Справа № 187/140/15-ц
РІШЕННЯ

іменем України

"07" серпня 2015 р.

Петриківський райсуд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Іщенко І.М. при секретарі Клисак Н.Г., за участю захисника

ОСОБА_1, розглянувши позовну заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства

« Страхове товариство « Іллічевське», треті особи ОСОБА_4, Відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції про стягнення матеріальної та моральної шкоди

В С Т А Н О В И В

В лютому 2015 року до суду звернулись ОСОБА_3 та ОСОБА_2 із зазначеними позовами в яких вказали, що 21.04.2013 року в 1-30 хв. водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем НОМЕР_1 рухаючись по вул. Калініна в с. Петриківка Дніпропетровської області напроти домоволодіння № 26 допустив наїзд на велосипедиста та їх сина ОСОБА_5, внаслідок чого він загинув.

Позивачі зазначили, що вироком Петриківського райсуду від 25.03.2014 року ОСОБА_4 був визнаний винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 286 ч.2 КК України і йому призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі та позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до 3 років. Цивільні позови потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були задоволено частково. На користь ОСОБА_3 із ОСОБА_4 було стягнуто майнову шкоду в розмірі 5 732 грн та моральну шкоду в розмірі 50 000 грн, а на користь ОСОБА_2 було стягнуто майнову шкоду в розмірі 14 433 грн 81 коп та моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 липня 2014 року вирок Петриківського райсуду від суду був змінений в частині стягнення моральної шкоди і на їхню користь було стягнуто моральну шкоду кожному в розмірі 100 000 грн.

Позивачі зазначили, що цивільно-правова відповідальність засудженого ОСОБА_4 який керував автомобілем НОМЕР_1 була застрахована полісом страхування від 15.06.2012 року із ПАТ « Страхове товариство « Іллічевське», відповідно якого страхова сума заподіяного життю та здоровя потерпілого складала 100 000 грн, а за шкоду, заподіяну майну 50 000 грн.

28.10.2014 року позивачі звернулись до страхового товариства ПАТ « Страхове товариство « Іллічевське» із заявою про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, але жодних виплат до цього час не надійшло.

Позивач ОСОБА_3 просить стягнути із відповідача матеріальну шкоду в розмірі 5 732 грн та моральну шкоди в розмірі 50 000 грн і судові витрати в розмірі 743 грн 660 коп, позивач ОСОБА_2 просить стягнути із страхової компанії матеріальну шкоду в розмірі 14 433 грн 81 коп , моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. і судові витрати в розмірі 743 грн 60 коп. В серпні 2015 року сторони уточнили позовні вимоги і просили суд визначити різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 підтримали свої вимоги в повному обсязі, не заперечували, що звернулись до страхової організації про виплату страхового відшкодування в жовтні 2014 року, в грудні 2014 року із виконавчим листом звернулись до виконавчої служби Дніпропетровського РУЮ, але до цього часу виплат не отримали.

Захисник позивачів ОСОБА_1 в суді підтримав позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_2, пояснивши, що ОСОБА_4 , який відбуває покарання в місцях позбавлення волі не відшкодував матеріальну і моральну шкоду потерпілим у звязку із смертю їх сина після ДТП , страхова компанія на час розгляду кримінального провадження судом не залучалась і відмовляється добровільно сплачувати позивачам страхові платежі, так як автомобіль який скоїв ДТП водій ОСОБА_4 був застрахований « Страховим товариством « Іллічевське». Не заперечував, що вирок Петриківського райсуду від 25.03.2014 року було змінено тільки в частині стягнення із ОСОБА_4 на користь позивачів моральної шкоди із 50 000 до 100 000 грн, але він просить стягнути із відповідача страхове відшкодування в розмірі 50 000 грн за моральну шкоду на кожного позивача у межах страхової суми, зазначеної у страховому полісу, розмір стягнення матеріальної шкоди підтримав в повному обсязі. Просив суд визначити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою страховика відповідно до вимог ст. 1194 ЦПК України.

Від відповідача представника ПАТ « СТ « Іллічівське» ОСОБА_6 надійшли до суду заперечення на позов, просить відмовити в позовних вимогах в повному обсязі, посилаючись на те, що страхувальник ОСОБА_4 не повідомив страхову компанію про настання страхового випадку, був засуджений судом до позбавлення волі , на користь позивачів стягнуто матеріальна і моральна шкода, вирок набрав законної дії і відкрито виконавче провадження, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову ( а.с.32-36 т.1).

Від третьої особи - начальника відділу ДВС Дніпропетровського РУЮ ОСОБА_7 надійшов лист про відкриття виконавчого провадження від 18-19.12.2014 року щодо стягнення із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 грошових стягнень відповідно вироку Петриківського райсуду , 14.05.2015 року була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачам, направлено клопотання про розгляд справи у відсутність їх представника( а.с.38, 46, 47, 65 т.1).

Від третьої особи ОСОБА_4 надійшли заперечення на позовні вимоги ОСОБА_2, просив суд відмовити в їх задоволенні в повному обсязі, посилаючись на те, що за вироком Петриківського суду від 25.03.2014 року з нього стягнуто на користь потерпілого матеріальна шкода в розмірі 14 433 грн 81 коп і моральна шкода в розмірі 100 000 грн, а також матеріальна і моральна шкода на користь ОСОБА_3 в розмірі 100 000 грн. 18 грудня 2014 року було відкрито виконавче провадження ВДВС Дніпропетровського РУЮ на загальну суму 119 433 грн 81 коп. Вирок суду вже виконується і тому просить відмовити в позовних вимогах (а.с.41 т.1)

Заслухавши позивачів, ознайомившись із матеріалами цивільної справи, оглянувши в суді матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_4 по ст.. 286 ч.2 КК України, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_8 та ОСОБА_3 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлені наступні юридичні факти та правовідносини.

Судом встановлено, що 21.04.2013 року 0 1-30 водій ОСОБА_4 керуючи автомобілем НОМЕР_2 рухаючись по вул.. Калініна в смт. Петриківка Дніпропетровської області грубо порушив п.1.3, 1.5, 2.3, 12.3 Правила дорожнього руху України, внаслідок чого допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_5, який отримав тяжкі тілесні ушкодження, що викликали його смерть.

Вироком Петриківського райсуду від 25 березня 2014 року ОСОБА_4 був засуджений по ст. 286 ч.2 КК України до 5 ти років позбавлення волі та 3-х років позбавлення керування транспортними засобами.

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_2 витрати по відшкодуванню майнової шкоди в розмірі 14 433 грн 81 коп , моральної шкоди в розмірі 50 000 грн, на правову допомогу в розмірі 5000 грн. На користь ОСОБА_3 стягнено із відповідача витрати за майнову шкоду в розмірі 5 732 грн , за моральну шкоду в розмірі 50 000 грн і за правову допомогу грошові кошти в розмірі1000 грн, що підтверджується копією вироку суду ( а.с. 56-58 т.1).

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 липня 2014 року вирок Петриківського райсуду від 25 березня 2014 року відносно ОСОБА_4 в частині призначеного покарання був залишений без змін, а змінений тільки в части стягнення моральної шкоди, а саме стягнено із засудженого ОСОБА_4 на користь потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 моральна шкода в розмірі 100 000 грн кожному потерпілому, в інший частині вирок суду залишено без змін ( а.с.59-61т.1).

Вказані обставини не заперечуються сторонами і підтверджуються вироком місцевого Петриківського суду та ухвалою апеляційної інстанції. В касаційному порядку вирок суду сторонами не оскаржував ся і вступив в закону силу, відповідач ОСОБА_4 відбуває покарання в місцях позбавлення волі.

Автомобіль , на якому ОСОБА_4 скоїв дорожню пригоду, в результаті якої 21.04.2013 року загинув син позивачів був застрахований ПАТ « Страхове товариство « Іллічевське» 15.08.2012 ( а.с.15 т.1) і не заперечувалось відповідачем в письмових поясненнях ( а.с.18, 34 т.1)

Із цивільним позовом до ПАТ « Страхове товариство « Іллічевське» на час слухання кримінального провадження захисник обох потерпілих та особисто потерпілі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не звертались, так як судом було оглянуті матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_4, в якому відсутні будь-які докази про позовні вимоги до страхової компанії «Іллічевське» на час розгляду справи і не було апеляційного оскарження потерпілими в цій частині вироку.

Відповідно ст.33 Закону України « Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказано, що у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобовязаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику повідомлення про ДТП.

Відповідно до ст. 35 вказаного Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо- транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Позивачами не заперечувалось в суді, що тільки після вступу вироку Петриківського райсуду від 25.03.2014 року в закону силу вони звернулись до Пат « Страхове товариство « Іллічевське» із заявою про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а саме 28 жовтня 2014 року, але листом від 25.12.2014 року заявникам було відмовлено у виплаті страхового відшкодування ( а.с.18 т.1).

Відповідно п.16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року « Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» було зазначено, що суд має право налучити страхову організацію до участі у справі за клопотанням сторін і враховуючи положення ст. 1194 ЦК України питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею обовязку щодо письмового надання страховикові повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка.

ОСОБА_4 не повідомив у 3-х денний строк після настання ДТП страхову організацію про настання страхового випадку, позивачі не залучали у кримінальному процесі ПАТ « СТ «Іллічівське» в якості співвідповідача і не заслуховував їх думку, потерпілі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звертались із позовними вимогами тільки до ОСОБА_4 і тому вироком Петриківського райсуду 25.03.2014 року було стягнуто із винної особи ОСОБА_9 матеріальна і моральна шкода, а також витрати на правову допомогу захисника . Апеляційним судом вирок суду був залишений без змін, але в частині стягнення моральної шкоди розмір стягнень із засудженого на користь обох потерпілих було збільшений на кожного із 50 000 грн до 100 000 грн .

18 грудня 2014 року державним виконавцем ДВС Дніпропетровського РУЮ ОСОБА_10була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження про стягнення майнової та моральної шкоди, процесуальний витрат на правову допомогу на загальну суму 119 433 грн 81 коп із боржника ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, який подав заяву про примусове виконання вироку 18.12.2014 року і ( а.с.19 т.1 )

19 грудня 2014 року державним виконавцем ДВС Дніпропетровського РУЮ була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження про стягнення майнової та моральної шкоди, процесуальний витрат на правову допомогу на загальну суму 106 732 грн із боржника ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3, яка подала заяву про примусове виконання вироку 18.12.2014 року ( а.с.17 т.2).

Із заперечень засудженого ОСОБА_4 вбачається, що він відбуває покарання в Крюковській ВК, зазначив , що рішення апеляційної інстанції не оскаржував, вирок Петриківського суду виконується про стягнення із нього на користь позивачів і тому просить відмовити в позовних вимогах. ( а.с.42 т.1).

Таким чином, в суді було встановлено, що із засудженого ОСОБА_4 стягується матеріальна і моральна шкода на користь позивачів, повторне стягнення із страхової компанії на користь потерпілої сторони законодавством не передбачено.

Позивачі мають право звертатись із скаргами на дії державного виконавця в разі неналежного виконання вироку Петриківського райсуду від 25.03.2014 року або повторно звернутись із заявою відкриття виконавчого провадження в разі повернення їм виконавчого документа.

Доводи захисника про застосування норм закону ст. 1194 ЦК України щодо відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, не мають юридичного значення для вирішення вказаного спору, так як вказана норма вказує на захист майнових інтересів страхувальника, а потерпілих осіб і за загальним правилом, особа, на користь якої здійснено страхування ( потерпілий) не має права звернутись безпосередньо до страхувальника. Позивачі ж звернулись при розгляді кримінального провадження до суду безпосередньо до ОСОБА_4, страхову виплату ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не отримала і тому вимоги про визначення судом різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою і стягнення цієї суми на користь позивачів задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11,60,88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В

В позовних вимогах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства « Страхове товариство

« Іллічевське», треті особи : ОСОБА_4, Відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції про стягнення матеріальної та моральної шкоди

відмовити.

Рішення може бути оскаржено на протязі 10 днів в Апеляційний суд Дніпропетровської області з дня оголошення, а особами, які не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення в той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_11