№ 243/7496/15-ц
№ 6/243/253/2015
У Х В А Л А

Іменем України

11 серпня 2015 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Руденко Л.М.

при секретарі Кобець О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Словянська Донецької області подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Словянського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України, -

В С Т А Н О В И В :

05 серпня 2015 року до Словянського міськрайонного суду надійшло подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Словянського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України.

В обґрунтування подання заявником зазначено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції перебуває виконавче провадження № 13-1132 з примусового виконання вимоги № Ф-4133-У від 15.01.2014 року, виданої Управлінням пенсійного фонду України в м. Словянську та Словянському районі, щодо стягнення штрафу у сумі 1077,56 грн. з ОСОБА_2.

14.03.2014 року у відношенні боржника на підставі ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження» відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного документу, в якій боржнику було надано строк для самостійного виконання вимоги до 21.03.2014 року та направлена сторонам виконавчого провадження.

У зазначений строк для самостійного виконання боржником не було надано документального підтвердження виконання вимоги № Ф-4133-У від 15.01.2014 року, виданої Управління пенсійного фонду України в м. Словянську та Словянському районі та 14.03.2014 року державним виконавцем була винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору та постанова про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій.

В ході примусового виконання постанови державним виконавцем було вжиті заходи по встановленню майнового стану боржника шляхом направлення запитів до установ, що реєструють право власності, до Державної податкової служби України щодо джерел отримання доходів боржника, а також до Пенсійного фонду України про осіб - боржників, які отримують пенсії, та працюють за трудовим договором.

Державна податкова служба України щодо джерел отримання доходів боржника фізичних осіб повідомила, що ОСОБА_2 не працює.

ОСОБА_2 неодноразово направлялись виклики прибути до відділу державної виконавчої служби Словянського міськрайонного управління юстиції, але боржник без поважних причин не зявлявся. Було здійснено виїзд за місцем мешкання боржника, в ході якого боржник був відсутній за місцем свого мешкання тому була залишена повістка про явку до відділу державної виконавчої служби про що складено відповідний акт державного виконавця.

Станом на 03.08.2015 року боржником вимогу Управління пенсійного фонду України в м. Словянську та Словянському районі не виконано.

У відповідності до п.18 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», п.11.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, державний виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертається з поданням до суду за місцезнаходженням органу ДВС щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», якщо боржник має невиконанні зобов'язання, покладені на нього судовим рішенням, або ухиляється від виконання зобов'язань, йому може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон - до виконання цих зобов'язань.

Пунктом 8 ст. 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» встановлено, що на Державну прикордонну службу відповідно до визначених законом завдань покладається , зокрема, запобігання та недопущення в'їзду в Україну або виїзду з України осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється в'їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученням правоохоронних органів.

Просить суд: 1) тимчасово обмежити право громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: вул. Донська, 7/14, м. Словянськ, на виїзд з території України до виконання зобовязання, встановленого вимогою № Ф-4133-У від 15.01.2014 року, виданої Управлінням пенсійного фонду України в м. Словянську та Словянському районі, щодо стягнення штрафу у сумі 1077,56 грн. з ОСОБА_2.

2) виконання доручити Адміністрації Державної прикордонної служби України.

В судовому засіданні державний виконавець відділу державної виконавчої служби Словянського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 не була присутня, але надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, подання задовольнити у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Правилами частини 1 ст. 377-1 ЦПК України встановлено, що питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов'язком держави.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 33 Конституції України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Право на свободу пересування є фундаментальним правом природно-правового походження та складається із таких основних складових: право фізичної особи на в'їзд і на виїзд з території країни, на якій вона перебуває, право вільного пересування у межах цієї території, утому числі право на вільний вибір місця проживання. Це конституційне право належить всім фізичним особам: громадянам України, іноземцям та особам без громадянства.

Право на свободу пересування має також своє первинне закріплення у ст. 13 Загальної декларації прав людини, ст. 2 Протоколу N 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

Приписами частини 2 статті 6 Закону України 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» визначено, що підставою для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон є ухилення громадянина від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням до виконання зобовязань. Частиною 2 цієї статті передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

Окремі питання організації виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню визначає «Інструкція з організації примусового виконання рішень», затверджена Наказом Мінюсту України від 02.04.2012 N 512/5 (далі - Інструкція). Розділом ХІ зазначеної інструкції передбачений порядок обмеження у праві виїзду за межі України та заборона в'їзду в Україну.

Право звернення державного виконавця у процесі здійснення виконавчого провадження у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України закріплене в п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України в редакції від 4 листопада 2010 року № 2677-VІ «Про виконавче провадження».

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, встановлені нормами Закону України в редакції від 4 листопада 2010 року № 2677-VІ «Про виконавче провадження». Зокрема, державний виконавець зобовязаний вжити заходів примусового виконання рішень, установлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії (стаття 5 Закону).

Під ухиленням від виконання зобовязань, покладених на боржника рішенням, слід розуміти як пряму відмову від виконання рішення, так і інші винні дії, які свідчать про те, що боржник ухиляється від виконання зобовязань.

Необхідною умовою для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України є наявність встановленого факту про те, що боржнику відомо про вимогу, якою на нього покладені відповідні зобовязання, примусове виконання якої здійснюється державною виконавчою службою.

Між тим дослідженням у судовому засіданні доданих до позову матеріалів виконавчого провадження встановлено, що будь-які відомості про отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження у матеріалах виконавчого провадження відсутні.

В матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які обєктивні, беззаперечні докази на підтвердження того, що боржник ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобовязань, відповідно до вимоги.

Крім того, в порушення ч. 11.1.5. ст. 1.1. Розділу ХІ Інструкції про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду державний виконавець не повідомив боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи викладене, суд не може самостійно застосувати положення ст. 377-1 ЦПК України, оскільки фактично вийде за межі матеріально-правового обґрунтування вимог ВДВС Словянського міськрайонного управління юстиції.

З огляду на вищевикладене, суд визнає, що в матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які обєктивні, беззаперечні докази на підтвердження того, що боржник ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього державним органом, у звязку з чим вважає, що відсутні достатні законні підстави для задоволення подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Словянського міськрайонного управління юстиції щодо обмеження конституційних прав громадянина України.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтею 5, п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», ст. ст. 217, 209, 210 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Словянського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається в Апеляційний суд Донецької області через Словянський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя: