Номер провадження: 22-ц/785/5877/15
Головуючий у першій інстанції Рева С.В.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гайворонського С.П.,

Кононенко Н.А.,

за участю секретаря Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,

встановила:

22 липня 2014 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом, та після його уточнень просив суд стягнути з ОСОБА_3 на його користь грошові кошти у розмірі 70 510 грн., що в еквіваленті становить 5 500 доларів США, в рахунок відшкодування боргу за договором позики, а також проценти за договором позики в сумі 2 916,62 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 05 грудня 2013 року сусідка ОСОБА_4 - відповідачка ОСОБА_3 позичила у нього грошові кошти у розмірі 5 500 доларів США, про що склала відповідну розписку. Але у вищевказаній розписці не було вказано термін повернення позики, хоча ОСОБА_3 пообіцяла ОСОБА_4 повернути позичені гроші до 31 грудня 2013 року.

Однак, станом на теперішній час, ОСОБА_3 борг ОСОБА_4 не повернула, тим самим взяті на себе зобов'язання не виконала та ухиляється від їх виконання, посилаючись на різноманітні сімейні обставини.

Також ОСОБА_4 у своєму позові зазначив, що при складенні вищезазначеної розписки не було встановлено розмір процентів, а в розумінні ч. 1 ст. 1048 ЦК України, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (далі - НБУ).

Облікова ставка НБУ з 13 серпня 2013 року по 14 квітня 2014 року складала 6,5 % річних, а з 15 квітня 2014 року складала 9,5 % річних, з огляду на це загальна сума заборгованості по процентам за договором позики складає 2 916,62 грн., виходячи з наступного розрахунку:

грудень - 5 500 доларів США, що в еквіваленті 43 961,50 грн. * 6,5 % річних /12 міс. = 238,12 грн.

січень - 5 500 доларів США, що в еквіваленті 43 961,50 грн. * 6,5 % річних / 12 міс. = 23,12 грн.

лютень - 5 500 доларів США, що в еквіваленті 54 923 грн. * 6,5 % річних / 12 міс. = 297,50 грн.

березень - 5 500 доларів США, що в еквіваленті 60 247 грн. * 6,5 % річних / 12 міс. = 326,34 грн.

з 01 квітня по 14 квітня 2014 року - 5 500 доларів США. що в еквіваленті 71 373,50 грн. * 6,5 % річних /365 днів =12,71 грн. (розмір процентів за один день) * 14 днів =177,94 грн.;

з 15 квітня по 30 квітня 2014 року - 5 500 доларів США, що в еквіваленті 62 705,50 грн. * 9,5 % річних / 365 днів = 16,32 грн. (розмір процентів за один день) * 16 днів = 261,134 грн.;

травень - 5 500 доларів США, що в еквіваленті 64 735 грн. * 9,5 % річних / 12 міс. = 512,49 грн.;

червень - 5 500 доларів США, що в еквіваленті 65 026,50 грн. * 9,5 % річних /12 міс. = 514,79 грн.;

з 01 липня по 21 липня 2014 року - 5 500 доларів США, що в еквіваленті 64 069,50 грн. * 9,5 % річних / 365 днів = 16,68 грн. (розмір процентів за один день) * 21 день = 350,19 грн.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позові.

Справа була розглянута у відсутність відповідача ОСОБА_3

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 були задоволені.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_4 у задоволенні його вимог, посилаючись на те, що рішення суду було ухвалено із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ОСОБА_3 отримала від позивача ОСОБА_4 у борг грошові кошти у сумі 5 500 доларів США, а тому зобов'язана їх повернути у гривневому еквіваленті, за офіційним курсом НБУ.

Крім того, оскільки у розписці про надання у борг грошових коштів не зазначений розмір відсотків за їх користування, суд правомірно застосував до спірних правовідносин положення ст. 1048 ЦК України і стягнув з відповідача на користь позивача відсотки за користування грошовими коштами у розмірі облікової ставки НБУ.

З таким висновком суду погоджується колегія суддів, з огляду на наступні обставини.

У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передачі грошей.

Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладеного договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Із матеріалів справи вбачається і не заперечувалось сторонами, що 05 грудня 2013 року ОСОБА_3 склала розписку, відповідно до якої вона отримала у борг від ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 5 500 доларів США.

У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

В даному випадку в розписці не було встановлено строк повернення позики, а тому відповідач повинен повернути борг позивачу протягом тридцяти днів від дня пред'явлення вимоги.

Днем пред'явлення вимоги є у тому числі і звернення позивача до суду з позовом, однак до теперішнього часу його вимога відповідачем не задоволена.

Згідно ч. 1 ст. 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що у зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 своїх зобов'язань, загальна грошова сума яка підлягає стягненню на користь ОСОБА_4 складає 5 500 доларів США, що в еквіваленті становить 70 510 грн. на час звернення позивача до суду, виходячи з офіційного курсу НБУ станом на 08 вересня 2014 року 12,82 грн. за 1 долар США.

Крім того, колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що згідно з положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, позивач ОСОБА_4 дійсно має право на отримання від ОСОБА_3 процентів від суми позики в розмірі облікової ставки НБУ, яка становила у період з 13 серпня 2013 року по 14 квітня 2014 року - 6,5 % річних, а з 15 квітня 2014 року - 9,5 % річних.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню шляхом стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошових коштів у розмірі 70 510 грн. в рахунок відшкодування боргу за позикою та грошових коштів у розмірі 2 916,62 грн. в рахунок відшкодування процентів за договором позики, а всього у розмірі стягнути 73 426,62 грн.

Частиною 3 ст. 88 ЦПК України встановлено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач ОСОБА_4 звільнений від сплати судового збору як інвалід другої групи, то суд першої інстанції обґрунтовано стягнув судовий збір з відповідача ОСОБА_3 в дохід держави у розмірі 743,26 грн.

Доводи апелянта ОСОБА_3 про те, що оскільки в розписці не було встановлено строку повернення грошових коштів, то суд безпідставно стягнув відсотки за користування грошовими коштами до звернення позивача до суду, є безпідставними і необґрунтованими, виходячи з наступного.

Так, ч. 1 ст. 1048 ЦК України не передбачено, що відсотки стягуються лише за період прострочення грошового зобов'язання, а зазначено про те, що відсотки на рівні облікової ставки НБУ стягуються за весь період користування грошовими коштами.

Таким чином, оскільки відповідач ОСОБА_3 користувалась грошовими коштами позивача ОСОБА_4, починаючи з дня їх отримання, тобто з 05 грудня 2013 року по день звернення позивача до суду, то і відсотки за користування грошовими коштами мають бути стягнути за вказаний період.

Питання про стягнення відсотків за користування грошовими коштами на наступний період позивачем не заявлялись.

Колегія суддів також зазначає, що позивач мав право на стягнення грошових коштів в еквіваленті станом на день ухвалення судового рішення, однак позивач не уточнював і не збільшував своїх позовних вимог, а суд, у відповідності до принципу диспозитивності судового процесу, передбаченого ст. 11 ЦПК України, позбавлений можливості виходу за межі позовних вимог.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід відхилити, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

С.П. Гайворонський

Н.А. Кононенко