Справа № 361/9310/14 Головуючий у І інстанції Василишин В. О.
Провадження № 22-ц/780/3655/15 Доповідач у 2 інстанції Волохов Л. А.
Категорія 38 06.08.2015
УХВАЛА

Іменем України

06 серпня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: Волохова Л.А.,

суддів: Мережко М.В., Сержанюка А.С.

при секретарі Петленко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4, про усунення від права на спадкування за законом за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2015 року,

встановила:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним вище позовом до ОСОБА_4 й ОСОБА_3, який обґрунтовувався тим, що на підставі судових рішень, які набрали законної сили, встановлено факт її проживання однією сім'єю без шлюбу із ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, в період із 03 травня 1994 року по ІНФОРМАЦІЯ_1. Надано їй право на спадкування після смерті ОСОБА_5 із спадкоємцями першої черги за законом, визначеної цивільним законодавством України. Із 1994 року й до дня смерті ОСОБА_5 хворів й потребував постійного нагляду. Ці обставини підтверджені у судовому засіданні показами свідків й актами депутата селищної ради. Обставини, які встановлені судовими рішеннями, не підлягають доказуванню. ОСОБА_2 проживала із спадкодавцем до дня смерті й тільки вона піклувалася про нього та доглядала за ним. За власні грошові кошти провела поховання ОСОБА_5 Відповідач ОСОБА_3 не доглядала за ОСОБА_5, з ним не проживала й не спілкувалася. Просила усунути відповідачів ОСОБА_4 й ОСОБА_3 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 уточнила заявлені позовні вимоги, про що подала до суду відповідну заяву, у якій просила суд усунути відповідача ОСОБА_3 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Позовні вимоги до відповідача ОСОБА_4 відсутні (а.с.48).

Судом змінено процесуальне положення відповідача ОСОБА_4 й залучено її до участі у цій справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.

Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2015 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Вважає, що судом при ухваленні рішення неповно дослідженні обставини справи, внаслідок чого воно є незаконним.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. У пункті 2 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року „Про судове рішення у цивільній справі" зазначено, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам закону.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що у провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебувала цивільна справа № 2-4489/11 (провадження № 2/1007/688/2012) за позовом ОСОБА_2 до Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, ОСОБА_4, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка і жінки без шлюбу та зміну черговості одержання права на спадкування.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 травня 2012 року позов задоволено частково. Встановлено факт проживання однією сім'єю ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2 без шлюбу в період з 03 травня 1994 року по ІНФОРМАЦІЯ_1. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 18 липня 2012 року скасоване рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 травня 2012 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо зміни черговості спадкування. Надано ОСОБА_2 право на спадкування із спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5. В решті рішення суду першої інстанції залишено без зміни.

Судами першої та апеляційної інстанцій в цивільній справі № 2-4489/11 встановлено, що із 26 листопада 1983 року по 03 травня 1994 року ОСОБА_5 й ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу та свідоцтвом про розірвання шлюбу. Помер ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 в селищі міського типу Велика Димерка Броварського району Київської області.

Відповідно до частини третьої статті 61 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як вбачається з матеріалів справи, після смерті ОСОБА_5 у першу чергу право на спадкування за законом мають його діти: ОСОБА_3 (позивач) та ОСОБА_4 (третя особа).

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 18 липня 2012 року позивачу надано право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги.

Таким чином, сторони у справі є спадкоємцями першої черги за законом та мають рівні права на спадкування.

Доводи апеляційної скарги позивача про усунення від права на спадкування відповідача є необґрунтованими, враховуючи наступне.

Згідно частин третьої та п'ятої статті 1214 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Перевіркою матеріалів справи встановлено відсутність доказів того, що спадкодавець за життя хворів на тяжку хворобу або мав каліцтво, через які був у безпорадному стані, а тому доводи позивача про те, що відповідач ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві є необґрунтованими.

Крім того, колегія суддів критично оцінює доводи позивача про неврахування судом показів свідків, які свідчили про безпорадний стан спадкодавця, оскільки суд першої інстанції дав належну оцінку таким доказам.

Інших доводів, які б спростували законність і обґрунтованість ухваленого судом рішення, апеляційна скарга не містить.

Беручи до уваги положення зазначених статтей та, враховуючи обставини справи, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивачем ОСОБА_2 та її представником ОСОБА_6 не надано доказів щодо обізнаності відповідача ОСОБА_3 про стан здоров'я спадкодавця ОСОБА_5 й про необхідність надання останньому допомоги, а також про свідоме й цілеспрямоване ухилення відповідача від надання цієї допомоги.

Таким чином, належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, відповідно до ст. 60 ЦПК України позивачем не надано, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову та ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2015 року залишити без змін.

Судове рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня його оголошення.

Головуючий Волохов Л.А.

Судді Мережко М.В.

Сержанюк А.С.