Справа №: 343/1447/15-ц
Провадження №: 2/0343/675/15
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2015 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді Лицура І. М.,

секретаря Бойків В. П.,

з участю адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2

та ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Долина Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та Солуківської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області про визнання незаконним та скасування рішення виконкому Солуківської сільської ради від 30.10.2008 року, свідоцтва про право власності на нерухоме майно та визнання права власності на 1/5 частку майна в колгоспному дворі та об»єднану з нею в одне провадження справу за позовом ОСОБА_5 до виконкому Солуківської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, третя особа: ОСОБА_4, про припинення в погосподарській книзі виконкому Солуківської сільської ради запису про віднесення господарства ОСОБА_6 та ОСОБА_5 до суспільної групи «колгоспна» та відновлення запису про належність його до суспільної групи «робітнича»,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5 та Солуківської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення виконкому Солуківської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області від 30.10.2008 року № 61 «Про підтвердження права власності» за ОСОБА_5 на будинковолодіння та господарські споруди, що знаходяться по вул. Центральній, 56-а в с.Солуків Долинського району Івано-Франківської області, визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САВ № 735680 від 24.12.2008 року, видане на ім»я ОСОБА_5, визнати за ним право власності на 1/5 частку майна в колгоспному дворі, поновивши йому строк на звернення в суд з даним позовом як пропущений з поважних причин. Свої вимоги мотивував тим, що 16.09.1972 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_5, після чого був зареєстрований та проживав в будинковолодінні по вул. Центральній, 56-а в с.Солуків Долинського району Івано-Франківської до червня 2015 року. Рішенням Долинського районного суду від 17.06.2014 року їхній з відповідачкою шлюб розірвано, після чого остання звернулась в суд з позовом про визнання його таким, що втратив право на користування житлом, який судом було задоволено. Про те, що його колишня дружина ОСОБА_5 згідно рішення виконкому Солуківської сільської ради від 30.10.2008 року є власником спірного будинковолодіння, він дізнався тільки в квітні 2015 року в суді під час ознайомлення з матеріалами вищевказаної справи, а його копію отримав на руки 17.06.2015 року, тому пропустив строк на звернення в суд з даним позовом з поважних причин. Вважає рішення виконкому незаконним, оскільки цим рішенням його фактично позбавлено права на частку в майні. Так, вказане будинковолодіння з 01.01.1978 року до 01.01.1990 року відносилося до колгоспного двору, про що свідчить довідка сільської ради, а тому належало в рівних частках членам колгоспного двору: йому, дружині, її матері ОСОБА_6 та 3 їхнім дітям. ОСОБА_6 працювала в колгоспі «Перемога» з 1954 р. по 1961 р., що підтверджує архівна довідка. Під час проживання у вищезгаданому будинковолодінні в травні 1979 року він здійснив його реконструкцію: добудовував 2 кімнати, коридор, кладову, ванну, підняв та перекрив дах будинку, замінив вікна та двері. Крім того він побудував господарські будівлі: стодолу, стайню, шопу, вбиральню, огорожу та ворота. Таким чином своєю працею він суттєво збільшив площу будинку та його вартість. Після смерті ОСОБА_6 23.12.1988 року її частка з майна колгоспного двору не виділялася, а залишилася в спільній власності. Тому вважає, що своїм рішенням від 30.10.2008 року виконком Солуківської сільської ради, визнавши право власності тільки за ОСОБА_5, позбавив його права власності на 1/5 частку будинковолодіння по вул. Центральній, 56-а в с.Солуків, у звязку з чим змушений звернутися до суду з даним позовом.

Відповідачка за первісним позовом ОСОБА_5 заявила позов до виконкому Солуківської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, третя особа: ОСОБА_4, в якому просила суд постановити рішення, яким припинити запис в погосподарській книзі виконкому Солуківської сільської ради про віднесення господарства ОСОБА_6 та ОСОБА_5 до суспільної групи «колгоспна» та відновити запис про належність його до суспільної групи «робітнича», поновивши їй строк на звернення в суд з даним позовом як пропущений з поважних причин та стягнувши з відповідача судові витрати по справі. Свої вимоги мотивувала тим, що у 2015 році під час розгляду справи за її позовом до ОСОБА_4 про визнання його таким, що втратив право на житло, вона дізналась про те, що господарство її матері ОСОБА_6 згідно записів в погосподарських книгах виконкому Солуківської сільської ради в період з 01.01.1978 року до 01.01.1990 року відносилося до суспільної групи «колгоспна». Такий запис є незаконним, оскільки її батьки членами колгоспу ніколи не були, не працювали в ньому, а займалися особистим селянським господарством. Мати мала 8 дітей і займалася їх вихованням, а батько був сільським музикантом і його заробіток був основним доходом сім»ї. В 1972 році вона одружилася з ОСОБА_4, який працював трактористом в НГВУ «Долинанафтогаз» і вони проживали разом з її батьками в їх господарстві. Після смерті батьків ні вона, ні її колишній чоловік ОСОБА_4 заяву про прийняття їх до колгоспу не писали і жодного дня там не працювали. Станом на 01.01.1978 року її матері було 74 роки і вона фізично не мала можливості працювати в колгоспі, тому у виконкому не було жодних підстав змінювати тип двору з робітничого на колгоспний. Вважає, що віднесення господарства її матері ОСОБА_6, а після смерті матері і її господарства, до суспільної групи «колгоспна» є помилковим і таким, що порушує її право власності на дане будинковолодіння, а тому звернулася в суд з даним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_4, він же третя особа в справі за позовом ОСОБА_5, свої позовні вимоги підтримав, зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві та просив їх задоволити. Позов ОСОБА_5 не визнав, пояснивши, що вважає його безпідставним, тому що в погосподарських книгах Солуківської сільської ради чітко зазначено про належність господарства його тещі ОСОБА_6 та дружини ОСОБА_5 до колгоспного двору. Погосподарська книга це основний документ на підставі якого сільська рада видає відповідні довідки і суд не може змінювати викладені в ній відомості. ОСОБА_6 дійсно працювала в колгоспі, тому господарство у законному порядку віднесли до колгоспного двору. Просив в задоволенні позову ОСОБА_5 відмовити.

Представник виконкому Солуківської сільської ради сільський голова Ю.Зобнів в судовому засіданні пояснив, що при вирішенні даного спору сільська рада покладається на розсуд суду. Щодо того, чому в погосподарських книгах часто змінювалася належність господарства ОСОБА_5 та її матері ОСОБА_6 до різних суспільних груп, нічого пояснити не може, оскільки відсутні будь-які документи, що підверджували б наявність підстав для таких змін. В наступні судові засідання представник виконкому Солуківської сільської ради не з»явився, звернувся з письмовою заяву про розгляд справи в його відсутності, в якій вказав, що при вирішенні даного спору покладається на рішення суду.

Відповідачка-позивачка ОСОБА_5 первісний позов ОСОБА_4 не визнала, а свої позовні підтримала в повному обсязі, зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві та додатково пояснила, що її мати ОСОБА_6 ніколи в колгоспі не працювала і трудову пенсію не отримувала. Станом на 1978 рік, коли в погосподарській книзі Солуківської сільської ради змінено запис про статус їх двору з робітничого на колгоспний, її матері було 74 роки і вона фізично не могла працювати в колгоспі. Вона теж ніколи не працювала в колгоспі, ніколи там не працював її батько, який був сільським музикою і до дня своєї смерті був головою господарства, а тому записи про належність їх двору до колгоспного є незаконними. Просила в задоволенні первісного позову ОСОБА_4 відмовити, а її позов задоволити повністю.

Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні первісного позову ОСОБА_4 слід відмовити, а позов ОСОБА_5 задоволити частково, виходячи з наступного:

У відповідності до Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного Кодексу України, цей Кодекс набрав чинності з 01.01.2004 року, і застосовується до цивільних відносин, які виникли після набрання ним чинності. До правовідносин, що виникли раніше, застосовуються положення Цивільного Кодексу УРСР в редакції 1963 року.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», положення статтей 17,18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюється на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після прининення його існування, мають ті члену двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності

часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5, а згодом аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Згідно зі змістом Вказівок № 112/5, № 5-24/26 і № 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім'ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади.

Відповідно до роз"яснень, викладених у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду УРСР № 3 від 02.03.1973 року "Про судову практику в справах про поділ колгоспного двору і виділ з нього" (яка була чинною станом на 1978 рік) у випадку припинення членства всіх мешканців колгоспного двору у відповідному колгоспі, колгоспний двір не міг далі відноситися до суспільної групи "колгоспний двір" та автоматично втрачав статус колгоспного двору, і в залежності від сфери зайнятості його працездатних членів у народному господарстві, перетворювався в господарство робітників або службовців.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується поясненнями сторін та записами в погосподарських книгах Солуківської сільської ради (а.с. 45-53), головою спірного господарства до дня своєї смерті 01.09.1972 року був батько ОСОБА_5 ОСОБА_7, після нього до дня своєї смерті 23.12.1988 року - її мати ОСОБА_6, після чого головою господарства стала сама ОСОБА_5

Судом встановлено, що ні відповідачка-позивачка ОСОБА_5, ні її мати ОСОБА_6 та батько ОСОБА_7, ні ніхто із членів їх сімї в колгоспі не працювали і членами колгоспу не були.

Даний факт підтверджується виданою архівним відділом Долинської РДА Івано-Франківської області архівною довідкою від 02.10.2015 року № 588/04-01/П-22 (а.с. 94), де зазначено, що в документах, переданих колгоспом ім. Щорса, с.Велика Туря на державне архівне зберігання відсутні дані про працю в колгоспі ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в 1951-1960 роках.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підтвердили, що ОСОБА_6 була багатодітною матір»ю, виховала 8 дітей і ніколи в колгоспі не працювала, а основним джерелом доходу сім»ї був заробіток її чоловіка, який був сільським музикантом.

Згідно з виданою виконавчим комітетом Солуківської сільської ради довідкою № 1098 від 10.11.2015 року (а.с. 71) та оглянутими в судовому засіданні оригіналами погосподарських книг даної сільської ради за період з 1950 року, господарство ОСОБА_6, в якому з 1972 року проживав ОСОБА_4, з 1950 року по 1968 рік, з 1978 року по 1989 рік та з 1994 року по 1995 рік в погосподарських книгах виконкому сільської ради записано як колгоспний двір, а в інші роки як робітничий двір.

Як вбачається з відповіді Солуківської сільської ради від 08.10.2015 року № 02-29/81 на адвокатський запит (а.с. 92) та підтвердив допитаний в судовому засіданні сільський голова Ю.Зобнів, жодних підтверджуючих документів щодо зміни типу двору господарства ОСОБА_6, а після її смерті ОСОБА_5, з робітничого на колгоспний та навпаки сільська рада не має.

ОСОБА_11 архівом Івано-Франківської області довідка № П-25/04-10 від 02.11.2015 року (а.с. 70) підтверджує, що у документах виконкому Солуківської сільської ради народних депутатів за 1960-1961 роки та 1977-1994 роки рішення про переведення робітничих дворів у колгоспні не виявлено.

Єдиним доказом, на який посилається позивач ОСОБА_4 як підставу для підтвердження своїх вимог, є видана архівним відділом Долинської РДА Івано-Франківської області довідка № 328/04-01/П-18 від 15.06.2015 року (а.с. 14), в якій зазначено, що ОСОБА_6 з січня 1954 року по листопад 1961 року працювала в колгоспі «Перемога» с.Солуків та про кількість вироблених нею трудоднів за ці роки.

Однак, суд критично оцінює дану довідку, оскільки згідно з довідкою виконкому Солуківської сільської ради № 672 від 07.08.2015 року (а.с. 40), в с.Солуків проживали та були зареєстровані за одним прізвищем, ім»ям та по-батькові 3 ОСОБА_6: ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла 23.12.1988 року; ІНФОРМАЦІЯ_3, яка померла 08.01.1997 року та ІНФОРМАЦІЯ_4, яка померла 08.04.1974 року. При цьому будь-яких доказів, що в довідці № 328/04-01/П-18 від 15.06.2015 року йдеться саме про матір відповідачки-позивачки ОСОБА_5 ОСОБА_6, ОСОБА_4 суду не надав, а вищенаведені докази, досліджені в судовому засіданні, підтверджують, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в колгоспі ніколи не працювала.

Про незаконність записів про належність господарства ОСОБА_6 до колгоспного двору свідчить і той факт, що такий запис внесено в 1978 році, в той час, коли голові господарства ОСОБА_6 виповнилося 74 роки і вона фізично за віком та станом здоров»я не могла працювати в колгоспі, а також те, що при внесенні цих записів не зазначено, на якій підставі їх проведено.

Незаконність вказаних записів, на думку суду, підтверджується і тим, що після набрання чинності Законом України «Про власність» в 1991 році діяльність колгоспних дворів припинилася, однак незважаючи на це, виконком Солуківської сільської ради в 1994 році знову змінює належність господарства ОСОБА_5І та вносить запис про віднесення його до колгоспного двору.

За таких обставин суд приходить до висновку, що будь-яких правових підстав для віднесення господарства ОСОБА_6, а після її смерті 23.12.1988 року господарства ОСОБА_5 до колгоспного двору, тобто до суспільної групи «колгоспна» не було, а тому позов ОСОБА_5 слід задоволити частково та відповідні записи про це в погосподарських книгах виконкому Солуківської сільської ради визнати недійсними, оскільки чинне законодавство не передбачає такого способу захисту прав як «припинення одного запису та відновлення іншого».

При цьому суд вважає, що ОСОБА_5 з поважних причин пропустила встановлений законом 3-річний строк на звернення в суд за захистом своїх порушених прав, оскільки про те, що в погосподарських книгах виконкому сільської ради є записи про належність їхнього господарства до колгоспного двору, дізналася тільки в 2015 році під час розгляду в суді справи за її позовом до ОСОБА_4 про визнання його таким, що втратив право користування житлом, а тому цей строк слід їй поновити як пропущений з поважних причин.

З огляду на вищенаведене суд вважає, що вимоги позивача ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування рішення виконкому сільської ради від 30.10.2008 року, свідоцтва про право власності на нерухоме майно та визнання за ним права власності на 1/5 частину майна в колгоспному дворі є безпідставними і в їх задоволенні слід відмовити, оскільки всі ці вимоги ґрунтуються на записах в погосподарських книгах виконкому Солуківської сільської ради про належність господарства ОСОБА_6, а після її смерті ОСОБА_5, до колгоспного двору, а суд визнає ці записи недійсними.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, Цивільного Кодексу УРСР в редакції 1963 року, Закону України «Про власність», Вказівок по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених Наказами Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5 та від 12 травня 1985 року № 5-24/26, Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69, постанови Пленуму Верховного Суду УРСР № 3 від 02.03.1973 року "Про судову практику в справах про поділ колгоспного двору і виділ з нього", постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», ст.ст. 256,257,261 ЦК України, керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та Солуківської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області про визнання незаконним та скасування рішення виконкому сільської ради від 30.10.2008 року, свідоцтва про право власності на нерухоме майно та визнання права власності на 1/5 частку майна в колгоспному дворі відмовити в зв»язку з безпідставністю позовних вимог.

Позов ОСОБА_5 задоволити частково.

Визнати недійсними записи в погосподарських книгах виконкому Солуківської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області про віднесення господарства ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в період з 1978 року по 1989 рік та з 1994 року по 1995 рік до суспільної групи «колгоспна» та стягнути з виконкому Солуківської сільської ради на користь ОСОБА_5 487,20 грн. відшкодування сплаченого нею судового збору та 500,00 грн. витрат на правову допомогу згідно з квитанцією адвоката ОСОБА_3

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в 10-денний строк з дня його проголошення до апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд.

Суддя: