АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Мараєва Н.Є
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2015 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Гарматюк О.Д.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 липня 2015 р.

в справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Укрексімбанк»

про відшкодування майнової шкоди

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 23.07.2015 р. відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ«Укрексімбанк» про відшкодування майнової шкоди.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить це рішення скасувати і постановити нове, яким його позов задовольнити, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 14.09.2011 р. між ОСОБА_1 та ПАТ "Укрексімбанк" було укладено договір НОМЕР_1 про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту.

1.03.2014 р. з карткового рахунку НОМЕР_1 було знято кошти кількома послідовними платежами в загальній сумі на 32 400,00 грн.

3.03.2014 р. держатель картки ОСОБА_1 звернувся з даного приводу до ПАТ "Укрексімбанк" із заявою-претензією карткодержателя щодо опротестування видаткових операцій.

В подальшому, ОСОБА_1 звернувся до ПАТ "Укрексімбанк" з вимогою відновити стан коштів його рахунку, оскільки, жодних операцій зі своєю карткою він не здійснював.

У зв»язку із відмовою ПАТ "Укрексімбанк" у вчиненні таких дій, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення безпідставно виданих коштів, інфляційних втрат, 3% річних, витрат на правову допомогу та судового збору.

Обгрунтовуючи позов, позивач посилався на те, що Положенням про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, яке затверджене постановою Правління Національного банку України №223 від 30.04.2010 р., яке діяло не момент зняття коштів, передбачено право, порядок та можливість прийняття емітентом рішення про призупинення здійснення операцій з використанням платіжного засобу.

Тому, банк, у випадку наявності достатніх підстав або в будь-якому іншому випадку повинен був блокувати платіжний засіб.

Постановлюючи рішення суд, зокрема, виходив з того, що посилання на вказане Положеннята на наявність у відповідача права на блокування картки, не є достатньою підставою для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Як вбачається з наданих стороною відповідача документів, а саме виписки за контрактом НОМЕР_1 та роздруківок по операціям з банкоматів, з яких знімалися кошти з рахунку позивача, під час проведення операцій було здійснено всю необхідну кількість дій, включаючи введення персонального пін-коду, що призвело до видачі коштів.

Таким чином, опротестовані операції по рахунку були коректними, їх послідовність, а також те, що вони відбулися після зняття ОСОБА_1 обмеження авторизаційиого ліміту, не може свідчити про те, що рух коштів за карткою проводиться неправомірно, з огляду на те, що у ПАТ "Укрексімбанк" не було підстав для прийняття рішення про блокування картки.

Крім того, заперечуючи проти позову, представник відповідача посилався на те, що згідно ст.1066 ЦК України передбачено, що банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювані інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

До того ж, згідно ст.1068 ЦК України, банк зобов»язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Також, положеннями укладеного між сторонами договору НОМЕР_1 передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами допускається лише у встановлених законодавством випадках (п. 1.5).

Згідно п.4.3. договору НОМЕР_1 визначено випадки, за яких банк має право самостійно внести картку клієнта в стоп-список. Ситуація з рахунком ОСОБА_1 під визначені вказаним переліком ознаки не підпадає.

Згідно п.4.4.8 договору НОМЕР_1 банк вносить картку до електронного стоп-списку протягом двох годин від моменту підтвердження банком прийому повідомлення від клієнта.

Проте, повідомлення від ОСОБА_1 до банку надійшло лише 03.03.2014 року.

Тому, суд правильно дійшов висновку щодо відсутності підстав вважати, що відповідач міг встановити неправомірність зняття коштів з рахунку позивача в момент здійснення таких видаткових операцій та повинен був блокувати картку шляхом внесення її до стоп-списку.

Судом також встановлено, що згідно поданих ПАТ "Укрексімбанк" документів вбачається коректність проведення операцій по зняттю коштів з рахунку ОСОБА_1, що дає банку підстави стверджувати, що зняття відбулося з безпосереднім використанням платіжного документу та ідентифікацією ініціатора платежу шляхом введення особистого пін-коду.

Проте, позивач, заперечуючи як проти заняття ним коштів, так і проти втрати картки чи розголошення пін-коду, жодних доказів на підтвердження даних обставин суду не надав.

Також, встановлено, що сторонами не заперечувався той факт, що позивач особисто звернувся в телефонному режимі до відповідача з приводу скасування авторизаційного ліміту на обмеження зняття коштів.

Згідно п.п.4.3.6 договору НОМЕР_1 передбачено, що банк не відшкодовує кошти по претензії клієнта, зокрема, у разі якщо операція була здійснена з використанням пін-коду, якщо клієнт збільшив або зняв всі обмеження щодо авторизації по операціям з платіжною карткою.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Суд також правильно вважав, не можуть бути взяті до уваги посилання позивача на ст.37 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів», оскільки, вони не грунтуються на вимогах закону.

Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з»ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргуОСОБА_1 - відхилити, а рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23.07.2015 р. - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :