Справа № 126/3567/14-ц Провадження № 22-ц/772/897/2015Головуючий в суді першої інстанції Рудь О. Г.
Категорія 30 Доповідач Голота Л. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Голота Л.О.,

суддів: Стадник І.М., Луценко В.В.,

при секретарі: Куленко О.В.

з участю: позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 16.12.2014 року по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» за участю третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_4 про відшкодування шкоди в повному розмірі по страховому відшкодуванню за заподіяну шкоду при дорожній транспортній пригоді -

ВСТАНОВИЛА:

07.10.2014 року ОСОБА_3, ОСОБА_2 звернулись в суд з позовом до ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія», третя особа без самостійних вимог ОСОБА_4 про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_3 майнову шкоду по страховому відшкодуванню в сумі 24 241 грн.47 коп., що є різницею між виплаченим страховим відшкодуванням та фактичною шкодою.

З позовної заяви вбачається, що спір виник між учасником ДТП , яка сталась 31.10.2013 року о 07.год.30 хв. в с. Джулинка по вул. Центральній та страховою компанією.

Дана ДТП сталась внаслідок порушення водієм ОСОБА_4 правил дорожнього руху, що призвело до зіткнення автомобіля Сітроен д.н. НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_4 з автомобілем ВАЗ 11193 д.н. НОМЕР_6 під керуванням ОСОБА_3

Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 16.12.2014 року позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на користь ОСОБА_3 майнову шкоду по страховому відшкодуванню в сумі 24 241 грн.47 коп., а також судові витрати.

Не погодившись з даним рішенням суду , відповідач подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в позові ОСОБА_3, ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі. Апелянт посилається на те, що при ухваленні рішення суд першої інстанції порушив норми процесуального права при оцінці доказів, а також неправильно застосував норми матеріального права.

На виконання вимог ухвали апеляційного суду Вінницької області від 08.05.2015 року, районним судом 02.06.2015 року постановлено додаткове рішення, яким позовні вимоги позивачів про стягнення моральної шкоди задоволено повністю. Стягнуто з ПАТ«Українська охоронно-страхова компанія» на користь ОСОБА_3 5 000 грн. моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 заперечила щодо задоволення апеляційної скарги вказуючи на справедливість та законність рішення суду.

Інші учасники процесу в судове засідання не з»явились, про день та час розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивачки, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Стаття 309 ЦПК України передбачає вичерпний перелік підстав для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення .

Відповідно до роз'яснень Пленуму ВСУ, що містяться в п. 20 Постанови № 14 від 18.12.2009 року « Про судове рішення у цивільній справі» у разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

Таким чином, при перегляді справи за апеляційною скаргою на рішення суду в цілому, колегія суддів перевіряє і додаткове рішення на правильність встановлення судом першої інстанції обставин та застосування норм права при його ухвалені.

Мотивами скасування рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 16.12.2014 року та додаткового рішення від 02.06.2015 року на думку колегії суддів є:

- неповне з»ясування районним судом обставин справи та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими ;

- порушення норм процесуального права;

- неправильне застосування норм матеріального права.

Частина 1 статті 303 ЦПК України передбачає, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що 31.10.2013 року о 07 год.30 хв. в с. Джулинка по вул. Центральній ОСОБА_4, керуючи автомобілем Сітроен д.н. НОМЕР_5 не врахував дорожню обстановку та не вибрав безпечної швидкості руху, виїхав на смугу зустрічного руху в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 11193 д.н. НОМЕР_6 під керуванням ОСОБА_3

Автомобіль ВАЗ 11193 2008 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_7 відповідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 28.11.2008 року зареєстрований на ОСОБА_5; право керування також має ОСОБА_6 /а.с.44/

Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не є власниками транспортного засобу марки ВАЗ 11193, однак володіють та користуються ним на підставі довіреності від 05.02.2013 року./ а.с.174/

Автомобіль Сітроен Берлінго номерний знак НОМЕР_4, як вбачається з довідки про дорожньо-транспортну пригоду та визнається сторонами належить ОСОБА_4./ а.с.87/

Винна ОСОБА_4 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди встановлена постановою Бернадського районного суду Вінницької області від 19.11.2013 року. /а.с.11/

Відповідно довідки № 9293226 від 31.10.2013 року про дорожньо-транспортну пригоду у ОСОБА_4 наявний поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або страховий сертифікат « Зелена картка» АЕ0053875 терміном дії до 05.11.2013 року виданий АТ «УОСК».

У власника автомобіля ВАЗ 11193 ОСОБА_7 наявний поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або страховий сертифікат «Зелена картка» АС1589877 терміном дії до 20.03.2014 року виданий СТзДВ «Гарантія».

/а.с. 87/

Як вбачається зі Звіту № 181/14 про оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику транспортного засобу ВАЗ 11193 державний номер НОМЕР_7 від 09.04.2014 року, за замовленням АТ « УОСК» вартість майнової шкоди прийнято, на рівні вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу заміняємих складових, та складає 18 073грн.78 коп. /а.с.74/

За мінусом ПДВ ( 2102 грн.89 коп.) та франшизи ( 1000 грн.) ОСОБА_3 АТ « УОСК» в повному обсязі виплатило страхове відшкодування, що підтверджено платіжним дорученням № 2962 від 14.05.2014 року на суму - 14 970 грн.89 коп.. /а.с.10,89/

Висновком експертного дослідження за результатами авто товарознавчого дослідження від 25.06.2014 року № 32 матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля ВАЗ 11193, в результаті його пошкодження при ДТП складає 39 212 грн.36 коп.

Виключаючи з суми - 39 212 грн.36 коп. виплачене страховою компанією відшкодування в сумі 14 970 грн.89 коп. позивач просить стягнути на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду по страховому відшкодуванню в сумі 24 241 грн.47 коп. ( 39 212, 36 грн.- 14 970, 89 грн.=24241, 47 грн.)

Задовольняючи позовні вимоги позивачів, суд першої інстанції на підставі ст.ст.22, 28, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» задовольнив позовні вимоги позивачів повністю.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що вимоги позивачів про стягнення матеріальної шкоди в сумі 24 241 грн.47 коп. та моральної шкоди в сумі 5 000 грн. не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона(страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначений у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 22 закону України « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( далі Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхової суми, зазначеної у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третьої особи.

У встановленому ст. 36 цього Закону порядку відповідач відшкодував позивачу шкоду , пов'язану з пошкодженням транспортного засобу.

Шляхом подання заяви про перерахунок коштів на свій рахунок в ПАТ КБ Приват Банк, позивач ОСОБА_3 узгодив суму страхового відшкодування та як пояснила позивачка зняв дані кошти з рахунку. /а.с.9/

Згідно ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі ( передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки в повному обсязі.

Позивачем не було доведено в судовому засіданні понесені ним збитки, яких він зазнав відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженого транспортного засобу. ( п.14 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року « Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки».), а отже підстав для стягнення суми вказаної у позові немає.

Крім того, висновок експертного дослідження № 32 від 25.06.2014 року не є допустимим доказом на підтвердження розміру матеріального збитку.

За наявності двох суперечливих висновків автотоварознавчого дослідження щодо розміру матеріального збитку ( висновок № 32 від 25.06.2014 року та звіт № 181/14 від 09.04.2014 року) судом першої інстанції ( підтвердила позивач) та колегією суддів позивачу було роз'яснено право заявити клопотання про призначення експертизи, від проведення якої вона відмовилась з огляду на високу вартість експертизи.

Згідно п.24.1 ст. 24 Закону у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я,

медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням

лікарських засобів.

Позивачем не було доведено факт, що у зв'язку з ДТП він поніс витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією його у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

При вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, колегія суддів враховує, що між сторонами існують договірні відносини, які врегульовані спеціальним Законом України «Про страхування» та ЦК України, норми статей 625, 992 якого не передбачають такого виду відповідальності страховика, як відшкодування моральної шкоди.

Згідно ст. 26-1 Закону, страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Наданий позивачем листок непрацездатності серія АВЯ № 282546 не доводить наявність причинного зв'язку між захворюванням позивача та дорожньо-транспортною пригодою, а отже є неналежним доказом на підтвердження факту ушкодження здоров»я ОСОБА_3 під час ДТП, що сталось 31.10.2013 року.

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Зазначених положень закону районний суд не врахував та у порушення вимог ст. ст. 212- 214 ЦПК України належним чином не перевірив доводів відповідача щодо неналежності доказів наданих позивачем й дійшов не вірного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивачів.

Враховуючи, недоведеність позивачами позовних вимог, колегія суддів приходить висновку, що за таких обставин, рішення суду не може залишатись в силі , оскільки постановлене при недоведеності висновків суду обставинам справи та з неправильним застосуванням норм процесуального та матеріального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

Вирішила:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» задовольнити.

Рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 16.12.2014 року та додаткове рішення цього суду від 02.06.2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» за участю третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_4 про відшкодування шкоди в повному розмірі по страховому відшкодуванню за заподіяну шкоду при дорожній транспортній пригоді відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Голота Л.О.

Судді: Стадник І.М.

Луценко В.В.

/ПІДПИСИ/

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ: