Справа № 464/5865/15-ц
пр.№ 2/464/1624/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.07.2015 року Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді Борачка М.В.

при секретарі Гаврилишин О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить в рахунок погашення заборгованості в розмірі 826800,00 грн. за договором позики від 22.05.2015 р., укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі договору іпотеки від 22.05.2015 р., а саме квартиру №56 в будинку №15 «а» по вул.Пимоненка у м.Львові, загальною площею 57,5 кв.м., шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на вказане майно.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 22.05.2015 р. позичила відповідачу грошові кошти в розмірі 826800,00 грн., що становить еквівалент 40000 доларів США, на строк до 29.05.2015 р. Для забезпечення виконання зобовязань за договором позики 22.05.2015 р. між сторонами було укладено договір іпотеки, відповідно до якого відповідач передав в іпотеку належну йому на праві власності квартиру №56 в будинку №15 «а» по вул.Пимоненка у м.Львові, загальною площею 57,5 кв.м. Оскільки відповідач ОСОБА_2 свої зобовязання за договором позики не виконав, для захисту своїх прав та погашення заборгованості позивач звертається до суду для звернення стягнення на предмет іпотеки.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 надала пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав повністю. Додатково пояснив, що 22.05.2015 р. уклав з позивачем договір позики, однак на даний час не має можливості погасити заборгованість за даним догором, а тому не заперечує проти визнання за позивачем права власності на належну йому квартиру в рахунок погашення заборгованості в розмірі 826800,00 грн.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що 22.05.2015 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, згідно якого відповідач до підписання договору позичив у позивача 826800,00 грн., що становить еквівалент 40000 доларів США та зобовязався повернути дані кошти в строк до 29.05.2015 р. (а.с. 5).

Як вбачається з пояснень сторін, станом на 30.07.2015 р. ОСОБА_2 не виконав зобовязання по договору позики, не повернув суму позики в розмірі, що становить еквівалент 40000 доларів США.

З метою забезпечення виконання зобовязань за договором позики, 22.05.2015 р. між сторонами укладено договір іпотеки, відповідно до якого відповідач передав в іпотеку квартиру №56 в будинку №15 «а» по вул.Пимоненка у м.Львові, загальною площею 57,5 кв.м., що належить йому на праві приватної власності (а.с. 6-9).

Відповідно до п.4 іпотечного договору предмет іпотеки сторони оцінюють в сумі 826800,00 грн.

Згідно з ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися, зокрема, на підставі рішення суду.

Пунктом 8.1. іпотечного договору передбачено право іпотекодержателя на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки у випадку, якщо у момент настання строку виконання основного зобовязання, воно не буде виконане.

Оцінюючи обставини справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що внаслідок невиконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань щодо повернення позики, позивач має право на звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

В пункті 8.5. іпотечного договору міститься таке застереження. Так, відповідно до п.п.8.5.1. іпотечного договору іпотекодавець дає свою згоду на передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відповідно до умов цього договору. Іпотекодавець передає у власність іпотекодержателю предмет іпотеки.

Згідно з п.п.8.5.3. договору іпотеки, іпотекодержатель має право набути у власність предмет іпотеки на наступний день після спливу строку усунення порушень основного зобовязання, вказаного в письмовій вимозі надісланій іпотекодавцю згідно статті 35 ЗУ «Про іпотеку» і якщо в цей строк вказані порушення не будуть усунені іпотекодавцем повністю або письмова вимога іпотекодержателя буде залишена іпотекодавцем без задоволення.

30.05.2015 р. позивач ОСОБА_1 звернулась до відповідача ОСОБА_2 з письмовою вимогою про повернення позики (а.с.10).

У відповідності до п.п. 8.5.2. договору іпотеки достатньою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно є цей договір та письмове рішення іпотекодержателя про прийняття у власність предмету іпотеки.

Приймаючи до уваги, що такий порядок звернення стягнення передбачений умовами укладеного між сторонами договору, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання за позивачем права власності на предмет іпотеки підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 3654 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 611, 612, 1046 Цивільного кодексу України, ст.ст. 33, 35, 37 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 10, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволити.

В рахунок погашення заборгованості в розмірі 826800,00 грн. за договором позики від 22.05.2015 р., укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі договору іпотеки від 22.05.2015 р., а саме квартиру №56 в будинку №15 «а» по вул.Пимоненка у м.Львові, загальною площею 57,5 кв.м., шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на вказане майно.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3654 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, у відсутності якої таке було постановлено, - протягом того ж строку з дня отримання його копії.

З повним текстом рішення сторони можуть ознайомитись через пять днів.

Головуючий Борачок М.В.