Справа № 240/433/15-ц
Провадження № 2/240/244/15 р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2015 року смт. Олександрівка

Олександрівський районний суд Донецької області у складі:

головуючого: судді Попович І.А.

при секретарі: Пліскачовій Н.В., Камак О.О.

за участі:

позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Олександрівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з цивільним позовом про стягнення з ОСОБА_2, на її користь в рахунок виконання договору купівлі-продажу № 372 від 03.05.2015 року, заборгованість 1221,00 грн., інфляційну суму 728,22 грн., 3% річних за користування чужими грошовими коштами 29,60 грн., пеню з урахуванням встановленого індексу інфляції - 403,67 грн., частину пені 1%, передбачену в договорі 500 грн., всього 2882,49 грн.

В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що вона є субєктом підприємницької діяльності. 3 травня 2014 року відповідач купив в неї в магазині товари вартістю 2221,00 грн., при цьому був укладений договір купівлі-продажу № 372 з розстрочкою платежів на 3 місяці. Відповідно до договору відповідач після його підписання отримав товари, при цьому в момент купівлі їм не була сплачена ніяка сума. Вартість придбаного товару відповідач повинен був погашати щомісячно рівними частинами по 740,33 грн. до 03.08.2015 року. 06.06.2014 року відповідач сплатив 500 грн., 08.08.2015 року, ще 500 грн.. Сума заборгованості складає 1221,00 грн. Вважає, що відповідач порушив свої зобовязання. Пославшись на вимоги ст.. 625 ЦК України, позивач обрахувала інфляційні за період вересень 2014 червень 2015 року, які становлять 728,22 грн., та 3 % річних за прострочення платежу з 03.09.2014 року по 1.07.2015 року (295 днів), які становлять 29,60 грн. Пославшись на вимоги Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» та п. 4 договору, позивач обрахувала пеню відповідно до закону в розмірі 403,67 грн., станом на 01.07.2015 року, та відповідно до договору в розмірі 3601,95 грн., з якої просить стягнути частину 500 грн.

В судовому засіданні позивач надала пояснення відповідні позовній заяві, підтримала позов та наполягала на його задоволені. Пояснила, що зазначені в мотивувальній частині позовної заяві дати «03.08.2015 р.», «8.08.2015 р.», в резолютивній частині дата «03.05.2015 р.» є опискою, і ці дати, слід вважати 2014 роком. При укладені договору від 03 травня 2014 року, окрім товару зазначеному в договорі вона надала відповідачу пакет, вартістю 1 грн., та 0,50 грн. для рівного рахунку. На підтвердження законності укладення нею договору послалася на постанову КМ України від 17.08.2002 року за № 1178, на підтвердження законності розрахунку пені, не передбаченої договором, послалася на вимоги ст.. 258, 550, 551, 625 ЦК України.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце судового засідання відповідно до вимог ч. 3 ст. 76 ЦПК України, повторно не зявився в судове засідання, не повідомив суд про поважні причини неявки та не надав заяви про розгляд справи за його відсутності (а.с.19, 22-23, 27-28, 30).

Відповідно до вимог ст. ч. 4 ст. 169, ст..ст. 224-225 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с.31).

Суд, вислухавши позивача, дослідивши та оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 695 ЦК України , договором про продаж товару в кредит може бути передбачено оплату товару з розстроченням платежу. Істотними умовами договору про продаж товару в кредит з умовою про розстрочення платежу є ціна товару, порядок, строки і розміри платежів.

Якщо покупець не здійснив у встановлений договором строк чергового платежу за проданий з розстроченням платежу і переданий йому товар, продавець має право відмовитися від договору і вимагати повернення проданого товару.

До договору про продаж товару в кредит з умовою про розстрочення платежу застосовуються положення частин третьої, п'ятої та шостої статті 694 цього Кодексу.

Частина 5 ст. 694 ЦК України, передбачає, що якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати.

Договором купівлі-продажу може бути передбачений обов'язок покупця сплачувати проценти на суму, що відповідає ціні товару, проданого в кредит, починаючи від дня передання товару продавцем.

Статею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України: якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За статею 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Статею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За статею 612 ЦК України: боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України: боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Правилами торгівлі у розстрочку фізичним особам, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.2011 року за № 383, передбачено, що продаж товарів у розстрочку може здійснюватися суб'єктами господарювання усіх форм власності (п.2). Продаж товарів у розстрочку здійснюється на підставі договору купівлі-продажу товарів у розстрочку, який укладається між суб'єктом господарювання та фізичною особою (покупцем), відповідно до якого суб'єкт господарювання зобов'язується передати обумовлений товар, а покупець провести розрахунки за товар у строки та у розмірах, передбачених договором. Договором визначаються умови, за яких дійснюється продаж товарів у розстрочку. Договір повинен укладатися з дотриманням вимог цивільного законодавства та цих Правил (п.5). Під час продажу товарів у розстрочку з покупців на користь суб'єкта господарювання на суму, що відповідає ціні товару,

проданого у розстрочку, можуть нараховуватися відсотки, розмір яких встановлюється договором (п.9).

Судом, в судовому засіданні встановлено, що позивач є субєктом господарювання та має свідоцтво платника єдиного податку Серії Б № 547686 від 20.05.2012 року (а.с.5).

03 травня 2014 року між сторонами був укладений договір купівлі-продажу товарів в розстрочку за № 372, з рострочкою платежу на три місяці, загальною вартістю 2220 грн., з розрахунку: 370 + 450 + 9.50 + 800 + 590.

В графі договору «Неоплачена вартість товару, що залишилася, в сумі» зазначено про сплату відповідачем 500 грн. «6.06» та «8.08».

Відповідно до вимог п. 4 договору, повернення кредиту проводиться щомісячно рівними частинами. В тому разі, якщо буде допущена прострочка чергового платежу, то вся сума непогашеної заборгованості, а також пеня в розмірі 1% від простроченої суми за кожен день прострочки, буде стягнута в примусовому порядку незалежно від настання строків чергових платежів за рішенням суду. Підписання договору є підтвердженням факту передачі товару (а.с.4).

Позивач визнав в судовому засіданні, що відповідач на виконання умов договору сплатив 6.06.2014 року - 500 гривен, та 08.08.2014 року 500 гривен, в звязку з чим ця обставина, відповідно до вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягає доказуванню.

Суд на підставі ст. 11 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Зобов'язання боржника за договором повернути кредитору, отриману грошову суму та винагороду за користування грошима, на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням.

Отже, правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов'язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов'язок по оплаті платежів, відповідно до укладеного договору купівлі-продажу товару з розстроченням платежу.

Враховуючи зазначене, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, підлягають частковому задоволенню, оскільки позивач є субєктом господарювання, та має право на продаж товарів у розстрочку.

Розглянувши вимоги позивача про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу від 03.05.2014 року за № 372 в сумі 1221.00 грн., суд дійшов до висновку, що вони підлягають задоволенню частково, оскільки загальна вартість проданих позивачем товарів становить 2219,50 грн., з розрахунку 370 + 450 + 9.50 + 800 + 590, визнана позивачем сума, що була сплачена відповідачем, становить 1000 грн. Сума заборгованості, що підлягає стягненню становить 1219,50 грн. Суд відхиляє доводи позивача про продаж відповідачу пакету, вартістю 1 грн., та надання відповідачу грошової суми в розмірі 0.50 грн., оскільки вони не відповідають переліку речей, зазначених в договорі.

Розглянувши вимоги позивача про стягнення інфляційних в сумі 728,22 грн., суд дійшов до висновку, що вони підлягають задоволенню частково, оскільки позивач в своєму разрахунку не вірно зазначив індекс інфляції за червень 2015 року в розмірі «103,0» замість «100,4» та сума на яку обраховується індекс інфляції становить 1219,50 грн. Відповідно до проведенного судом розрахунку: (1219.50 х 102,9% х 102,4% х 101,9% х 103,0% х 103,1% х 105,3% х 110,8% х 114,0% х 102,2% х 100,4%) 1219,50, сума інфляційних, що підлягає стягненню становить 678,19 грн..

Розглянувши вимоги позивача про стягнення 3% річних в сумі 29,60 грн., суд дійшов до висновку, що вони підлягають задоволенню частково, відповідно до проведенного судом розрахунку: (1219,50 х 0,0082): 100 х 295, сума 3% річних, що підлягає стягненню становить 29,50 грн.

Розглянувши вимоги позивача про стягнення пені відповідно до Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» в сумі 403,67 грн., суд дійшов до висновку, що вони не підлягають задоволенню, оскільки правовідносини, що виникли між сторонами не регулюються Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року за № 7-рп/2013.

Посилання позивача на вимоги ст.ст. 258, 550, 551, 625 ЦК України, суд відхиляє оскільки ст.ст. 258, 550-551 ЦК України, не передбачають можливість подвійного стягнення пені, а ст.. 625 ЦК не регулює правовідносини, щодо нарахування неустойки. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зазначене виключає можливість подвійного застосування одних і тих же правових наслідків порушення зобовязання, які передбачені договором та законом.

Посилання позивача на вимоги постанови КМ України від 17.08.2002 року за № 1178, суд відхиляє, оскільки зазначена постанова «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» з 30.03.2011 року не регулює правовідносини, що склалися між сторонами.

Розглянувши вимоги позивача про стягнення пені відповідно до вимог п. 4 договору в розмірі 500 грн., суд відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України про розгляд цивільної справи в межах заявлених вимог, вважає, що вони підлягають задоволенню, оскільки відповідають п. 4 договору купівлі-продажу від 03.05.2014 року за № 372.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, з розрахунку: 2427,19 : 2882,49 х 243,60 = 205,12 грн., де 2427,16 розмір задоволених позовних вимог, 2882,49 розмір позовних вимог, 243,60 судові витрати.

На підставі зазначеного, ст. 512, 514, 526, 527, 530, 610-612, 625, 1050, 1054 ЦК України, та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212 214, 218, 224-228 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення з ОСОБА_2, на її користь в рахунок виконання договору купівлі-продажу № 372 від 03.05.2015 року, заборгованість 1221,00 грн., інфляційну суму 728,22 грн., 3% річних за користування чужими грошовими коштами 29,60 грн., пеню з урахуванням встановленого індексу інфляції - - 403,67 грн., частину пені 1%, передбачену в договорі 500 грн., всього 2882,49 грн., - задовольнити частково.

Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок заборгованість по виконання договору купівлі-продажу № 372 від 03.05.2015 року, заборгованість в розмірі 1219 гривень 50 коп., інфляційну суму в розмірі 678 гривень 19 коп., 3% річних за користування чужими грошовими коштами 29 гривен 50 коп., частину пені 1%, передбачену в договорі 500 гривень, всього 2427 гривен 19 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 205гривень 12 коп.

Рішення постановлено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 05 серпня 2015 року.

Повний текст рішення складений 10 серпня 2015 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду ДонецькоЇ області через Олександрівський районний суд.

Суддя Олександрівського

районного суду ОСОБА_4