У х в а л а

ІМенем УКраїни

5 серпня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.

суддів: Мартинюка В.І., Мостової Г.І.,

Наумчука М.І., Ситнік О.М.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Моісєєнко Денис Олександрович, про визнання права спадкоємця на відшкодування збитків та визнання права власності на нерухоме майно, за касаційною скаргою ОСОБА_9, який діє від імені ОСОБА_3, на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 3 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом. Зазначав, що 19 травня 2012 року між його сином ОСОБА_10 та ОСОБА_4 було укладено нотаріально посвідчений договір позики, за умовами якого позичальник отримала позику в розмірі 48 000 грн, що еквівалентно 6 000 доларів США, строком до 19 травня 2013 року. На забезпечення виконання зобов'язання за вказаним договором між ОСОБА_10 та ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4 укладено договір іпотеки, предметом якого є належна останнім квартира АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 його син ОСОБА_10 помер. До нього, як єдиного спадкоємця, перейшло право на відшкодування збитків. 26 грудня 2013 він звернувся до ОСОБА_4 з письмовою вимогою про повернення боргу та до відповідачів - із листом-повідомленням про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки. Посилаючись на те, що позичальник не виконав зобов'язання за договором позики, просив задовольнити позов.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 3 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2015 року рішення суду першої інстанції в частині обгрунтування відмови в задоволенні позову змінено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

ОСОБА_9, який діє від імені ОСОБА_3, звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з недоведеності вартості предмету іпотеки і розміру заборгованості за договором позики, а також відсутності доказів того, що позивач є єдиним спадкоємцем померлого позичальника та свідоцтва про право на спадщину за законом прав кредитора за зобов'язанням, які виникли між ОСОБА_10 та ОСОБА_4

Апеляційний суд змінюючи рішення суду першої інстанції в частині правового обґрунтування відмови у позові, зазначив про те, що позивач не звертався до нотаріуса з заявою про оформлення права на спадкування збитків, завданих спадкодавцеві у договірних зобов'язаннях і нотаріус в оформленні такого права йому не відмовляв.

Однак з такими висновками судів погодитися не можна.

Судами встановлено, що 19 травня 2012 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_4 було укладено нотаріально посвідчений договір позики, за умовами якого позичальник отримала позику в розмірі 48 000 грн, що еквівалентно 6 000 доларів США, строком до 19 травня 2013 року.

На забезпечення виконання зобов'язання за вказаним договором між ОСОБА_10 та ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4 укладено договір іпотеки, предметом якого є належна останнім квартира АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 помер.

ОСОБА_3 є спадкоємцем після смерті ОСОБА_10, прийняв спадщину у встановленому законом порядку і 29 листопада 2013 року та 20 березня 2014 року отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на майно та грошові кошти померлого.

Статтями 1216 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844321/ed_2012_02_21/pravo1/T030435.html?pravo=1>, 1218 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844323/ed_2012_02_21/pravo1/T030435.html?pravo=1> передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від спадщини.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_3 є спадкоємцем після смерті сина, прийняв спадщину у встановленому законом порядку, 29 листопада 2013 року та 20 березня 2014 року отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на майно та грошові кошти померлого.

З огляду на викладене, висновки судів про те, що позивач не прийняв спадщину в частині прав кредитора у зобов'язаннях спадкодавця з відповідачем помилкові, оскільки прийняття спадщини в частині свідчить про прийняття її в повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись в суд з позовом ОСОБА_3 просив звернути стягнення на предмет іпотеки у зв'язку з невиконанням зобов'язань перед спадкодавцем, спадкоємцем якого він є, а не визнання за ним права власності на майно спадкодавця.

Чинним законодавством не передбачено обов'язковості отримання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину за борговими зобов'язаннями, що витікають з договору позики, для підтвердження переходу до останнього належних спадкодавцеві прав у них.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва, яке у випадку спадкування відбувається за правилами ст. ст. 1216, 1218 цього Кодексу.

Однак, вирішуючи спір, суди наведеного не врахували, не звернули уваги на те, що в результаті спадкування відбувається заміна сторони у зобов'язанні, а обов'язок по виконанню зобов'язання покладеного на боржника в такому випадку може бути припинений лише з підстав, визначених ст. 608 ЦК України.

Крім того, суд першої інстанції зазначаючи про те, що позивачем не надано відомості про вартість предмета іпотеки, не врахував, що вартість останнього визначалась у договорі іпотеки при передачі його в іпотеку. У разі незгоди з такою оцінкою на час вирішення спору сторони мали право подати докази з приводу цієї обставини.

Порушення судами при розгляді справи норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для її правильного вирішення, тому рішення судів першої та апеляційної інстанції не можуть вважатись законними і обґрунтованими та в силу ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи суди, виходячи із обраного позивачем способу звернення стягнення на предмет іпотеки, при наявності підстав для задоволення позову, з врахуванням правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України № 6-58цс15 від 27 травня 2015 року, прийнятій за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення в порядку Глави 3 Розділу V ЦПК України, мають зазначити, що в період дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», рішення суду виконанню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_9, який діє від імені ОСОБА_3, задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 3 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді:В.І. Мартинюк Г.І. Мостова М.І. Наумчук О.М. Ситнік