Справа №521/6849/15-ц
Провадження №2/521/3620/15
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 серпня 2015 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді Мирончук Н.В.,
при секретарі Варналій К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах своєї малолітньої дитини ОСОБА_2, до ОСОБА_3, треті особи: Головне управління державної міграційної служби в Одеській області, Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, Служба у справах дітей Одеської міської ради, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітніх дітей без згоди батька,-
ВСТАНОВИВ:
До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_3, про надання дозволу на виготовлення проїзних документів та виїзд за кордон неповнолітньої дитини, без згоди та супроводу батька, зазначаючи, що з 30.10.2013 року по 21.04.2015 рік вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання шлюбу між сторонами, залишилися проживати з позивачем ОСОБА_1, яка матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я доньки, її фізичний та духовний розвиток. 02.03.2014 року відповідач, забрав більшість своїх речей та пішов із дому, після чого не підтримує з позивачем та дитиною жодних звязків.
Станом на сьогодні, місцезнаходження відповідача невідомо, будь-які контакти з ним були втрачені.
Позивач вказує, що в найближчому майбутньому, вона планує подорожувати з дитиною на відпочинок до Російської Федерації, у Європу та інші країни. Виїзд за кордон потрібен для зустрічей з родичами, для забезпечення розвитку, вихованні у дусі поваги до різних культур та історії, розширення кругозору, відпочинку та оздоровлення і забезпечення постійного перебування разом з матірю.
Оскільки у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дітей за кордон через те, що відповідач знаходиться у розшуку правоохоронних органів Російської Федерації, у позивача відсутні дані щодо його місця проживання, тому, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, позивач вимушена була звернутись з позовом до суду.
Позивач у судове засідання не зявилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлялася належним чином, у встановленому законом порядку, до суду надала заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та просила розглядати справу за її відсутності.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, у встановленому законом порядку, про причини неявки до суду, відповідачем суд не було повідомлено.
За згодою позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наданим доказам, суд прийшов до наступного.
В судовому засіданні встановлено, що заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 21.04.2015 року, шлюб, зареєстрований 30.10.2013 року, між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, було розірвано.(а.с.49).
Від шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мають неповнолітню доньку - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління, 08.01.2014 року, актовий запис № 79. (а.с. 7)
Як вбачається з роздруківки офіційного сайту МВС РФ, ОСОБА_3 перебуває у розшуку . (а.с. 9-10)
Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи, упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.
Враховуючи положення ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права, у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. ст. 141, 155 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків, мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.
Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Враховуючи положення статті 3 Конвенції про права дитини, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
На підставі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд з України, лише за згодою батьків і в їхньому супроводі, або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», документами, що дають право на виїзд з України та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини.
Частиною 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків, або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
Відповідно до п. 4-2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків, здійснюється у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків, або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.
Враховуючи те, що позивач має складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дітей за межі України та оформлення проїзних документів дітей, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України для тимчасового перебування з метою оздоровлення та відпочинку, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1, підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1, яка діє в інтересах своєї малолітньої дитини ОСОБА_2, до ОСОБА_3, треті особи: Головне управління державної міграційної служби в Одеській області, Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, Служба у справах дітей Одеської міської ради, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітніх дітей, без згоди батька, - задовольнити.
Надати дозвіл на виїзд малолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, за межі України без дозволу батька - ОСОБА_3, до досягнення нею повноліття (до 27 грудня 2031 року), у супроводі матері - ОСОБА_1, або визначених нею осіб.
Надати дозвіл ОСОБА_1 без дозволу (згоди) батька дитини - ОСОБА_3, оформлювати документи для тимчасового виїзду (проїзний документ дитини, візові документи тощо) або супроводу малолітньої дитини - ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2) за межі України (в тому числі до Російської Федерації, країн Шенгенської угоди та інших країн світу) до досягнення нею повноліття, а саме до 27 грудня 2031 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів, з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Н.В. Мирончук