Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
судова палата з розгляду цивільних справ
Суддя 1-ї інстанції Пікалова Н.М. Суддя доповідач Бондар М.С
Є.у.№ 234/5900/14-ц
04 серпня 2015 року Справа № 22ц-778/3366/15
У Х В А Л А

Іменем України

Коллегія судової палаті з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючий - суддя: Бондар М.С., судді: Подліянова Г.С., Кримська О.М.

секретар - Мекльник З.П.

при участі: прокурора - адвоката

____________________________________________________________________________________________

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за

апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 02.03.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" та ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" (далі-Товариство) та ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, посилаючись на те, що 16.10.2013 року, відповідач ОСОБА_2, який керував автомобілем "Фольксваген" реєстраційний номер НОМЕР_1, на вул.Кіма у м.Краматорськ Донецької області, порушив правила дорожнього руху, внаслідок чого пошкодив його (позивача) автомашину "Сузуки". Збитки становлять 37 900 грн.. Транспортний засіб відповідача застрахований в Товаристві, яке безпідставно відмовило йому у виплаті страхового відшкодування. Тому наполягав стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" страхове відшкодування у сумі - 37 400 грн., , а з відповідача ОСОБА_2 500 грн. - франшизу за договором страхування, а також судові витрати.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 02.03.2015 року позовні вимоги задоволені.

У скарзі Товариство покликало скасувати рішення суду першої інстанції з ухваленням нового, посилаючись на те, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палаті з цивільних справ апеляційного суду дійшла до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК суд апеляційної інстанції відхиляє скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Із матеріалів справи видно, що 16.10.2013 року ОСОБА_2, керуючи автомобілем "Фольксваген" реєстраційний номер НОМЕР_1, на вул.Кіма у м.Краматорськ Донецької області вчинив зіткнення з автомобілем належним позивачу "Сухзуки".

Постановою Краматорського міського суду Донецької області від 25 жовтня 2013 року водія ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с.72).

Автомобіль "Фольксваген" реєстраційний номер НОМЕР_1 належить ОСОБА_3, який цивільно-правову відповідальність застрахував у Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Провідна" (поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 23.06.2013 року АС/1458000, строк дії до 23.06.2014 року). Ліміт відповідальності складає 50000 грн.(а.с.7).

Вартість фактичних витрат по ремонту ушкоджених будівель визначалась у ремонтній установі і становить 37 900 грн. (а.с.8).

Згідно з листом від 26.02.2014 № 2806, посилаючись на положення ст.26 Закону України "Про страхування", Страхове товариство відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування, оскільки механічні пошкодження на автомобілях не відповідають обставинам та механізму утворення пошкоджень.

Так, за висновком експерта ТОВ "Експертно-правовий центр "Правекс" від 15.02.2014 року, механізм утворення пошкоджень на автомобілі "Сузуки" не відповідає слідовій інформації заявленого механізму зіткнення за яким утворились пошкодження(а.с.85).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з вини відповідача ОСОБА_2 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки "Фольксваген", цивільно-правова відповідальність водія застрахована у Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Провідна", у зв'язку з чим, у Страхової компанії відповідно до ст.12, 22-1, 26-1, 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" виник обов'язок відшкодувати позивачу заподіяну матеріальну шкоду. При цьому суд вважав, що у відповідач ОСОБА_2 має обов'язок сплатити встановлений договором страхування розмір франшизи.

Як суд зазначав, цивільно-правова відповідальність водія застрахована у Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Провідна".

Отже, на спірні правовідносини поширюється дія Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон), який регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно зі ст. 37 Закону V підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку; невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про страхування" підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку.

Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Закону відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

З огляду на викладене аргументи скарги не можуть бути прийняті до уваги, так як що спірні правовідносини регулюються спеціальним Законом , і якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону (п. 2.1 ст. 2 Закону , та не звернув уваги на те, що у ст. 37 не передбачено такого випадку для відмови у здійсненні страхової виплати, як подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування та про факт настання страхового випадку.

Разом з тим відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст. 29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У п. 12.1 ст.12 Закону йдеться, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Будь-яких даних про спростування розрахунків на які спирається позивач, відповідач не надав.

За таких обставин суд першої інстанції правильно врахував суми відшкодувань у цій справі, а тому аргументи скарги з цього питання не є переконливими.

Керуючись ст.307,308,313,314,315,317 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 02.03.2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала судової колегії може бути оскаржена безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Судді: