Справа № 361/7972/14ц Головуючий у І інстанції Маценко Н.П.
Провадження № 22-ц/780/3647/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 1 29.07.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

29 липня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого - Мережко М.В.

Суддів - Данілова О.М.,Волохова Л.А.

При секретарі - Петленко І.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю

«Т-Фактор», третя особа реєстраційна служба Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, міська громадська організація «Спілка інвесторів Черняховського 21Б», орендне підприємство «Броварипромжитлобуд», Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик» про скасування реєстрації права власності на обєкт незавершеного будівництва житлового будинку та скасування рішення про проведену державну реєстрацію прав

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

В с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

Свої вимоги з урахуванням змін до позову ,обґрунтовував тим ,що 22 серпня 2006 року між ним та відповідачем ОП « Броварипромжитлобуд» укладено договір № 10 П про пайову участь у будівництві житлового будинку № 21-Б по вул. Черняховського у

м. Бровари. Позивач вважає,що йому як інвестору належить частина незавершеного будівництвом житлового будинку.

Крім того , як зазначає позивач , 20 січня 2012 року та 24 квітня 2013 року між ним та відповідачем ТОВ « Т-Фактор» укладено договори про участь у спільному будівництві житлового будинку в м. Бровари по вул. Черняховського, 21-Б. За умовами вказаних договорів йому належить частина незавершеного будівництва житлового будинку.

Як зазначає позивач , 30 вересня 2011 року відповідачем проведено державну реєстрацію прав обєкту незавершеного будівництва за адресою; м. Бровари, вул. Черняховського, 21-Б у КП БМР «Броварське бюро технічної інвентаризації» про що виданий витяг № 31495115 від 30 вересня 2011 року. Вказане право власності зареєстровано за відповідачем на підставі договору оренди земельної ділянки б/н від 15 серпня 2011 року, укладеного між Броварською міською радою Київської області та ТОВ «Т-Фактор».

Реєстрація права власності на обєкт незавершеного будівництва за відповідачем у розмірі 1/1 частки порушує його права та інтереси як інвестора. Крім того, договір оренди земельної ділянки, що був підставою для реєстрації права власності на обєкт незавершеного будівництва згідно із рішенням господарського суду Київської області від 16 серпня 2013 року та постанови Київського апеляційного господарського суду від

19 грудня 2013 року визнаний недійсним з моменту державної реєстрації, так як укладений з порушенням норм чинного законодавства.

З урахуванням викладеного , позивач просив

- скасувати право власності на обєкт незавершеного будівництва за адресою Київська область, м. Бровари, вул. Черняховського, 21-Б за ТОВ «Т-Фактор» реєстраційний номер обєкту 20433100;

- скасувати рішення державного реєстратора К ПБМР «Броварське бюро технічної інвентаризації» про проведену державну реєстрацію прав з номером витягу 31495115 від 30 вересня 2011, яким визнано право власності за ТОВ «Т-Фактор» на обєкт незавершеного будівництва за адресою Київська область, м. Бровари по вул. Черняховського, 21-Б.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 травня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення , посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права , та постановити нове рішення, яким позов задовольнити . Апелянт зазначав , що суд неповно з»ясував обставини ,що мають значення для справи , висновки суду не відповідають обставинам справи , суд невірно застосував норми матеріального права .

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав .

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та

обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень.

Відповідно до ст.. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту порушених прав, передбачені ст. 16 ЦК України, яка крім іншого, визначає, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом процесуальних норм ( ст.ст.3 ,15 ЦПК України ) об»єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме вони є підставою для звернення особи за захистом із застосуванням відповідного способу захисту . Аналогічні роз»яснення містить п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року « Про судове рішення у цивільній справі» , оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК) , то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого май на будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України, ст. 48 Закону України "Про власність").

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України).

Права власника житлового будинку квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

У постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 24 червня 2015 року № 6-318цс15 ) висловлена правова позиція згідно якої ,за правилами статті 392 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) позов про визнання права власності може бути предявлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон повязує виникнення в особи субєктивного права власності на певні обєкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний обєкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.

Вирішуючи спір , суд першої інстанції на вказані положення не звернув уваги , і відмовляючи у задоволенні позову , виходив із того, що позов пред»явлений до неналежного відповідача , а належним відповідачем є реєстраційна служба Броварського міськрайонного управління юстиції, про залучення якої в якості відповідача ОСОБА_2П заявив лише в судових дебатах.

Однак такі висновки суду не відповідають обставинам справи .

Як видно з матеріалів справи , 22 серпня 2006 року між ОП ««Броварипромжитлобуд» та ОСОБА_2 укладено договір № 10П про пайову участь у будівництві житлового будинку, за умовами якого пайовик приймає пайову участь у будівництві житлового будинку по вул. Черняховського у м. Бровари з метою отримання у власність нежитлового приміщення, а підприємство виконує комплекс, обумовлених цим Договором робіт по будівництву з подальшою передачею нежитлових приміщень в цокольному поверсі будинку шляхом підписання двостороннього акту передавання-приймання за умови виконання пайовиком умов даного договору. ( т.1 а.с.10-13)

Відповідно до п. 2.5 договору вартість продажу на дату підписання цього договору з урахуванням ПДВ складає 652 000 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 22 серпня 2006 року ОСОБА_2 у рахунок інвестування житла за договором від 22 серпня 2006 року сплатив 652 000 грн. ( т. 1 а.с, 13).

Між ТОВ «Т-Фактор» та ОСОБА_2 20 січня 2012 року укладено договір про участь у спільному будівництві житлового будинку, за яким товариство є правонаступником попереднього замовника по зобовязаннях перед позивачем стосовно передачі у власність обєкту нерухомості у четвертому кварталі 2012 року.

Крім того , 24 квітня 2013 року між позивачем та ТОВ « Т ФАКТОР» по даній справі укладено договір № 11/12-П про участь у спільному будівництві житлового будинку в

м. Бровари по вул. Черняховського, 21-Б.

ОП «Броварипромжитлобуд» 15 липня 2007 року проведено реєстрацію права власності на обєкт незвершеного будівництва за адресою м. Бровари, вул. Черняховського, 21-Б.

У подальшому проведено зміну власника обєкту незвершеного будівництва.

З матеріалів справи видно , що 30вересня 2011 року за ТОВ «Т-Фактор» проведено державну реєстрацію права власності на обєкт незавершеного будівництва за адресою

м. Бровари, вул. Черняховського, 21-Б, про що свідчить витяг про державну реєстрацію прав та витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно.( т.1 а.с. 9) Підстава виникнення права власності договір оренди земельної ділянки від 15серпня 2011 року б/н, виданого Броварською міською радою, зареєстрований у книзі реєстрації за

№ 00111 від 12 вересня 2011 року. Рішення про державну реєстрацію прийнято 30 вересня 2011 року реєстратором КП БМР «Броварське міське бюро технічної інвентаризації», реєстраційний номер 20433100.

Рішенням Господарського суду Київської області від 16серпня 2013 року визнано недійсним з моменту державної реєстрації договір оренди земельної ділянки від 15 серпня 2011 року, укладений між Броварською міською радою Київської області та ТОВ «Т-Фактор», зареєстрований в Книзі реєстрації за № 00111 від 12 вересня 2011 року. ( т. 1 а.с. 125-135)

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 19 грудня 2013 року рішення господарського суду Київської області від 16 серпня 2013 року залишено без змін.( т.1 а.с. 116-124)

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 лютого 2015 року визнано за ОСОБА_2 майнове право на частку в об»єкті незавершеного будівництва у розмірі проінвестованого нежитлового приміщення у цокольному поверсі другої секції загальною площею 135 кв.м. за адресою « Київська область , м. Бровари , вул.. Черняхівського , 21-«Б». Визнано за ОСОБА_2 майнове (речове) право на отримання в натурі об»єкту інвестування нежитлового приміщення у цокольному поверсі другої секції загальною площею 135 кв.м. за адресою ; Київська область , м. Бровари, вул. Черняхівського ,21-«Б». Рішення набрало законної сили. ( т. 2 а.с. 39-52) .

Як зазначав позивач, і це встановлено рішенням суду від 06 лютого 2015 року , відповідно до умов договору пайовик набуває право власності на проінвестований об»єкт шляхом підписання акту приймання-передачі об»єкта після закінчення будівництва.. Як встановлено цим же рішенням , будівництво будинку не закінчено, передача об»єкта у власність ОСОБА_2 не відбувалася .

Вимоги позивача про скасування реєстрації права власності на обєкт незавершеного будівництва житлового будинку та скасування рішення про проведену державну реєстрацію прав предявлено позивачем до ТОВ «Т-Фактор».

Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно» Державна реєстрація прав на обєкт незавершеного будівництва та їх обтяжень у випадках, установлених законом, проводиться у порядку, визначеному цим Законом, з урахуванням особливостей правового статусу такого обєкта.

Згідно зі ст. 6 вказаного Закону систему органів державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав; органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку (далі - органи державної реєстрації прав).

До повноважень органу державної реєстрації прав належить проведення державної реєстрації прав та обмежень або відмова у їх реєстрації (ст. 8 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно»).

Відповідно до ст.ст 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання . Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права . Способом захисту права та інтересу є ,зокрема , визнання права .

Відповідно до ст.ст. 181 ,182 ЦК України до нерухомих речей( нерухомості) належать об»єкти,що розташовані на земельній ділянці, а право власності та інші речові права на нерухомі речі ,зокрема, їх виникнення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ч.2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно ( житлові будинки, споруди, будівлі) виникає з моменту завершення будівництва. Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Проте, у порушення наведених норм матеріального права та вимог ч.2 ст. 61 ЦПК України позивачем не доведено наявності у нього права власності на спірний об»єкт , а відтак порушення права позивача з боку відповідача ТОВ « Т-Фактор» фактом реєстрації права власності на об»єкт незавершеного будівництва .

Отже , звернення ОСОБА_2 із даним позовом є передчасним, оскільки він не набув права власності на спірний об»єкт у порядку , встановленому ч.2 ст. 331 ЦК України .

Таким чином , суд першої інстанції виконав вимоги ст. 212 ЦПК України щодо оцінки доказів і ст. 213 ЦПК України , повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі , перевірив докази надані сторонами , разом з тим висновок суду про неналежного відповідача є помилковим .

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України ,колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову з інших підстав.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313 316,319 ЦПК України, колегія суддів,-

В и р і ш и л а ;

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 травня 2015 року скасувати. Ухвалити нове рішення .

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Т-Фактор», третя особа реєстраційна служба Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, міська громадська організація «Спілка інвесторів Черняховського 21Б», орендне підприємство «Броварипромжитлобуд», Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик» про скасування реєстрації права власності на обєкт незавершеного будівництва житлового будинку та скасування рішення про проведену державну реєстрацію прав відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді