07.08.2015 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №533/519/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я провадження №2/533/153/15

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2015 року Козельщинський районний суд Полтавської області

в складі головуючого: судді Науменко Н.Д.

при секретарі Семенко Я.І.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Козельщина цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Казенного підприємства «Південукргеологія» про стягнення невиплаченої заробітної плати і середнього заробітку за час затримки проведення розрахунку, -

встановив :

Позивач ОСОБА_1 9 червня 2015 року звернулась до районного суду з позовом до відповідача і прохала стягнути з нього борг по оплаті праці в сумі 26613,86грн і 7000грн середнього заробітку за час затримки проведення розрахунку по день винесення судового рішення. При цьому вказувала, що працювала у відповідача техніком-геологом з 15.07.1985року до виходу на пенсію 12.12.2011року і з 3 лютого 2014 року за контрактом на посаді техніка-гідрогеолога до звільнення 06.03.2015року. При звільненні відповідач не виплатив їй заробітну плату в сумі 24613,86грн за період з червня 2014року і невиплата триває до цього часу, що примусило звернутися до суду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої вимоги уточнила, погодившись з наданою відповідачем довідкою про розмір боргу по заробітній платі і зазначила, що вона нарахувала борг, виходячи із заробітної плати, зазначеної в розрахункових листах, яка підлягає видачі, а підприємство зазначила нараховані суми заробітної плати без утримання податків. Позивач наполягала на задоволенні вимог у повному обсязі, зауважила, що підприємство за час її роботи отримувало значні кошти за виконані роботи, якими мало можливість розраховуватись з працівниками, тільки заробітну плату не виплачувало. Погіршення економічного становища підприємства значно перебільшено у відзиві на позов і вона прохає не враховувати позицію відповідача, яка не підкріплена доказами. Також робота неповний робочий час врахована при нарахуванні заробітної плати і ніяк не може вплинути на розмір боргу підприємства перед робітниками. Вона тривалий час не отримує заробітну плата, яка з урахуванням інфляції значно зменшила її покупні можливості і не враховується відповідачем як і спричинена їй моральна шкода.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, направив до суду відзив на позов і довідки про розмір боргу і середньомісячний заробіток позивача, прохав не стягувати середній заробіток за час затримки проведення розрахунку і розстрочити виплату позивачу боргу, посилаючись на економічний стан підприємства в умовах кризи.

Суд, вислухавши позивача, позицію відповідача, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач наказом № 151-к від 11.07.1985 року прийнята на роботу на посаду техніка-геолога з 15.07.1985 року і перебувала у трудових відносинах з підприємством до звільнення 06.03.2015року за ст. 38 КЗпП України ( аркуші -14-15).

Із наданих відповідачем довідок вбачається, що заборгованість підприємства перед позивачем по заробітній платі становить 33104,41грн, а її середньомісячний заробіток складає 3117,21грн ( аркуші 38,39).

Відповідно до ст.115 КЗпП України відповідач обов»язаний виплачувати заробітну плату працівнику двічі протягом місяців.

Дані вимоги закону відповідач не виконав, не виплачуючи заробітну плату у повному обсязі з червня 2014року, через що утворилась заборгованість, а тому її вимога в частині стягнення боргу по заробітній платі підлягає задоволенню.

Суд вважає порушеними права позивача на своєчасне отримання заробітної плати, а тому приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу по зарплаті, зазначеної в довідці підприємства.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення.

У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство повинно виплатити працівнику його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку ( ст. 117 КЗпП України).

Виходячи із вимог статей 116 - 117 КЗпП України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача середній заробіток за весь час затримки, що складає 13893,46грн, виходячи із розрахунку: 3117,21грн середньомісячного заробітку : 22 роб. дні в місяць х 98 робочих днів підприємства. Зазначені суми при виплатів підлягають обкладанню встановленими законодавством податками.

Відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243.6грн, від сплати якого звільнений позивач.

Клопотання відповідача про розстрочення виплати присуджених сум розглядається судом в порядку ст.373 ЦПК України в процесі виконання рішення, що набуло законної сили, а тому не може бути розглянуто при його винесенні. За цих підстав суд не може задовольнити клопотання відповідача.

З урахуванням викладеного, статей 115-117 КЗпП України, керуючись ст.ст. 4 -14, 88, 214, 215 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Стягнути з Казенного підприємства «Південукргеологія» на користь ОСОБА_1 33104,41грн невиплаченої заробітної плати і 13893,46грн середнього заробітку за час затримки проведення розрахунку з 07.03.2015року по 07.08.2015року з утриманням з цих сум податків.

Стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243,6грн.

Рішення набуває чинності після спливу строку на подання апеляційної скарги, якщо вона не подана або після винесення рішення апеляційною інстанцією.

Рішення може бути оскаржене в строк десять днів шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Полтавської області через Козельщинський районний суд.

Головуючий

Суддя Козельщинського районного суду Н.Д. Науменко