Провадження 2/222/385/2015
Справа №222/864/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2015 року смт. Володарське

Володарський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Вайновської О.Є.,

при секретарі Гранкіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Володарське цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, в особі ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» звернувся до суду зі вказаним посилаючись на те, що 19.10.2012 року між ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2203/39-313 від 19.10.2012 року (далі Договір), за яким останньому було надано кредит в розмірі 72093,00 гривень на придбання автомобіля CHERY, зі строком користування кредитом з 19.10.2012 року по 18.10.2017 року та з процентною ставкою за користування кредитними коштами в розмірі 16,7% річних. Відповідач зобовязався повертати суму кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом. Не виконання належним чином зобовязання по поверненню належних до сплати частин кредиту та нарахованих відсотків за його використання призвело до утворення заборгованості, яка станом на 07.04.2015 року складає 57848,17 гривень. З метою забезпечення виконання зобовязання за Договором між позивачем та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 2203/39-1 від 19.10.2012 року, за яким відповідачка ОСОБА_2 взяла на себе відповідальність по зобовязанням ОСОБА_1 у повному обсязі в разі невиконання чи неналежного виконання грошових зобовязань за Договором. Крім того, в забезпечення виконання зобовязань за Договором, між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір застави (транспортних засобів) № 2203/39 від 19.10.2012 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1632, предметом якого є автомобіль марки CHERY, моделі М11 3НІ, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. Згідно п. 4.3.6 Договору та п. 3.3.4 договору застави відповідач ОСОБА_1 зобовязаний здійснювати страхування предмета застави на повну вартість за власний рахунок від всіх ризиків по даному виду страхування та виконувати всі умови Договору при здійсненні страхування. За невиконання чи неналежне виконання вказаних пунктів цього договору відповідач сплачує штраф в розмірі 1,5% від заставної вартості предмета, який збільшується на 0,75 п.п. щомісячно наростаючим підсумком. Вказує, що відповідачем ОСОБА_1 порушено вищевказані положення кредитного договору та договору застави, отже сума штрафу становить 15448,50 гривень. Просить стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за Договором в сумі 57848,17 гривень та судові витрати в розмірі 732,97 гривень, з відповідача ОСОБА_1 штраф у сумі 15448,50 гривень.

Представник позивача ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» - ОСОБА_3 у судове засідання не зявився. Надав суду письмову заяву, в якій позов підтримав, просив розглянути справу без його участі.

Відповідач ОСОБА_1 позов визнав частково, в частині заборгованості за кредитом та відсотками визнав в повному обсязі, в частині стягнення з нього штрафу заперечував, оскільки уклав договір страхування на 2014 рік. Крім того зазначив, що він звертався до позивача з заявою про надання йому кредитних канікул у звязку з тяжким матеріальним становищем і вважав, що вони були йому надані, тому не укладав договір страхування на 2015 рік. Пояснив, що скрутне матеріальне становище утворилося у звязку з зупинкою підприємства на якому він працює, в результаті чого роботодавець має перед ним заборгованість по заробітній платі, тому він не може виконувати умови кредитного договору у повному обсязі. Після сплати заборгованості по зарплаті зобовязується погасити заборгованість по кредиту та відсоткам.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, надала суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути без її участі.

Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників процесу достатніми суд розглянув справу у відсутність незявившихся представника позивача та відповідачки ОСОБА_2.

Ознайомившись з позовною заявою, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення відповідача ОСОБА_1, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що 19.10.2012 року між ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» і ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2203/39-313, за умовами якого банк надав ОСОБА_1 кредит у сумі 72093,00 гривень на придбання автомобіля CHERY, моделі М11 3НГ, 2012 року випуску, на строк до 18.10.2017 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом, виходячи із 16,7% річних, а ОСОБА_1 зобовязався використовувати кредит на придбання автомобіля, повертати кредит, сплачувати відсотки та всі комісійні платежі за користування ним.

Відповідно до договору поруки № 2203/39-1 від 19.10.2012 року ОСОБА_2 зобовязалася перед банком відповідати за невиконання ОСОБА_1 усіх його зобовязань перед кредитором, що виникли за кредитним договором № 2203/39-313 від 19.10.2012 року в повному обсязі.

Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача ОСОБА_1 перед позивачем за договором № 2203/39-313 від 19.10.2012 року, станом на 07.04.2015 року становить 57848,17 гривень, з яких: 45203,45 гривень заборгованість за кредитом строкова, 7725,28 гривень заборгованість за кредитом прострочена, 946,57 гривень заборгованість за відсотками поточна, 3972,87 гривень заборгованість за відсотками прострочена.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно із ч.1 ст. 628, ст. 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 526, 610 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином; порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ч.2 ст. 1050 ЦК України, а також п.4.2.3 Договору, наслідками порушення позичальником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право банку достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязань настають правові наслідки встановлені законом або договором.

Таким чином, у судовому засіданні підтвердився факт порушення ОСОБА_1 грошового зобовязання за кредитним договором № 2203/39-313 від 19.10.2012 року на загальну суму 57848,17 гривень. Позичальнику ОСОБА_1 та його поручителю ОСОБА_2 було відомо про необхідність виконання взятих на себе зобовязань, але ж на вимоги банку відповідачі не відреагували. Тому в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути солідарно за даним кредитним договором суму в розмірі 57848,17 гривень, задовольнивши вимоги позивача саме в цій частині у повному обсязі.

Проте, щодо вимоги позивача про стягнення штрафу за невиконання умов страхування предмету застави в розмірі 15448,50 гривень, суд вважає, що дана вимога підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до договору застави (транспортних засобів) № 2203/39 від 19.10.2012 року укладеного між ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» і ОСОБА_1, останній з метою забезпечення зобовязань за кредитним договором, передав в заставу банку належний йому автомобіль марки CHERY, моделі М11 3НГ, 2012 року випуску, номер шасі LVVDB11B7CD208221, колір червоний, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований 2 ВРЕР м. Маріуполя при УДАІ ГУ МВС України в Донецькій області 17.10.2012 року.

Пунктом 3.3.4 вказаного договору передбачено, що заставодавець зобовязаний здійснити страхування предмета застави на повну вартість за власний рахунок від всіх ризиків по даному виду страхування та виконувати всі умови кредитного договору при здійсненні страхування.

Згідно п. 4.2. договору застави передбачено, що за невиконання чи неналежне виконання п. 3.3.4 дійсного договору позичальник сплачує на користь банку штраф у розмірі 1,5% від заставної вартості предмета застави, який збільшується на 0,75 п.п. щомісячно наростаючим підсумком.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, відповідач зобовязаний сплатити на користь позивача штраф за період з грудня 2013 року по червень 2015 року в розмірі 15448,50 гривень.

Проте, як вбачається з копії договору добровільного страхування наземних транспортних засобів та страхування від нещасних випадків № 202.13.2197133 від 23.09.2013 року, ОСОБА_1 застрахував належний йому автомобіль марки CHERY, моделі М11 3НГ, 2012 року випуску, номер шасі LVVDB11B7CD208221, колір червоний, реєстраційний номер НОМЕР_1 в ТДВ «Експрес Страхування». Період дії договору страхування з 17.10.2013 року по 16.10.2014 року включно.

З огляду на викладене, позивач має право на стягнення штрафу лише за період з листопада 2014 року по червень 2015 року, що становить 5400 гривень (80000 гривень дійсна вартість ТЗ*1,5% (листопад 2014)+80000*0,75%(грудень 2014 року квітень 2015 року)=1200+4200=5400), в звязку з чим саме така сума штрафу підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача, а позовні вимоги щодо стягнення штрафу задоволенню саме в такій частці.

Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України враховуючи, що позов задоволено частково, суд вважає, що з відповідачів слід стягнути солідарно на користь позивача понесені ним при зверненні до суду судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 632,48 гривні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 57-61, 88, 197, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 526, 530, 610, 611, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ІН НОМЕР_2, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІН НОМЕР_3, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «УКРГАЗБАНК», 03087, місто Київ, вулиця Єреванська, 1, МФО 320478, , заборгованість за кредитним договором у сумі 63248,17 гривень, судовий збір у сумі 632,48 гривень, а разом 63880 (шістдесят три тисячі вісімсот вісімдесят) гривень 65 копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення виготовлений 04 серпня 2015 року.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області через Володарський районний суд Донецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, особами, які не були присутніми під час проголошення рішення з дня отримання копії рішення суду.

Суддя О.Є. Вайновська