печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2015 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Москаленко К.О.,

при секретарі - Козачук К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання кредитного договору удаваним та таким, що укладений в національній валюті України - гривні,-

В С Т А Н О В И В :

24.04.2015 позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, просить визнати кредитний договір №014/06-11/2838 від 13.02.2007, укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 удаваним правочином, визнати, що відносини сторін регулюються правилами щодо правочину договору, укладеного в національній валюті України гривні та зобов'язати відповідача змінити графік платежів, перерахувати розмір боргових зобов'язань за кредитним договором №014/06-11/2838 від 13.02.2007 у гривні України за курсом НБУ встановленим на момент погашення заборгованості за кредитом.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що згідно умов вказаного кредитного договору відповідач надає позивачу кредит в іноземній валюті - доларі США по курсу НБУ на дату укладення цього договору на споживчі цілі, а саме на придбання житла. Разом з тим, відповідач перерахував на користь ТОВ «Облбудінвест» кошти у гривні. Таким чином, позивач зазначає, що спірний кредитний договір в частині визначення валюти кредитування як долара США є таким, що вчинений для приховання укладення кредитного договору з надання кредиту саме в національній валюті України - гривні, а тому вважає останній удаваним правочином.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Направив на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача та письмові заперечення, згідно яких зазначено, що згідно з вимогами ст.5 Декрету КМУ для надання та одержання кредиту в іноземній валюті відсутня потреба в наявності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти як засобу платежу на території України і єдиною підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті згідно з вимогами вказаної норми, є наявність у банку генеральної ліцензії та письмового дозволу НБУ на здійснення валютних операцій, отриманої в установленому порядку. Таким чином вважав відсутніми підстави для визнання спірного договору удаваним правочином. Одночасно відповідач зазначив, що позивач сам обирав валюту надання кредиту із запропонованих йому умовами кредитування і мав можливість обрати валютою кредитування національну валюту - гривню, а тому просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, враховуючи думку позивача та її представника, визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими сторонами доказами шляхом дослідження, приходить до наступного.

Як встановлено судом, 13.02.2007 між відповідачем ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та позивачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №014/06-11/2838, згідно якого позивачу було надано кредитні кошти у розмірі 98 778,00 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 14,5% річних, з кінцевим строком повернення до 12.02.2027.(а.с.8-9)

Відповідач виконав свої зобов'язання за кредитним договором перед відповідачем, надав позивачеві грошові кошти в розмірі 98 778,00 доларів США, що визнається позивачем.

Обґрунтовуючи позов, позивач просить визнати спірний кредитний договір удаваним правочином в частині визначення в якості валюти кредитування долара США з тих підстав, що спірний кредитний договір був вчинений для приховання іншого кредитного договору з надання кредиту саме в національній валюті України - гривні, а не в іноземній валюті - доларі США, а тому до цих правовідносин підлягає застосуванню законодавство України, що регулює договір про надання кредиту в національній валюті України - гривні.

Разом з тим, суд не може погодитись з вказаними вимогами, виходячи з наступного.

У відповідності зі ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору та свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.

Ст. 6 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який передбачає право суб'єкта цивільного права на укладення й інших договорів, прямо не передбачених актами цивільного законодавства, але відповідають загальним засадам цивільного законодавства. Сторони договору мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Згідно зі ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Судом встановлено, що позивач ознайомлена з умовами кредитного договору, її волевиявлення було вільним і відповідало її внутрішній волі, вона чітко усвідомлював всі умови договору і вважав їх прийнятними для себе, а також ознайомлений з іншою інформацією згідно з вимогами законодавства, вся надана інформація йому цілком зрозуміла та не потребує додаткового тлумачення, про що свідчить її підпис під договором без будь-яких застережень та жодних обмежень.

Згідно з ч.1 ст.235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Відповідно до ст.ст.2, 47, 49 Закону України «Про банки та банківську діяльність» на підставі банківської ліцензії банки здійснюють, зокрема, кредитні операції з грошовими коштами в національній та іноземній валюті чи їх еквіваленті та операції з валютними цінностями.

Згідно зі ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» передбачено наявність індивідуальної ліцензії на надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі.

Генеральні ліцензії надаються на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання.

Таким чином, виходячи з наведених положень закону, індивідуальна ліцензія на проведення вказаних операцій необхідна лише у тому випадку, якщо терміни і суми кредитів перевищують встановлені законодавством межі. Однак, станом на час розгляду справи чинним законодавством не встановлено терміни і суми кредитів в іноземній валюті як критерій їх віднесення до сфери дії режиму індивідуального ліцензування.

За таких обставин, за відсутності нормативних умов для застосування режиму індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій, єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті згідно з вимогами ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманих в установленому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.10.2006 Національний банк України видав відповідачу банківську ліцензію за номером 10 та дозвіл №10-4 на право здійснення операцій, визначених пунктами 1-4 частини другої та частиною четвертою статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність». (а.с.42-47)

Виходячи з вищевикладеного, обставин невідповідності вимогам чинного законодавства суми наданого за оспорюваним Договором та одержаного позивачем кредиту у розмірі 98 778,00 доларів США на купівлю квартири зі сплатою 14,5% річних судом не встановлено, та в матеріалах справи такі дані відсутні.

Таким чином, на момент укладення оспорюваного договору його зміст не суперечив чинному законодавству.

Відповідно до ст. 60 ч. 1 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з встановлених обставин справи, аналізуючи норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про недоведеність обставин, в обґрунтування позовних вимог, а тому вважає відсутніми підстави для задоволення позову.

У зв'язку з відмовою у задоволенні позову судовий збір стягненню не підлягає.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 3,6, 235 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 61, 212, 213, 215, 292, 294 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання кредитного договору удаваним та таким, що укладений в національній валюті України - гривні,- відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається Апеляційному суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Печерського

районного суду міста Києва К.О. Москаленко