У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ситнік О.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду Львівської області від 15 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області, Комунального підприємства «Червонограджитлокомунсервіс» про визнання права власності на житлове приміщення за набувальною давністю,

в с т а н о в и в:

У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що з 1992 року вона почала проживати у квартирі АДРЕСА_1 разом з її наймачем - ОСОБА_3 Разом зробили перепланування та укріплення квартири і на його вимогу об'єднали із квартирою № 4, пробивши дверний пройом у спільній стіні. Також вказувала, що з 1993 року по 1997 рік проживала і перебувала у фактичних шлюбних відносинах із

ОСОБА_3, вели спільне господарство, спільно оплачували комунальні послуги. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, а позивачка і надалі залишилася проживати у квартирі АДРЕСА_1.

Оскільки з 1997 року відкрито користується житлом, просила визнати за нею право власності на житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_1, за набувальною давністю.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області

від 04 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 15 червня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, обґрунтовано відмовив у задоволенні позову відповідно до вимог ст. 344 ЦК України, оскільки позивачкою не доведено, що вона добросовісно заволоділа квартирою і безперервно володіла нею протягом десяти років; рішенням апеляційного суду Львівської області від 18 грудня 2013 року, що в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України має преюдиційне значення, у задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання права користування спірною квартирою відмовлено, вказаним рішенням встановлено, що позивачкою не доведений факт проживання однією сім'єю із ОСОБА_3, а також, що це приміщення було постійним місцем їх проживання.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області, Комунального підприємства «Червонограджитлокомунсервіс» про визнання права власності на житлове приміщення за набувальною давністю, за касаційною скаргою ни на ухвалу апеляційного суду Львівської області від 15 червня 2015 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.М. Ситнік