Справа №469/743/15-ц 12.08.2015 12.08.2015 12.08.2015
Провадження №22-ц/784/2047/15
Провадження №22-ц/784/2047/15
Головуючий у першій інстанції:Дорошенко А.В.
Доповідач апеляційної інстанції: Буренкова К.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Буренкової К.О.;

суддів: Крамаренко Т.В., Маляренко І.Б.,

із секретарем судового засідання: Романенко Ю.О.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва

на ухвалу Березанського районного суду від 09 липня 2015 року, постановлену за позовом Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва (далі - УПФУ в Заводському районі м. Миколаєва) до ОСОБА_3 про стягнення переплати по пенсії,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року УПФУ в Заводському районі м. Миколаєва звернулось до ОСОБА_3 про стягнення переплати по пенсії.

Свої вимоги УПФУ в Заводському районі м. Миколаєва мотивувало тим, що ОСОБА_3 виплачувалась пенсія по втраті годувальника після досягнення ним повноліття, оскільки він продовжував навчання. Проте згідно довідки Надбузького професійного аграрного ліцею з 01 січня 2013 року ОСОБА_3 відрахований із складу учнів ліцею. У зв'язку з припинення навчання відповідач не мав права на отримання пенсії по втраті годувальника, що призвело до переплати йому пенсії в розмірі 4028 грн.44 коп.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив про стягнення із відповідача 4028 грн. 44 коп. безпідставно виплаченої пенсії.

Ухвалою Березанського районного суду від 09 липня 2015 року позивачу відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України

В апеляційній скарзі УПФУ в Заводському районі м. Миколаєва, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просило ухвалу суду скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав.

Так, відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки спір носить публічно-правовий характер та має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна.

Відповідно до частин. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Положенням наведеної норми кореспондують положення ч. 4 ст. 21 КАС України, згідно з якими вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 14 березня 2013 року № 21-15а13 та від 18 червня 2013 року № 21-204а13.

Отже, категорія справ щодо стягнення безпідставно виплаченої пенсії під юрисдикцію адміністративних судів не підпадає.

Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Позивач посилався на те, що ОСОБА_3 завдав УПФУ в Заводському районі м. Миколаєва майнову (матеріальну) шкоду у вигляді безпідставно виплаченої пенсії у зв'язку із втратою годувальника, оскільки не повідомив позивача про припинення із 01 січня 2013 року навчання в Надбузькому професійно аграрному ліцеї.

У п. 3 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз'яснено, що суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Проте, відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції не врахував, що категорія справ щодо стягнення безпідставно чи надмірно виплачених пенсій під юрисдикцію адміністративних судів не підпадає, а тому помилково відмовив позивачу у відкритті провадження у справі.

Враховуючи наведене, колегія приходить до висновку, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва задовольнити.

Ухвалу Березанського районного суду від 09 липня 2015 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: