Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.у.№310/6608/14-ц
Провадження № 22-ц/778/3310/15 Головуючий у 1-й інстанції: Ліхтанська Н.П.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.,

суддів: Савченко О.В.,

ОСОБА_1,

при секретарі: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки,-

ВСТАНОВИЛА :

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визначення боргу за договорами позики у розмірі 3 864 069 грн., про звернення стягнення на нерухлоие майно шляхом передачі йому будинку і земельної ділянки у власність.

В обгрунтування позовних вимог зазначав, що 21.08.2010 року на підставі укладеного між ним та ОСОБА_3 у простій писмовій формі договору безпроцентної позики зі змінами до нього від 31.05.2011 року, а також згідно розписок від 21.08.2010 року та 31.05.2011 року відповідачка отримав від нього грошові кошти у сумі 945 242 грн., що на 31.05.2011 року за курсом НБУ було еквівалентно 118 600 доларів США, з кінцевим строком повернення коштів до 31.08.2011 року.

У якості забезпечення виконання зобов'язання за договором позики між ним та ОСОБА_3 був укладений договір іпотеки від 21.08.2010 року зі змінами від 31.05.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_4 за реєстром №1332 та №729. Предметом іпотеки було визначено будинок з надвірними побудовами та земельна ділянка, що розташовані за адресою: м. Бердянськ, вул. Висоцького-11, з узгодженою сторонами вартістю предмета іпотеки у сумі 945 242 грн. Вказаний предмет іпотеки належав відповідачці на праві приватної власності за рішенням Бердянського міськрайонного суду від 19.12.2008 року. Передача житлового будинку та земельної ділянки в іпотеку вчинялися за письмовою згодою чоловіка іпотекодавця ОСОБА_5, викладеної у вигляді заяви, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області. Про це зазначено у пункті 16 договору іпотеки від 21 серпня 2010 року.

Оскільки ОСОБА_3 у передбачений договором строк борг не повернула, ОСОБА_2 просив визнати її борг за договором позики у сумі 4 686 471 грн. У рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки житловий будинок №11, розташований по вул. Висоцького у м. Бердянську Запорізької області, з надвірними прибудовами, та на земельну ділянку шляхом передачі йому права власності на вказане нерухоме майно.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 березня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, допущені порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 березня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

У судове засідання апеляційного суду Запоріької області ОСОБА_3 не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не сповістила.

На підставі частини 2 статті 305 ЦПК України колекгія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачки.

Заслухавши у судовому засіданні апеляційного суду доповідь судді, вислухавши пояснення ОСОБА_2, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у відповідності до статті 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задовленню з наступних підстав.

Відмовляючи у задовленні позову, суд першої інстанції виходив з того, що кредитор і боржник уклали угоду про позасудове врегулювання відносин, відповідачка визнала вимоги про звернення стягнення на предмет іптеки і передачу позивачеві у власність у погашення заборгованості за договором позики нерухомого майна, розташованого по вул. Висоцького-11 у місті Бердянську Запорізької області, та земельної ділянки у погашення заборгованості за договором позики, 28 березня 2012 року сторони цю угоду фактично виконали.

За змістом статей 626,629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Отже, укладений договір є підставою для виникнення у його сторін певних прав та обов'язків, визначених ним. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, а всі його умови, з моменту укладення договору, стають однаково обов'язковими для виконання сторонами.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, встановлених договором. Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та чинного законодавства.

Судом зясовано, що 21.08.2010 року на підставі укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у простій писмовій формі договору безпроцентної позики позивач передав відповідачці 800 865 грн. на строк до 21 серпня 2011 року. В цей же день ОСОБА_3 написала розписку про отримання вказаних коштів ( а. с. 4,6 ).

У якості забезпечення виконання зобов'язання за договором позики від 21 серпня 2010 року, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір іпотеки від 21.08.2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_4 за реєстром №1332. Предметом іпотеки було визначено будинок з надвірними побудовами та земельна ділянка, що розташовані за адресою: м. Бердянськ, вул. Висоцького-11, з узгодженою сторонами вартістю предмета іпотеки у сумі 800 865 грн. Будинок належав відповідачці на праві приватної власності за рішенням Бердянського міськрайонного суду від 19.12.2008 року. Земельна ділянка площею 0,0568 га перебувала у власності іпотекодавця на підставі державного акту серія ЯЕ № 275376 від 16 липня 2008 року ( договір купівлі-продажу від 27 червня 2008 року ВКМ № 019029 реєстр № 1842 ) ( а. с. 8-10,13-15 ).

31 травня 2011 року ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_2 додаткову позику на суму 132 287 грн. на строк до 31 серпня 2011 року, що підтвердила письмовою розпискою ( а. с. 7 ).

31 травня 2011 року між сторонами укладено договір № 1 про внесення змін до договору позики від 21 серпня 2010 року. Загальна сума позики змінена на 945 242 грн., змінено строк повернення коштів з 21 серпня 2011 року на 31 серпня 2011 року ( а. с. 5 ).

31 травня 2011 року були внесені зміни до договору іпотеки від 21.08.2010 року, вартість предмета іпотеки визначена у 945 242 грн., зміни до договору іпотеки посвідчені приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_4 за реєстром № 729 ( а. с. 11 ).

За змістом статті 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (шляхом позасудового врегулювання).

Відповідно до частини 1 статті 36 Закону України "Про іпотеку" сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

У пункті 9 договору іпотеки від 21.08.2010 року визначено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється на розсуд Іпотекодержателя: або за рішенням суду, або за виконавчим написом нотаріуса, або Іпотекодержателем самостійно на умовах цього договору.

Згідно пункту 10 договору іпотеки за вибором Іпотекодержателя застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог Іпотекодержателя: підпункт 10.2 - у безспірному порядку на підсаві виконавчого напису нотаріуса; підпункт 10.3 - згідно із застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, а саме: - 10.3.1 задоволення вимог здійснюється шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; - 10.3.2 продаж Іпотекожержателем від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» та з дотриманням інших вимог чинного законодавства.

Статтею 37 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Така ж позиція викладена і у пункті 39 Постанови №5 Пленуму ВССУ України від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" у якому зазначено, що з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

З матеріалів справи вбачається, що 08.11.2011 року сторони уклали між собою угоду про позасудове врегулювання спору, яка фактично виконана. За умовами угоди сторони визначили, що ОСОБА_3 має борг перед ОСОБА_2 по договорам позики на загальну суму 1 208 326 грн. За домовленістю сторін ринкова вартість предмета іпотеки на 08.11.2012 року визначена у 1 357 365 грн. ОСОБА_3 у погашення заборгованості по кредиту передала позивачеві у власність за актом від 28 березня 2012 року житловй будинок № 11, земельну ділянку по вулиці Висоцького у м. Бердянську Запорізької області. За угодою сторони відмовилися від подальших вимог за договором позики і договором іпотеки. ОСОБА_2 у будинку зареєстрований та фактично проживає (а. с. 45,48 ).

Осквільки договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, і будь-яких доказів про існування перешкод для реєстрації за ОСОБА_2 права власності на вказане майно при вирішенні спору не надано, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позову через передчасгність заявлених вимог.

До того ж з матеріалів справи вбачається, що нерухоме майно, яке ОСОБА_2 просить передати йому у власність за рішенням суду, придбавалося ОСОБА_3 у шлюбі зі ОСОБА_5 Разом з тим, вказана особа не була залучена до участі у справі, її думка з приводу заявлених вимог не зясовувалася, хоча при задоволенні даного позову можє бути вирішено питання про його права та обовязки.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: