АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/3673/15 Головуючий 1 - інстанції ОСОБА_1
Справа № 635/9260/14-ц Доповідач Зазулинська Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.,

суддів колегії - ОСОБА_2,

- ОСОБА_3,

за участю секретарів - Пруднікової О.В., Красношапка К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 26 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 сільської ради Харківського району Харківської області, Управління Держземагенства у Харківському районі Харківської області, Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», ОСОБА_10, Зінов»єва ОСОБА_11 про поновлення порушеного права власності на земельну ділянку, визнання недійсними та скасування рішень органу міського самоврядування про надання у приватну власність земельних ділянок, державних актів на земельні ділянки, свідоцтва про право на спадщину за заповітом, договору дарування, відновлення порушених меж земельної ділянки та приведення фактичного користування земельною ділянкою у відповідність до її відновлених меж, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов`язання здійснити певні дії, відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2008 року ОСОБА_4 звернувся до Харківського районного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень та доповнень, просив: визнати недійсним та скасувати рішення ОСОБА_9 селищної ради від 06.06.2006 року про приватизацію земельної ділянки ОСОБА_5, визнати недійсним та скасувати державний акт про право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_5 на підставі вищевказаного рішення, визнати недійсним та скасувати рішення ОСОБА_9 сільської ради від 31.08.2010 року про внесення змін до вищевказаного рішення; визнати недійсним та скасувати рішення ОСОБА_9 сільської ради від 28.07.2006 року в частині надання у приватну власність земельної ділянки площею 0,1556 га за адресою: с. Мала Рогань, вул. Котовського, 39 та скасувати державний акт, виданий на його підставі на ім'я ОСОБА_12, визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_12, видане на ім'я ОСОБА_8 та виданий на його підставі державний акт на право власності на земельну ділянку із скасуванням права власності на вказану земельну ділянку; визнати недійсним та скасувати рішення ОСОБА_9 сільської ради від 21.10.2008 року про передання безоплатно у приватну власність ОСОБА_7 земельну ділянку розміром 0,1617 га за адресою: с. Мала Рогань, вул. Котовського, 43 та скасувати виданий на підставі цього рішення державний акт на вказану земельну ділянку; визнати недійсним та скасувати рішення ОСОБА_9 сільської ради від 06.06.2006 року про передання безоплатно у приватну власність ОСОБА_6 земельну ділянку розміром 0,1117 га за адресою: с. Мала Рогань, вул. Шкільна, 12 та скасувати виданий на підставі цього рішення державний акт на вказану земельну ділянку; визнати недійсним та скасувати рішення 6 сесії 24 скликання ОСОБА_9 сільської ради від 02.07.2003 року, визнати недійсним та скасувати договір дарування від 31.07.1997 року в частині дарування ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,08 га.; зобов'язати відповідачів ОСОБА_10 і ОСОБА_13 відновити порушені межі його земельної ділянки, виготовити техдокументацію для отримання кадастрового номеру земельної ділянки позивача за власний рахунок, привести фактичне користування позивачем земельною ділянкою у відповідність до відновлених її меж; зобов'язати відповідачів ОСОБА_6 і ОСОБА_5 за власний рахунок перенести огорожу його земельної ділянки на відновлену межу, перенести гараж та споруду згідно ДБН; зобов'язати відповідача ОСОБА_8 перенести огорожу його земельної ділянки на відновлену межу, засипати вириту канаву на межі та відновити цегляну огорожу по вулиці, прибрати піднятий ґрунт під теплицею від стіни будинку позивача до відновленої межі, прибрати виведену з каналізації ями трубу від подвір'я позивача; зобов'язати відповідача ОСОБА_7 укріпити канаву по відновленій межі земельної ділянки позивача, зробити отвори в канаву для стоку води від господарської споруди позивача, засипати каналізаційну яму, споруджену на вулиці впритул до господарської споруди позивача; відшкодувати завдану йому матеріальну шкоду шляхом стягнення з кожного відповідача по 50000 гривень.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 26 березня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Рішення 11 сесії У скликання ОСОБА_9 сільської ради Харківського району Харківської області від 06 червня 2006 року " Про приватизацію земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд ОСОБА_5" визнано незаконним і скасовано;

Державний акт серії ЯБ № 434915 на право власності на земельну ділянку площею 0,0800 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд, що розташована за адресою: Харківська область, Харківський район с.Мала Рогань, вул.Шкільна, 6-А, кадастровий номер 600:002::0096, виданий ОСОБА_5 на підставі рішення 11 сесії У скликання Малдороганської сільської ради Харківського району Харківської області від 06 червня 2006 року скасовано;

Рішення ХХХ111 сесії У скликання ОСОБА_9 сільської ради Харківського району Харківської області від31 серпня 2010 року " Про внесення змін до рішення 11 сесії У скликання ОСОБА_9 сільської ради Харківського району Харківської області від 06 червня 2006 року " Про приватизацію земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд ОСОБА_5 скасовано".

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційних скаргах :

ОСОБА_4 просить скасувати вказане рішення з підстав неповного з"ясування судом обставин, які мають значення для справи, недоведеності обставин, які мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи; дослідити всі докази по справі і ухвалити рішення по позовній заяві у повному обсязі.

Зазначає, що письмових заперечень на позов відповідачі не подали, тому суд ще у 2009 році мав прийняти рішення про скасування незаконних державних актів ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, проте навмисно затягував судовий процес на користь відповідачів і за цей час ОСОБА_7 і ОСОБА_8- головні порушувачи меж земельної ділянки подали заявки на виготовлення техничної документації на виготовлення нових державних актів і вже новими співробітниками ДП " Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" без його участі і без його підпису складались акти узгодження меж з його земельною ділянкою , які встановили нові, зменшені розміри та площу його земельної ділянки.

Вважає беззаперечно доведеним невідповідність меж його земельної ділянки межам, визначеним державним актом від 21.08.1995 року і наявність накладення суміжних ділянок одна на одну. Це також підтверджується збірним кадастровим планом земельних ділянок, який всупереч його клопотанню не був витребуваний із сільської ради.

Не погоджується з висновком суду про здійснення ним будівництва господарчого блоку та добудови до будинку з порушенням архітектурних норм, тому що у нього, на відміну від відповідачів, е вся передбачена законом технічна документація.

Безпідставним вважає висновок суду про те, що захоплення його земельної ділянки не відбулося, оскільки це беззаперечно підтверджено кадастровоюд зьомкою від 06.01.2015 року, та посилання на акт від 25.08.2008 року, оскільки межі земельної ділянки ОСОБА_8В . встановлювались без урахування його державного акту від 21.08.1995 року і з вже вкраденою у нього землею. Теж саме відбулося при виконанні польових робіт по виготовленню технічної документації на земельну ділянку ОСОБА_6І.і встановлення її меж без урахування його державного акту і з вже вкраденою у нього землею. Розмір його земельної ділянки по вул. Шкільній зменшено з 19,5м до 19,2 м., а з боку вулиці Котовського з 18,8м до 18.56 м., а при виготовленні технічної документації ОСОБА_8В.з 16,5 м. до 16,23 м. по вул.Котовського, а з боку вулиці Шкільна з 18,8 м до 18,0 м. - перенесена огорожа.

Актом від 09.02.2007 року комісії ОСОБА_9 сільської ради за участю представників районної ради та обласного управління держземресурсів підтверджено факт змушення його до оформлення нового державного акту васупереч положенням постанови КМУ від 2002 року та Інструкції при наказі Держкомзему № 43 від 04.05.1999 року замість скасування незаконних державних актів відповідачів..

Висновок суду про те, що між ним і відповідачами виник спір по ваідновленню меж його земельної ділянки згідно державному акту від 21.08.1995 року, а не з встановлення нових меж з вкраденою у нього ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 землею вважає безпідставним і таким, що спростовується комісією Харкіської державної адміністрації і багаточисельними актами земельної комісії ОСОБА_9 сільської ради, якими встановлювались нові межі земельної ділянки, зменшуючи її розміри, площу та форму, що позбавляло його права одержати кадастровий номер, а відтак і володіти та розпоряджатися своєю землею, у тому числі і актом від 15.09.2006 року.

В рішенні суд стверджує, що він вказував на неврахування при виготовленні технічної документації на державний акт ОСОБА_12 договору дарування 0,08 га ОСОБА_5В, що не відповідає дійсності, оскільки в позові він посилався не на договір дарування, а на державний акт від 21.08.1995 року.

Безпідставною вважає відмову суду у відшкодуванні спричиненої відповідачами його здоров"ю, честі, гідності моральної шкоди за 15 років боротьби з ними та з наслідками ухвалення чисельних незаконних рішень ОСОБА_9 сільської ради.

Вважає, що рішення суду першої інстанції не має правових наслідків, оскільки не відновлює його конституційного права володіти розпоряджатися своєю землею, тому що без скасування державних актів ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_12 не відновлюються межі його земельної ділянки згідно держаавного акту від 21.08.1995 року і неможливо виділити ОСОБА_5 0,08 га. згідно договору дарування, занесеного у цей Державний акт.

ОСОБА_5 просить скасувати рішення в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 у повному обсязі.

При цьому посилається, що рішення в оскаржуваній частині є незаконним і необгрунтованим, прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів та обставин, неврахування усіх наявних доказів у справі.

Вказує, що на підставі договору дарування 22.08.1997 року ОСОБА_9 сільською радою згідно з рішенняім виконкому від 05.08.1997 року № 95 йому було видано свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок по вул.Шкільній, 6-А в цілому і з вказаного часу до нього перейшло і право власності на земельну ділянку площею 0,08 га, що не суперечить положенням ЗК України в редакції 1990 року.

Про рішення 1 сесії У скликання ОСОБА_9 сільської ради від 25.04.2006 року та його зміст йому нічого невідомо, у його власність земельна ділянка перейша на підставі свідоцтва про право особлистої воласності від 22.08.1997 року, заяви позивача від 10.06.1997 року, рішення виконавчого комітету ОСОБА_9 сільської ради від 10.06.1997 року за № 88 " Про виділення в окреме домоволодіння будинку літ "И-2" та земельної ділянки 0,08 га по вул.Шкільна ОСОБА_14В.", а також договору дарування від 31.07.1997 року та рішення 11 сесії У скликання ОСОБА_9 сільської ради від 06.06.2006 року " Про приватизацію земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд ОСОБА_5". Ненадання ним державного акту на право власності на земельну ділянку на ім"я ОСОБА_4 та договору дарування від 31.07.1997 року не було перешкодою для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо земельної ділянки площею 0,08 га.

В рішенні суду не надано оцінки висновку Харківського районного відділу земельних ресурсів від 06.06.2006 року та акту встановлення і узгодження меж та обміру земельної ділянки, подарованої йому у приватну власність, в якому містяться усі необхідні п ідписи, у тому числі ОСОБА_4

Норми земельного законодавства, яке діяло на той час, при встановленні меж його земельної ділянки порушені не були. Також в матеріалх справи міститься ксерокопія державного акту на право приватної власності на землю сер.ХР-25-93-23535, виданого ОСОБА_4, до якого відповідно до напису нотаріуса щодо наявності договору дарування від 31.07.1997 року відділом земельних ресурсів внесено зміни щодо меж і розміру земельної ділянки ОСОБА_4, оцінка чому в рішенні суду також відсутня.

У зв"язку з необізнаністю щодо порядку оформлення технічної документації з землеустрою для виготовлення державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, він подав заяву до ОСОБА_9 сільської ради, яка за його заявою прийняла рішення, на підставі якого він отримав державний акт та кадастровий номер.

Проте, оформлення права власності на земельну ділянку на підставаі рішення органу місцевого самоврядування, а не на підставі договору дарування, не скасовує його права власності на подаровану земельну ділянку і скасування рішень ОСОБА_9 сільської ради від 06.06.2006 року від 31.08.2010 року є недоцільним, оскільки з вказаних рішень та з виданого йому державного акту не убачається порушення прав позивача.

ОСОБА_6, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (в особі представника за довіреністю), ОСОБА_5 та директор ДП " Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" на апеляційну скаргу позивача подали заперечення, в яких просять про її відхилення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши доводи апеляційних скарг, заперечень на скаргу та матеріали справи, судова колегія доходить висновку, що апеляційнв скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

По справі встановлено, що ОСОБА_4, відповідно до наданого Роганською сільською радою дозволу, затвердженого проекту, здійснив перебудову житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: м. Харків, с. Мала Рогань, вул. Котовського, 41. Після прийняття об'єкту будівництва в експлуатацію оформив право власності на вказаний житловий будинок з надвірними будівлям і отримав свідоцтво про право власності від 11.07.1997 року.

Рішенням виконкому ОСОБА_9 сільської ради від 08.08.1995 року № 141 ОСОБА_4 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1692 за адресою: с. Мала Рогань, вул. Котовського, 41 для будівництва та обслуговування житлового будинку. На ім'я позивача було видано державний акт серії ХР-25-93-23535 на право приватної власності на землю.

31.07.1997 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_5 укладено договір дарування, відповідно до умов якого ОСОБА_4 подарував, а ОСОБА_15 прийняв у дар 31/50 частину домоволодіння за адресою: с. мала Рогань, вул. Котовського, 41 та 800 кв.м. приватизованої ділянки, розташованої за вказаною адресою, переданої для будівництва житлового будинку та господарських будівель, що знаходиться від вул. Шкільної. Договір посвідчено державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Ольховською JI.M. та зареєстровано в реєстрі за № 1-3729.

Відповідно до п. 11 Договору дарування, цей договір є підставою для відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості), видачі державного акту на право приватної власності на землю та реєстрації останнього у ОСОБА_9 сільській раді.

На підставі вищевказаного договору, позивачу ОСОБА_9 сільською радою 05.08.1997 року видано свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок за № 95.

Відповідно до умов Договору дарування, статті 100 Земельного Кодексу України, в редакції 18.12.1990 року, яка діяла на час укладення договору дарування, ОСОБА_15 повинен був звернутися до державної землевпорядної організації із заявою про складання проекту відмежування подарованої йому земельної ділянки в натурі (на місцевості) та підготовку документів, що посвідчують право власності земельною ділянкою площею 800 кв.м. за адресою: с. Мала Рогань, вул. Шкільна, 6А.

05 липня 2003 року ОСОБА_5 звернувся до ОСОБА_9 селищної ради із заявою про передання безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,08 га для обслуговування житлового будинку та надвірних будівель по вул. Шкільній, 6А.

06 червня 2006 року 11 сесія У скликання ОСОБА_9 сільської ради Харківського району Харківської області прийняла рішення " Про приватизацію земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд ОСОБА_5" , на підставі якого йому був виданий Державний акт серії ЯБ № 434915 на право власності на земельну ділянку площею 0,0800 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд, що розташована за адресою: Харківська область, Харківський район с.Мала Рогань, вул.Шкільна, 6-А, кадастровий номер 600:002::0096,

31 серпня 2010 року ХХХ111 сесія У скликання ОСОБА_9 сільської ради Харківського району Харківської області прийняла рішення " Про внесення змін до рішення 11 сесії У скликання ОСОБА_9 сільської ради Харківського району Харківської області від 06 червня 2006 року " Про приватизацію земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд ОСОБА_5В."

Приймаючи рішення про визнання незаконним вищевказаного рішення 11 сесії У скликання ОСОБА_9 сільської ради від 06.06.2006 року та про його скасування та про скасування державного акта серії ЯБ № 434915 і рішення ХХХ111 сесія У скликання ОСОБА_9 сільської ради від 31.08.2010 року суд першої інстанції виходив з того, що рішення від 06.06.2006 року ОСОБА_9 сільською радою прийнято відносно земельної ділянки, яка перебувала у приватній власності тобто за відсутністю повноважень щодо розпорядження частиною земельної ділянки по вул. Котовського, 41 в с. Мала Рогань.

Розробка документації зі складання проекту відмежування земельної ділянки відповідно до договору дарування ОСОБА_5 не замовлялася, натомість така документація на його замовлення була виготовлена Державним підприємством «Харківський науково- дослідний та проектний інститут землеустрою».

За повідомленнями вказаного підприємства згідно рішення ОСОБА_9 сільської ради та наданих ОСОБА_5 документів. Зйомка земельної ділянки виконувалась по фактично зайнятій площі. Державний акт на ім'я ОСОБА_4 та договір дарування ОСОБА_5 не надавалися, а тому не могли бути враховані при розробці технічної документації.

Харківське обласного головного управління земельних ресурсів у листі від 09.02.2007 року № 01-02-48/386 також вказує, що роботи з розробки технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку виконувалися на замовлення ОСОБА_5, при цьому договір дарування на частину земельної ділянки, яка знаходилася у власності позивача замовником не надавався, а тому й не був врахований при виготовленні державного акту.

Відповідно до п. б ч. 1 ст. 12 Земельного Кодексу України, яка діяла на час прийняття оспорюваного рішення, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить зокрема передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування або державних органів приватизації, або центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів, в межах їх повноважень, визначених цим кодексом.

Відповідно до пункту 12 розділу X «Перехідні положення» ЗК України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на наведене судова колегія вважає правильним висновок суду про те, що рішення від 06.06.2006 року ОСОБА_9 сільською радою прийнято відносно земельної ділянки, яка перебувала у приватній власності тобто за відсутністю повноважень щодо розпорядження нею, тому є незаконним і підлягає скасуванню.

Частиною першою статті 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до ч. 1 статті 125, ч. 1 статті 126 ЗК України, в редакції від 31.03.2006 року, яка була чинною на момент прийняття селищною радою рішення, право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку виникло з моменту отримання ним державного акта та його державної реєстрації.

Таким чином, оскільки зазначені норми встановлювали нерозривний зв'язок між виникненням права власності на земельну ділянку з обов'язковим одержанням її власником державного акта, який посвідчував його право власності, то суд першої інстанції на підставі зазначених норм дійшов правильного висновку і про те, що недійсним є і державний акт, виданий ОСОБА_5 на підставі недійсного рішення селищної ради, що узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду України у справах № № 6-12цс13 , 6-93цс13, які згідно ст.360-7 ЦПК України є обов"язковими для судів.

Судом першої інстанції також було встановлено, що Управління з контролю за використанням та охороною земель у Харківській області 09.02.2007 року неодноразово зверталось до ОСОБА_9 сільського голови із клопотанням про скасування рішення сільської ради від 06.06.2006 року, як прийнятого з порушенням чинного законодавства , натомість ОСОБА_5 звертався до сільради з проханням не скасовувати вказаного рішення.

Рішенням XXXIII сесії V скликання ОСОБА_9 сільської ради Харківського району Харківської області від 31 серпня 2010 року були внесені зміни до рішення від 06.06.2006 року, а саме - вирішено із земель позивача загальною площею 0,1692 га за адресою: с. Мала Рогань, вул. Котовського, 41, передати, згідно договору дарування від 31.07.1997 року № 1-1685 у приватну власність ОСОБА_5 частку земельної ділянки загальною площею 0,08 га, розташовану в с. Мала Рогань, вул.. Шкільна, 6А, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих споруд і будівель. Також, вказаним рішенням ОСОБА_5 зобов'язано внести зміну у технічну документацію із землеустрою.

Конституційним судом України 16 квітня 2009 року прийнято рішення № 7-рп/2009, яким визначено, що зі змісту частини другої статті 144 Конституції України та частини десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом загальної юрисдикції, тобто в судовому порядку.

Конституційний Суд України зазначив, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Рішення ОСОБА_9 селищної ради від 06.06.2006 року було виконано, на підставі цього рішення відповідач ОСОБА_15 отримав державний акт про право власності на земельну ділянку у порядку приватизації та своїм письмовим зверненням заперечував проти його скасування та визнання державного акту на земельну ділянку недійсним.

За таких обставин суд дійшов правильного висновку про те, рішення ОСОБА_9 сільської ради від 31 серпня 2010 року є незаконним, оскільки ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 висновків суду не спростовують і не є підставою для скасування рішення в оскаржуваній ним частині.

Повно, всебічно і правильно з"ясовані судом обставини щодо позовних вимог ОСОБА_4М .в іншій частині.

Відмовляючи у їх задоволенні суд першої інстанції правильно визначив які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, які правові норми підлягають застосуванню до цих правовідносин , дослідив всі надані сторонами докази , дав їм належну оцінку.

Судова колегія доходить висновку про відсутність підстав для скасування рішення і в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 з мотивів, наведених в його апеляційній скарзі, оскільки доводи, викладені ним в апеляціній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і рішення суду містить належним чином обгрутовані висновки щодо цих доводів і посилань.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

В ході судового розгляду справи не було встановлено, що наслідком прийняття ОСОБА_9 селищною радою рішень від 06.06.2006 року і від 31.08.2010 року стали моральні страждання та погіршення стану здоров'я позивача.

Надані ним медичні документи не містять висновків про причинний зв"язок між наявними у позивача захворюваннями та вказаними рішеннями відповідача.Наявність інших порушень майнових чи немайнових прав позивача, які спричинили йому моральну шкоду під час судового розгляду справи встановлено не було

Відмовивши у задоволенні його позовних вимог в іншій частині суд не мав підстав і для стягнення моральної шкоди.

Судова колегія визнає, що рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України є підставою для залишення його без змін і відхилення апеляційних скарг.

Керуючись ст.ст.303,304, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308,313,314,315,317,319,324 ЦПК України судова колегія , -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_4 і ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 26 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя -підпис

Судді колегії - підписи

Копія вірна.Суддя -