Справа № 298/283/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

29 липня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючої - судді Кожух О.А.

суддів - Бисаги Т.Ю., Ігнатюка Б.Ю.

при секретарі - Маринець Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, на рішення Великоберезнянського районного суду від 05 травня 2015 року по справі за позовом органу опіки і піклування Великоберезнянської районної державної адміністрації, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Великоберезнянської районної прокуратури, до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав,-

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року орган опіки та піклування Великоберезнянської райдержадміністрації звернувся до суду з позовом, в якому просив позбавити батьківських прав ОСОБА_1 щодо її малолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3. Позов мотивовано тим, що у зв'язку з потребою у тривалому протитуберкульозному лікуванні ОСОБА_1 та відсутністю можливості займатися вихованням дітей 18.07.2013 за клопотанням служби у справах дітей неповнолітні діти відповідачки - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були влаштовані до притулку для дітей служби у справах дітей Закарпатської ОДА. Рішенням Великоберезнянського районного суду від 09.04.2014 було вирішено відібрати від ОСОБА_1 її двох малолітніх дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 без позбавлення її батьківських прав. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 народила ще одну дитину - ОСОБА_5, яку одразу після народження було передано в обласний будинок дитини м.Свалява. Враховуючи те, що ОСОБА_1 пролікувалася та вже не була заразною, а також те, що вихованню та розвитку дітей були створені належні умови, рішенням Великоберезнянського районного суду від 18.08.2014 зобов'язано орган опіки та піклування Великоберезнянської районної державної адміністрації повернути малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 їх матері - ОСОБА_1 26.08.2014 також втратив статус відібраної дитини і молодший син відповідачки - ОСОБА_5. Проте, згодом, відповідачка змінила номер телефону та разом з дітьми переїхала проживати до свого співмешканця в с.Раково Перечинського району, який хворіє на відкриту форму туберкульозу. Після неодноразового проведення працівниками служби у справах дітей профілактичних бесід з ОСОБА_1 щодо належного виконання батьківських обов'язків, здорового способу життя та недопущення до здорових дітей її співмешканця, які не дали результату, орган опіки та піклування Великоберезнянської РДА вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_1 щодо її малолітніх дітей.

Рішенням Великоберезнянського районного суду від 05 травня 2015 року позов задоволено - позбавлено батьківських прав ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстровану в АДРЕСА_1 щодо її малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8

ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, рішення суду оскаржила в апеляційному порядку. Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю доповідача, позицію осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що є загроза здоров'ю неповнолітніх дітей відповідачки, остання ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо утримання та виховання дітей, не піклувалася про їхнє здоров'я.

З такими висновками судова колегія погоджується.

Так, як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 09 квітня 2014 року від позивачки ОСОБА_1 було відібрано її малолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7 р. н., без позбавлення батьківських прав щодо них, у зв'язку з її хворобою.

Дитина, яку відповідач народила 30 квітня 2014 року - ОСОБА_5 - знаходився на повному державному утриманні в Cвалявському будинку дитини, оскільки мати через хворобу не могла за ним доглядати - отримувала лікування з приводу туберкульозу легень (а.с.9).

Рішенням Великоберезнянського районного суду від 18 серпня 2014 року позов ОСОБА_1 задоволено - зобов'язано орган опіки та піклування Великоберезнянської районної державної адміністрації повернути їй малолітніх дітей, оскільки мати вилікувалась, по місцю проживання матері - у с. Стужиця Великоберезнянського району - створені належні умови для виховання та розвитку дітей (а.с.38).

Всі троє дітей були передані матері (а.с.40-42).

Проте, згідно інформації відділу охорони здоров'я Великоберезнянської райдержадміністрації від 28.11.2014, ОСОБА_1 вибула з місця постійного проживання до свого співмешканця в Перечинський район с. Раково (а.с.9).

Як вбачається з листа директора Великоберезнянської загальноосвітньої санаторної школи-інтернату І-ІІІ ступенів, дирекція школи просила службу у справах дітей ініціювати питання щодо позбавлення матері батьківських прав. З третього листопада 2014 року учень другого класу ОСОБА_3 не відвідував навчання у школі. Неодноразові бесіди з мамою стосовно її відношення до виховання, піклування та виконання батьківських прав позитивного результату не дали. На дзвінки адміністрації шкоди щодо прибуття її в навчальний заклад не реагувала. Дирекцією школи поводились перевірки за місцем проживання ОСОБА_1, де нікого не було. Зі слів сусідів стало відомо, що ОСОБА_1 проживає в Перечинському районі з співмешканцем. (а.с.10).

Судова повістка, яка надсилалась апеляційним судом ОСОБА_1 за місцем її реєстрації - у с. Стужиця - повернулась із відміткою «за зазначеною адресою адресат не проживає». Представник органу опіки і піклування Великобереднянської РДА також інформувала апеляційний суд, що ОСОБА_1 проживає у с. Раково Перечинського району, син ОСОБА_6 навчався у другому класі у с. Раково.

Співмешканець відповідачки - ОСОБА_7 - згідно довідок №06/03-6 від 05.01.2015 та № 235/10-10 від 24.04.2015, проживає в АДРЕСА_2, перебуває на диспансерному обліку в лікаря фтизіатра з 2004 року. З 28.10.2014 рішенням ЦЛКК переведений на паліативне лікування у зв'язку з відсутністю прихильності до безперервного лікування. Стан його здоров'я загрожує здоров'ю дітей його співмешканки і його майбутньої дитини (а.с.8, 24).

Шлюб між відповідачкою та ОСОБА_7 не зареєстровано, дані про батька у свідоцтві про народження ОСОБА_5 записані зі слів матері, а ім'я та по батькові батька зазначено «ОСОБА_7».

У травні 2015 року відповідач народила ще одну дитину (а.с.54).

Згідно висновку органу опіки та піклування Великоберезнянської РДА №01-34/70 від 04.03.2015, з метою захисту здоров'я і життя дітей ОСОБА_1 доцільно позбавити батьківських прав. Мати неналежно виконує батьківські обов'язки, разом з дітьми переїхала проживати до свого співмешканця, який хворіє на відкриту форму туберкульозу, що вже не піддається лікуванню (а.с. 12).

Пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В той же час, відповідно до ч. 2 ст. 170 СК України, при безпосередній загрозі для життя або здоров'я дитини, орган опіки та піклування може звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав.

Як зазначалось вище, з позовом про відібрання дітей через загрозу їх здоров'ю орган опіки і піклування уже звертався у 2014 році і таке рішення судом було ухвалено. Після повернення дітей матері остання продовжує проживати із особою, яка хворіє відкритою формою туберкульозу та не має прихильності до безперервного лікування. Крім того, народила ще одну дитину. А отже судова колегія вважає, що існує безпосередня загроза небезпеки для здоров'я дітей. Причому не має значення, що її негативні наслідки не настали.

Зважаючи на викладене, судова колегія вважає, що судом першої інстанції було ухвалено правильне рішення про задоволення позову. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Правильне по суті і справедливе рішення суду не може бути скасоване з одних лише формальних підстав. Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 209, 304, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313, п.1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Великоберезнянського районного суду від 05 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.