Провадження № 2/243/2675/2015
Справа № 243/4878/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2015 року Словянський міськрайонний суд Донецької області

у складі : головуючого - судді Алексєєнко І.П.

при секретарі - Хорхордіної О.О.

з участю позивача - ОСОБА_1

представника

позивача - адвоката - ОСОБА_2

з участю відповідача - ОСОБА_3

представника

відповідача - адвоката - ОСОБА_4

інші учасники:відповідач Приватне Акціонерне товариства (ОСОБА_5 )

«Українська пожежно-страхова компанія» м. Києва відсутній по заяві представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Словянська справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного Акціонерного товариства (ОСОБА_5 ) «Українська пожежно-страхова компанія» м. Києва та до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в :

26 травня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 «Українська пожежно-страхова компанія» м. Києва та до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, повязаної з пошкодженням його автомобіля, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 02.11.2014 року біля будинку № 328 по вулиці Володарського в м. Словянську з вини водія автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_3 Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на час здійснення ДТП була застрахована в ОСОБА_5 «Українська пожежно-страхова компанія», то відповідно до встановлених лімітів відповідальності страховик при настанні страхового випадку відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоровю, майну третьої особи. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 19.11.2014 року № 194 вартість відновлюваного ремонту його автомобілю НОМЕР_2, пошкодженого внаслідок ДТП, складає 3024,90 гривень.

На час звернення позивача до суду він просив стягнути з відповідача ОСОБА_5 «Українська пожежно-страхова компанія» на його користь суму страхового відшкодування 3024,90 гривень, пеню в розмірі 293,37 гривень, інфляційні витрати в сумі 41,96 гривень та 3% річних в сумі 14,67 гривень, а з відповідача ОСОБА_3 позивач просив стягнути спричинену йому моральну шкоду у розмірі 7000 гривень та стягнути з відповідачів судові витрати.

В процесі судового розгляду вказаної справи позивачем ОСОБА_1 була подана заява про залишення без розгляду частини заявлених ним позовних вимог до ОСОБА_5 «Українська пожежно-страхова компанія» на суму страхового відшкодування спричиненої йому матеріальної шкоди внаслідок вказаної ДТП, так як страховою компанією йому була сплачена сума страхового відшкодування у розмірі 3375 гривень.

Ухвалою суду від 06 липня 2015 року позов ОСОБА_1 в цій частині було залишено без розгляду і продовжено розгляд справи за заявленими іншими позовними вимогами.

Позивач уточнив свої вимоги та просив стягнути з відповідача ОСОБА_3 суму безумовної франшизи 500 гривень, на яку страхова компанія зменшила йому відшкодування спричиненої матеріальної шкоди та стягнути моральну шкоду у розмірі 7000 гривень. Також позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_5 «Українська пожежно-страхова компанія» понесені ним судові витрати на правову допомогу в розмірі 2151,80 гривень.

На обґрунтування своїх позовних вимог позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що він вважає, що діями відповідача ОСОБА_3 йому була спричинена моральна шкода внаслідок порушення його прав. Ця моральна шкода відповідно до ст.23ЦК України полягає у душевних стражданнях , які він зазнав у звязку із пошкодженням його майна автомобіля. Його автомобіль був у відмінному технічному стані, він слідкував за машиною, яка для нього була не лише засобом пересування, а і як «друг» та його «хобі». Пошкодження відповідачем ОСОБА_3 належного йому автомобілю спричинило йому сильний нервовий стрес, наслідком якого стало загальне погіршення його стану здоровя. Він перебуває у пригніченому психологічному стані, у нього зявився головний біль, безсоння, роздратованість, стан депресії, які раніше йому не були притаманні. З приводу вказаного нервового стресу він лікувався з 22.07.2015 року по 24.07.2015 року в неврологічному відділенні міської лікарні № 1 м. Словянська. Раніше неодноразово звертався до лікарів невропатологів. Також вважає приниженням, що йому приходилось неодноразово звертатися до страхової компанії за відшкодуванням шкоди, ходити по різним інстанціям, просити, звертатися за допомогою до адвоката. На все це він витрачав свій час, коли мав займатися своїми особистими справами. Така ситуація склалася з вини ОСОБА_3, бо саме він винний у скоєні ДТП, при якій було пошкоджено його транспортний засіб. Моральну шкоду він оцінює в 7000 гривень, які просить стягнути на його користь, за таку суму він має намір підлікуватися.

Крім того, просить стягнути з ОСОБА_3 безумовну суму франшизи 500 гривень, на яку страховою компанією було зменшено відшкодування йому спричиненої матеріальної шкоди.

Представник позивача - адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні до пояснень позивача додав, що його вимоги цілком ґрунтуються на законі. Так як згідно п.12.1 ст.12 Закону України «Про загальнообовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, яка передбачена страховим полісом у розмірі 500 гривень, то відповідач ОСОБА_3, як винна особа в ДТП, внаслідок якої було пошкоджено належний позивачеві автомобіль, повинен сплатити позивачу цю суму на підставі ст.1194 ЦК України. Щодо спричиненої позивачеві моральної шкоди, то його вимоги ґрунтуються на ст.386 ч.3 ЦК України, як власник майна, права якого порушені. Вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди обґрунтовані ст. 23 ЦК України та ст.1167 ч.1 ЦК України. Позивач на власний розсуд визначив розмір відшкодування завданої йому моральної шкоди 7000 гривень, що обґрунтував необхідністю лікування від нервового захворювання, погіршення стану свого здоровя він спостерігає після нервового стресу при вказаній ДТП. Також позивач просив компенсувати за рахунок страхової компанії понесені ним витрати на правову допомогу, які по квитанціям він сплатив адвокату за виконання робіт складання позовної заяви та її уточнень, за надання консультацій та за участь адвоката у судових засіданнях, що загалом дорівнює 2151,80 гривень. Просив задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав і в судовому засіданні пояснив, що він взагалі не вважає себе винним у спричиненні позивачеві як матеріальної так і моральної шкоди. Під час ДТП він не знаходився у своєму транспортному засобі, як і позивач він вийшов з автомобілю і пішов в майстерню «Шиномонтаж», чому його автомобіль «покотився» та здійснив наїзд на стоячий позаду автомобіль, належний позивачеві, не знає. Механічні пошкодження автомобілю позивача були незначні і він відразу ж запропонував йому відремонтувати автомобіль, але позивач не погодився. Вважає, що страхова компанія повністю і навіть більше відшкодувала позивачу спричинену матеріальну шкоду, але проти стягнення суми франшизи він не заперечував. Моральна шкода на його думку взагалі не була спричинена позивачу. Просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_4 звернув увагу на обставини дорожньо-транспортної пригоди, хоча ОСОБА_3 і було визнано винуватим у цій ДТП, але пошкодження автомобілю позивача була незначне, воно не було помітним. ОСОБА_3 відразу ж запропонував ОСОБА_1 відремонтувати його автомобіль. Проте, зі страхової компанії позивач отримав більше грошей. Оскільки у договорі страхування ( страховому полісі) передбачена безумовна франшиза і є довідка, що на суму франшизи 500 гривень зменшено страхове відшкодування позивачу, то відповідач погоджується з відшкодуванням йому цієї суми. Між тим, вимоги про відшкодування моральної шкоди, вважає необґрунтованими, так як не доведено самого факту спричинення позивачу моральної шкоди, відсутні докази причинно-слідчого звязку між пошкодженням його автомобілю і погіршенням його стану здоровя. ДТП мала місце 02 листопада 2014 року, а позивач потрапив у лікарню в неврологічне відділення 22 липня 2015 року. За рахунок ОСОБА_3 позивач хоче оздоровитися, але це суперечить закону та засадам моралі. Просив відмовити у задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 з урахуванням уточнення позовних вимог, підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено у судовому засіданні і це підтверджується копією постанови судді Словянського міськрайонного суду Донецької області від 17 листопада 2014 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП, 02 листопада 2014 року о 17 годині 10 хвилин, ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_3, в районі будинку № 328 по вулиці Володарського міста Словянська, не забезпечив безпеку дорожнього руху, вчинив дію, внаслідок якої заподіяв шкоду автомобілю НОМЕР_4, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_3 порушив пункти 2.3 «Д», 2.3 «Є» Правил дорожнього руху України, чим скоїв правопорушення,передбачене ст. 124 КУпАП.

Згідно зазначеної постанови судду ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні вказаного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та піддано штрафу у розмірі 425 гривень на користь держави. ( а.с. 17 )

Згідно ст. 61 ч.4 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено цю постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

З огляду на викладене, суд виходить з обставин дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої мало місце зіткнення автомобілю НОМЕР_3, яким керував ОСОБА_3 та припаркував його на узбіччі біля будинку № 328 по вулиці Володарського, де позаду цього автомобілю на паркувальному майданчику стояв автомобіль НОМЕР_4, що належить позивачу ОСОБА_1, та автомобіль ОСОБА_3 « покотившись» з узбіччя назад здійснив наїзд на автомобіль ОСОБА_1, тобто водій ОСОБА_3, в порушення вимог підпунктів «Д» та «Є» пункту 2.3 ПДР, створив своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, та вчинив дії, внаслідок яких завдано шкоди користувачам автомобільних доріг, зокрема, ОСОБА_1, автомобіль якого було пошкоджено у стоячому стані на паркувальному майданчику.

Обставини вказаної дорожньо-транспортної пригоди та факт вчинення її ОСОБА_3 не підлягає доказуванню у даному процесі.

Отже, доводи відповідача ОСОБА_3, що він не вважає себе винуватим у вказаній ДТП, не є слушними.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до приписів ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо ) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 6 від 27.03.1992 року з відповідними доповненнями та змінами, «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав ( договору оренди, довіреності тощо ).

Як встановлено в судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 на час скоєння вказаної ДТП здійснював експлуатацію транспортного засобу автомобілю НОМЕР_5 на відповідній правовій основі.

Правомірність володіння цим транспортним засобом відповідачем, сторонами не оспорюється.

Як вбачається з копії полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/7275696 від 07 серпня 2014 року між страховиком ОСОБА_5 «Українська пожежно-страхова компанія» та страхувальником ОСОБА_7 ( батьком відповідача ) було укладено договір строком дії з 07 серпня 2014 року до 03 серпня 2015 року про страхування цивільно-правової відповідальності, застрахованим транспортним засобом за цим полісом був зазначений автомобіль марки «ВАЗ 21074», номерний знак НОМЕР_6. (а.с 36 )

Відповідно до вказаного полісу страховик, яким є відповідач ОСОБА_5 «Українська пожежно-страхова компанія», забезпечує відшкодування шкоди, завданої життю, здоровю та майну третіх осіб, під час ДТП, що сталася за участі забезпеченого транспортного засобу, та внаслідок цієї пригоди настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-1У, в редакції, що діяла на момент ДТП, обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та /або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

За змістом Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та статті 1194 ЦК України , питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування, та у разі відсутності такої згоди, за її заявою до субсидіарної відповідальності залучається страховик.

Як встановлено в судовому засіданні, за заявою позивача ОСОБА_1 страхова компанія була повідомлена про зазначений страховий випадок, що стався за участю застрахованого транспортного засобу 02 листопада 2014 року (а .с. 9 ) та проведено експертне товарознавче дослідження для визначення спричиненої матеріальної шкоди, повязаної з пошкодженням транспортного засобу позивача. (а.с. 10-14 )

Визначений розмір страхового відшкодування з урахуванням компенсаційних виплат на загальну суму 3375 гривень було сплачено під час розгляду судом цієї справи відповідачем ОСОБА_5 «Українська пожежно-страхова компанія» позивачу ОСОБА_1, що підтверджується листом від 03.08.2015 року, згідно якого франшиза у розмірі 500 гривень не відшкодовувалась.

Згідно ст.12 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих встановлюється розмір франшизи, яка зазначається в полюсі страхування. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Відповідно до поліса № АС/7275696 цивільно-правової відповідальності встановлена франшиза 500 гривень. ( а.с.36 )

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати ( страхового відшкодування ) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою ( страховим відшкодуванням ).

Таким чином, відповідач ОСОБА_3 повинен відшкодувати позивачу ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром матеріальної шкоди і страховою виплатою, та ця різниця становить суму франшизи 500 гривень, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо заявлених вимог позивачем ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, суд виходить із заявлених вимог і їх обґрунтування позивачем, який зазначає, що йому завдано моральну шкоду внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу ( ст. 23 ч.2 п.3 ЦК України ).

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, пункт 3 у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку зі знищенням чи пошкодженням її майна.

З огляду на вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що позивач зазнав душевні страждання у звязку з пошкодженням його майна автомобілю НОМЕР_7 у цій частині моральна шкода підлягає відшкодуванню винною особою відповідачем ОСОБА_3, що передбачено частиною 1 статті 1167 ЦК України.

Так, судом встановлено, що внаслідок ДТП, що мала місце 02 листопада 2014 року, автомобіль позивача «ВАЗ 21154» 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_8, зазнав значних механічних пошкоджень, а саме відповідно до довідки ДАІ: розбитий бампер, лівий указник повороту, наявні подряпини лако-фарбового покриття лівого крила. ( а.с. 8 )

За результатами експертного дослідження, ринкова вартість автомобілю позивача без урахування аварійних пошкоджень становить 81180 гривень, а вартість спричиненої матеріальної шкоди становить 3024,90 гривень, тобто приблизно 4 %.

( а.с. 11 )

Таке механічне пошкодження автомобілю викликало у позивача душевні страждання, він міг експлуатувати транспортний засіб при такому пошкодженні, але наявність розбитого бамперу, подряпин і інших пошкоджень на автомобілі, викликали у позивача певні незручності, зокрема, розуміння того, що автомобіль потребує ремонту із заміною запасних частин та малярних робіт, на що потрібні кошти та певний час, внаслідок чого змінилися і плани позивача, і затрата додаткових зусиль, як для організації ремонту автомобіля, так і для отримання належного страхового відшкодування.

Між тим, суд не приймає до уваги твердження позивача, що із-за пошкодженого його автомобілю внаслідок зазначеної ДТП, в нього погіршився стан здоровя, та він звертався до лікарів і знаходився на лікуванні в неврологічному відділенні міської лікарні з 22.07.2015 року по 24.07.2015 року, так як з наданої ним виписки із медичної карти № 1447 стаціонарного хворого, неможливо зробити висновок від якого і коли саме перенесеного позивачем стресу, в нього погіршився психологічний стан та з діагнозом : ВСД ситуаційно обумовлений криз симпатоадреналинового напрямку, він був доставлений до лікарні. В анамнезі цього захворювання не зазначено, що цей стрес позивач переніс внаслідок пошкодження його автомобілю 02 листопада 2014 року.

Тому суд приходить до висновку, що відсутній причинно-слідчий звязок між цим захворюванням ( ситуаційний криз в липні 2015 року ) та пошкодженням автомобіля позивача ( 02 листопада 2014 року ).

Належних і допустимих доказів того, що позивач після ДТП звертався до лікарів з приводу головного болю, безсоння, роздратованості, депресії або будь-якого іншого погіршення стану його здоровя, ним суду не надано.

Таким чином, суд оцінює фізичний стан здоровя позивача у сукупності із наявними душевними стражданнями із-за пошкодженого належного йому автомобіля, та приходить до висновку про відсутність доказів,що ці душевні страждання викликали у позивача стрес та погіршення психологічного стану саме 22 липня 2015 року, коли він потрапив у стаціонарне неврологічне відділення міської лікарні.

Враховуючи характер правопорушення, глибину душевних страждань позивача із-за ушкодження його майна - автомобіля ВАЗ 21154, його уважне ставлення до експлуатації цього автомобіля, утримання його в належному технічному стані, та вимоги розумності і справедливості, суд вважає за необхідне визначити грошову суму відшкодування завданої моральної шкоди позивачу за цими підставами моральної шкоди (ст. 23 ч.2 пункт 3 ЦК України ) у розмірі 1500 гривень, а не 7000 гривень, як заявлено позивачем, у звязку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 щодо відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статей 79,84 ЦПК України до судових витрат відносяться витрати, повязаних з розглядом судової справи, зокрема, витрати на правову допомогу адвоката або іншого фахівця в галузі права.

Враховуючи вимоги Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року, відповідно до якого розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною…., не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину, та беручи до уваги, що згідно наданих суду актів прийому-передачі виконаних робіт ( послуг) до укладеного договору про надання юридичних послуг адвокатом ОСОБА_2 позивачу ОСОБА_1, адвокатом відповідно до умов договору були надані наступні юридичні послуги: надання консультацій -30 хвилин, складання позовної заяви та уточнення до позовної заяви 2 години, участь адвоката у судових засіданнях- 1 година 55 хвилин, при оплаті за 1 годину 487,20 гривень, вартість наданих юридичних послуг адвокатом становить 2151, 80 гривень, що також підтверджується квитанціями про сплату таких сум позивачем адвокату за виконану роботу: квитанція від 21.05.2015 року на суму 1219 гривень і квитанція від 11.08.2015 року на суму 933,80 гривень.

Відповідно до розяснень, викладених у пункті 47 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року № 10, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі ( наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів ).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку , що вимоги позивача про відшкодування йому відповідачем, як це заявлено тільки відповідачем ОСОБА_5 «Українська пожежно-страхова компанія», понесених ним витрат на правову допомогу у загальному розмірі 2151,80 гривень підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до приписів ст.88 ЦПК України, з відповідачів ОСОБА_5 «Українська пожежно-страхова компанія» та з ОСОБА_3 на користь держави підлягають стягненню у рівних частках судові витрати у вигляді судового збору -243,60 гривень, тобто по 121 грн. 80 коп. з кожного.

На підставі викладеного, ст.ст.15,16,23,1167,1187,1188,1192,1194 ЦК

України, Закону України «Про страхування», Закону України «Про

обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників

наземних транспортних засобів»,

керуючись ст.ст. 209,212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Приватного Акціонерного товариства (ОСОБА_5) «Українська пожежно-страхова компанія» м. Києва та до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, повязаної з пошкодженням транспортного засобу, у вигляді несплаченої страховою компанією франшизи розміром 500 ( пятсот ) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1500 (однієї тисячі пятсот) гривень.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства (ОСОБА_5) «Українська пожежно-страхова компанія» міста Києва на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування судових витрат на правову допомогу 2151 гривень 80 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства (ОСОБА_5) «Українська пожежно-страхова компанія» міста Києва та з ОСОБА_3 судові витрати у вигляді судового збору по 121 гривні 80 копійок з кожного на користь держави.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги , якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги , рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: