Провадження № 2/127/4773/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2015 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Ан О.В.,

за участю секретаря Ліщишинові О.С.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3 ІриниВасилівни,

предстапвника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користування земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, мотивуючи позовні вимоги тим, що вона являється власником земельної ділянки площею 0,0546 га, яка розташована м.Вінниці по вул. Фрунзе, 101, що підтверджується державним актом на право приватної власності на земельну ділянку зареєстрованого 20.12.2002 року в книзі записів державних актів за № 4/2-324 виданого на підставі рішення третейського суду від 25.11.2002 року. Право на земельну ділянку перейшло до позивача після гр. ОСОБА_5 та сумісного землекористувача та землевласника гр. ОСОБА_6 Також ОСОБА_1 являється власником земельної ділянки площею 0,0069 га розташованої в м.Вінниці по вул. Фрунзе, 101 на підставі державного акту серії ЯК № 031836 зареєстрованого в книзі записів реєстрів державних актів за № 02424. При приватизації земельної ділянки гр. ОСОБА_5 відповідач погоджувала межі земельної ділянки, що підтверджується протоколом погодження меж земельної ділянки від 15.11.2002 року. Позивач придбала у гр. ОСОБА_5 земельну ділянку та відповідно до вимог Земельного кодексу України виготовила акт відновлення меж земельної ділянки від 17.12.2002 року. Згідно рішення Вінницької міської ради від 22.12.2004 року № 1013 позивачу було передано в оренду земельну ділянку, яка розташована в м.Вінниці по вул. Фрунзе,101, площею 130 кв.м. На підставі вказаного рішення ОСОБА_1 видано договір оренди земельної ділянки від 04.05.2005 року № 41. Межі земельної ділянки, що погоджувались ОСОБА_3 в протоколі погодження меж гр. ОСОБА_6 не змінились, що підтверджується актом відновлення меж від 04.05.2005 року виданого ДП «Поділлягеодезкартографія». Відповідач не погоджується із встановлено межею та було зайнято частину земельної ділянки. Рішенням Замостянського районного суду м.Вінниці від 06.07.2012 року позов ОСОБА_1 задоволено та зобовязано ОСОБА_7 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку по вул. Фрунзе, 101, м.Вінниці, площею 10 кв.м. Відповідно до якого були встановлені межові знаки, що підтверджується актом прийому передачі від 06.11.2014 року. Після виконання рішення суду позивач намагалась встановити паркан, однак відповідач чинить перешкоди, у звязку з цим позивач звернулась до суду за захистом своїх прав.

Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. представник позивача зазначив право позивача на користування земельною ділнкою, постійне порушення відповідачем умов користування, руйнування межових знаків, тощо. Позивач вказала, що вона бажає відмежуватися від відповідача та встановити тверду межу - паркан на належеній чи перебуваючій у її користуванні земельній ділянці, а не на межі. Про те відпоідачка чинить їй у цьому перешкоди.

Відповідач заперечувала проти задовлення позову, вказала, що не була присутня при встановленні меж, вважає, що позивач зловживає правами, фактично сусіди відступили від встановлених розмірів і межі земельних ділянок були скошені, що приведло до того, що її земельна ділянка не відповідає нормам для обслуговування будинку та прибудинкових споруд. Представник відповідача підтримав позицію відповідача, посилався на добросусідські відносини та присив позивача укласти з відповідачем договір уступлення права користування землею чи інший договір для вирішення конфлікту.

Суд дослідив матеріали справи:

- рішення третейського суду від 05.08.2002 року про визання дійсним договору купівлі- продажу 11/25 часток житлового будинку з відповіднобю часткою земельної ділянки (на а.с. 4-5) згідно якого за ОСОБА_1 визнано право власності на 11/25 часток житлового будинку з відповіднобю часткою земельної ділянки площею 0.0440 га за № 1-01 по вул. Фрунзе в м. Вінниці;

- державний акт ( на а.с. 6) про право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0.0440 га за № 1-01 по вул. Фрунзе в м. Вінниці;

- рішення третейського суду від 25.11.2002 року про визання дійсним договору міни та виання права власності ( 7) згідно якого за ОСОБА_1 визнано право власності на частину земельної ділянки № 3 площею 0.0106, № 4 площею 0.0012 га, № 5 плщею 0.0018 га ( загальна площа ділянок складає 0.204 га

державний акт ( на а.с. 6) про право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0.00069 АДРЕСА_1;

- протоколи обстеження та погодження меж земельної ділянки ( на а.с. 9, 10) згідн яких встановлено межлві знаки суміжних користувачів земельних ділґянок в тому числі з ОСОБА_3; - акти відновлення в натурі меж земельних ділянок ( на а.с. 11,12) згідно яких топографом встанлоені меж земельних ділянок

- копії рішень суду, ухвал апеляційного суду Віницької області ( на а.с. 17-19) що свідчать про спір між сторонами що до виконристання земельної ділянки в тому числі про звільнення ОСОБА_3 самовільно зайнятої земельної ділянки, яка належить ОСОБА_1;

- акт при йому передачі межовіих знаків( на а.с.21) та список межових знаків ( на а.с. 22).

Дослідивши докази, визнавши їх належними, допустимим, суд встановив, що позивач є власником земельної ділянки площею 0,0546 га, що підтверджується державним актом на право власності на землю розташованої в м.Вінниці по вул. Фрунзе, 101 на підставі рішення третейського суду від 25.11.2002 року № 4018 , державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯК № 031836 виданого ОСОБА_1, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення , реєстр № 3876 від 04.12.2007 року, є власником земельної ділянки площею 0,0069 га. , актом відновлення в натурі меж земельної ділянки та зон обмежень здачі межових знаків під охорону та зберігання ОСОБА_1 від 17.12.2002 року на виконання рішення третейського суду № 4018 від 25.11.2002 року межі земельної ділянки закріплені на місцевості межовими знаками встановленого зразка в кількості семи штук металеві штирі, які розміщені на характерних поворотних точках земельної ділянки . Згідно із актом відновлення в натурі меж земельної ділянки та зон обмежень здачі межових знаків під охорону та зберігання ОСОБА_1 від 04.05.2005 року на виконання рішення Вінницької міської ради № 1013 від 22.12.2004 року, договору оренди земельної ділянки від 11.02.2005 року, межі земельної ділянки закріплені на місцевості межовими знаками встановленого зразка, металеві штирі закладені при вставленні меж земельних ділянок переданих у власність, які розміщені на характерних поворотних точках земельної ділянки.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і має право звернутися до суду за захистом свого порушеного особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності.

Згідно ст. 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають: а)підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності; б) громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об'єднання), установи та організації.

Відповідно до ст. 95 ЗК України, землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право, в т.ч. самостійно господарювати на землі; використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, ліси, водні об'єкти, а також інші корисні властивості землі, на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом; споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Згідно із ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до статті 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Згідно ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», використання земельної ділянки без будь-яких дозвільних документів є незаконним і кваліфікується, як самовільне зайняття земельної ділянки.

Відповідно до ст. 212 ЗК України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Відповідно до п. б ч. 1 ст. 211 ЗК України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства в т.ч. за таке порушення як самовільне зайняття земельних ділянок.

Згідно ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Суд враховує числені порушення користування земельною ділянкою та вважає підставним вимогу позивача про встановлення твердої межі- паркану.

Суд приймає до уваги бажання позивача встановити паркан не на межі, а на належній їй земельній ділянці та вважає це правом позивача, передбаченим ст. 316 ЦК України - правом власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно о закону за своєю волею, не залежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.4 ст. 373 ЦК України, власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд вілдповідно до її цільового призначення.

Відповідач та її представник в супереч вимог ст. 60 ЦПК України не надали доказів в підтвердження своїх посилань.

Суд також приймає до уваги те, що відповідно до вимог ч.2 ст. 59 ЦПК України відповідач та її представник не надали доказів спростування актів встановлення та узгодження межових знаків, поновлення прав відповідача на земельну ділянку, яка перебуває у власності ОСОБА_1

З урахуванням бажання позивача встановити тверду межу ( паркан) на належній їй ( а не на межі ) земельній ділянці, суд вваєаєза можливе позовні вимоги належит задовольнити частково .

Вирішуючи питання про відшкодування судових витрат позивача, суд приймає до уваги Закон України " про граничні розміри відшкодування витрат на юридичну допомогу по цивільним та адміністратиним справам", акт прийому- передачі робіт ( нгаюання послуг) участь представника позивача ОСОБА_2 в судових засіданнях та вважає необхідним з відповідача на користь позивача стягнути 1743 гр-ні 60 коп ( 243 гр-ні 60 коп. з яких витрати на сплоату судового збору , 1500 гр-н витрати на правову допомогу).

На підставі викладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 15, 16, 319 ЦК України, ст. ст. 78, 79, 152-153,158 ЗК України, ст. 316, 373 ЦК України, ст. ст. ст. 10, 11, 59, 60, 174, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою задовольнити частково.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні належній їй земельній ділянці шляхом зобовязання ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у встановленні твердої межі (паркану) на належній їй земельній ділянці (земельній ділянці, що перебуває у її користуванні) для відмежування земельної ділянки будинковолодіння № 101 по вул. Фрунзе та будиноволодіння № 3 по вул. Фрунзе в м.Вінниці, згідно державного акту про приватну власність на землю зареєстрованого 20.12.2002 року в книзі записів державних актів № ВН № 4/2-324, договору оренди земельної ділянки від 04.05.2005 року № 41 та земельної ділянки площею 0,0069 га розташованої за адресою: м.Вінниця, вул. Фрунзе, 101 та належній ОСОБА_1 на підставі державного акту серії ЯК № 031836, зареєстрованого в книзі реєстрів державних актів за № 02424

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1743,60 грн. в рахунок відшкодування судових витрат.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення через Вінниький міський суд Віницької області .

Суддя: Ан О.В.