Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Є. у. № 331/3543/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Антоненко А.В.
№ провадження 22-ц/778/6160/15 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого, суддіОСОБА_2
суддів:ОСОБА_3
ОСОБА_1
секретарОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від «06» жовтня 2015 року за скаргою ОСОБА_5 на бездіяльність старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції у Харківській області ОСОБА_6, заінтересована особа ОСОБА_7,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції у Харківській області ОСОБА_6

В скарзі зазначав, що у відділі державної виконавчої служби Дергачівського РУЮ у Харківській області знаходиться виконавчий лист №1/0808/761/2012, виданий 24.01.2012 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 заборгованості в розмірі 42770,70 грн.

Вказаний виконавчий лист знаходиться на виконанні у ДВС Дергачівського районного управління юстиції з жовтня 2014 року. Будь-яких дій, спрямованих на стягнення коштів з боржника ОСОБА_7 державним виконавцем не здійснюється, сума боргу в розмірі 42770,70 грн. залишається не відшкодованою. Згідно з постановою від 24.03.2015 року державним виконавцем Марченко P.O. без будь-яких законних підстав зупинено виконавче провадження. Про ці дії державного виконавця, ОСОБА_5 дізнається лише при розгляді його скарг, оскільки а ні поштою, а ні іншим чином, ДВС Дергачівського районного управління юстиції його не інформує.

Посилаючись на вищенаведені обставини, просив суд визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Марченка P.O., яка полягає: в не інформуванні стягувача про хід виконавчого провадження; невинесенні постанови про примусовий привід боржника у зв'язку неявкою за викликом; невинесенні постанови про стягнення виконавчого збору та накладення штрафів за невиконання вимоги самостійно виконати рішення суду; не проведенні виконавчих дій протягом шестимісячного строку.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06 жовтня 2015 року скарга задоволена частково. Визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Марченка P.O., яка полягає в не інформуванні стягувача ОСОБА_5 про хід виконавчого провадження за виконавчим листом від 19.11.2012 pоку, виданим Жовтневим районним судом м. Запоріжжя (справа № 1/0808/761/2012). В решті вимог відмовлено у зв'язку з необґрунтованістю.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду змінити та задовольнити вимогу про визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця Марченко Р.О. щодо не проведення виконавчих дій на протязі 6-ти місяців.

В частині задоволення скарги ухвала суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржена, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 303 ЦПК України та роз'яснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" апеляційним судом не перевіряється.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно статей 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Керуючись ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом першої інстанції встановлено, що 19.11.2012 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя (справа № 1/0808/761/2012) було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 суму, заподіяної внаслідок скоєння злочину, шкоди в розмірі в розмірі 42770,70 грн.

До 01.10.2014 року вказаний виконавчий лист знаходився на виконанні у Орджонікідзевському відділі ДВС Запорізького міського управління юстиції. В зв'язку з направленням виконавчого документу для виконання за місцем проживання та знаходженням майна боржника 01.10.2014 року виконавче провадження було закінчене постановою державного виконавця.

08.10.2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції у Харківській області ОСОБА_8 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за вказаним виконавчим листом.

Суд першої інстанції встановив, що в ході примусового виконання державним виконавцем були здійснені заходи з виявлення майна боржника шляхом направлення запитів до установ і організацій, уповноважених здійснювати реєстрацію права власності на окремі види майна, належного боржнику ОСОБА_7

15.10.2014 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а саме на все майно боржника.

04.11.2014 на адресу боржника направлено виклик, за яким боржник не з'явися.

Згідно інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно за боржником зареєстрована 1/4 частка квартири за адресою: смт. Солоницівка, вул. 70 Років Жовтня б.1/49.

18.12.2014 року та 28.01.2015 року з метою перевірки майнового стану боржника державним виконавцем здійснені виходи за адресою: смт. Солоницівка, вул. 70 Років Жовтня 6.1/49. Провести виконавчі дії не виявилось можливим у звязку з відсутністю мешканців квартири. Зі слів сусідів було встановлено, що боржник за вказаною адресою не проживає, про що було складено відповідні акти.

На Пенсійному обліку в УПФУ боржник не перебуває.

24.03.2015 pоку, згідно відповіді ВДАІ встановлено, що за ОСОБА_7 зареєстровано

транспортний засіб ВАЗ 211440, на який накладено арешт та оголошено про розшук майна боржника.

Відповідно до статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на будинок, квартиру, земельну ділянку, інше нерухоме майно фізичної особи проводиться у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

Відповідно до п. 4 ст. 38 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження може бути зупинено: у разі оголошення розшуку боржника - фізичної особи, транспортних засобів боржника або розшуку дитини.

Приймаючи до уваги вищенаведені обставини, а також те, що органами внутрішніх справ в Харківській області до наступного часу вказаний автомобіль не знайдено, суд першої інстанції вірно зазначив, що державний виконавець у відповідності до вимог закону виніс постанову про зупинення виконавчого провадження.

Відповідно до п. 2 ст. 30 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи здійснений державною виконавчою службою обсяг виконавчих дій, а також те, що виконавче провадження було зупинено в межах встановленого ст. 30 ЗУ "Про виконавче провадження" строку, суд першої інстанції не знайшов правових підстав для задоволення заяви в частині визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця на протязі 6-ти місяців.

З таким висновком погоджується і колегія суддів.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_5 посилається на те. що зупинення виконавчого провадження з підстав розшуку автомобіля боржника є за законом правом а не обовязком державного виконавця.

Однак, при цьому ОСОБА_5 просив суд визнати такі дії неправомірними, а оскільки зупинення виконавчого провадження за наявності підстави, яку не оспорює скаржник, є правом виконавця і це право передбачено законом то він діяв в цій частині відповідно до закону правомірно і в цій частині доводи скарги є безпідставними.

Посилання у скарзі на те, що виконавець не перевірив майновий стан боржника спростовується, в тому числі запитами для встановлення майнового стану та актами про вихід за адресою проживання боржника.

Відсутність опису майна, звернення до суду з поданням про розшук боржника, про невинесення постанови про привід, не вмотивованість та не обґрунтованість постанови про зупинення виконавчих дій не вказують самі по собі на наявну взагалі бездіяльність державного виконавця на протязі 6-ти місяців оскільки ним в цей період були проведені відповідні вказані виконавчі дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 387 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Як встановлено колегією суддів держаний виконавець проводячи виконавчі дії діяв відповідно до вимог діючого законодавства, здійснюючи заходи, необхідні для виконання рішення суду, у спосіб та порядку встановленому виконавчим документом і законом.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновки суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, які являються обов'язковою підставою для скасування судового рішення.

Отже висновки суду першої інстанції відповідають матеріалам справи, ухвала постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, та підстав для її скасування в оскаржуваній частині колегія судів не вбачає.

В іншій частині ухвала суду не перевірялась.

Керуючись ст.ст. 307, 311, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06 жовтня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: