УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.,
суддів: Кадєтової О.В.,Мазур Л.М.,
Мостової Г.І.,Наумчука М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 05 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 20 лютого 2008 року між ТОВ «Просто Фінанс» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № 9, згідно з яким останньому було надано кредит в розмірі 54 520,00 грн.

18 травня 2012 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір купівлі-продажу кредитного портфелю, таким чином ТОВ «ПростоФінанс» було відступлено право грошової вимоги за вказаним кредитним договором.

У порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 10 вересня 2013 року утворилась заборгованість у сумі 33 024,56 грн, яка складає: 20 593,15 грн - заборгованість за кредитом; 4 776,87 грн - по відсотках; 2 698,74 грн - заборгованість за комісією; 4 955,80 грн - штраф, яку позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 лютого 2014 року в задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 05 травня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитом - 20 593,15 грн, по відсотках - 4 776,87 грн, за комісією - 2 698,74 грн, штраф - 4 955,80 грн, всього 33 024,56 грн.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про скасування рішення апеляційного суду із залишенням в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 04 липня 2012 року встановлено, що станом на 10 листопада 2010 року тіло кредиту погашено повністю, а отже стягнення суми заборгованості є безпідставним.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, в результаті чого станом на 10 вересня 2013 року у нього утворилась заборгованість. Крім того, суд апеляційної інстанції зазначив, що рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 04 липня 2012 року, яким в задоволенні позову ТОВ «ПростоФінанс» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено, не свідчить про відсутність заборгованості по кредиту станом на день звернення до суду по даній справі.

Проте, з такими висновками апеляційного суду погодитися не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 20 лютого 2008 року між ТОВ «Просто Фінанс» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № 9, згідно якого останньому було надано кредитні кошти у розмірі 54 520,00 грн.

18 травня 2012 року між ТОВ «Просто фінанси» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» зобов'язалось передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Просто Фінанси», а ТОВ «Просто Фінанси» зобов'язалось відступити ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за Кредитними договорами в тому числі і за кредитним договором від 20 лютого 2008 року № 9, укладеного між ТОВ «Просто Фінанси» та ОСОБА_6

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно с ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ПростоФінанс» у лютому 2012 року звернулося до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 20 лютого 2008 року № 9.

Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 04 липня 2012 року в задоволенні позову ТОВ «ПростоФінанс» відмовлено.

З мотивувальної частини рішення вбачається, що станом на 10 листопада 2010 року тіло кредиту погашено повністю. З часу погашення тіла кредиту за рахунок страхового відшкодування ОСОБА_6 не користується кредитними коштами і не має непогашеної суми кредиту, з огляду на що стягнення заборгованості є безпідставним.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції встановивши наведені обставини дійшов до правильного висновку про недоведеність позовних вимог, оскільки первісному кредитору, рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 04 липня 2012 року, відмовлено у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за їх безпідставністю, то і до ТОВ «Кредитні ініціативи» право вимоги за указаним кредитним договором не перейшло.

Апеляційний суд, у порушення вимог ст. 212 ЦПК України, скасовуючи рішення суду першої інстанції, належним чином доводів сторін не перевірив, дав невірну оцінку рішенню Апеляційного суду Чернігівської області від 04 липня 2012 року, яке має преюдиційне значення для вирішення даної справи, неправильно витлумачив норми закону та дійшов до помилкового висновку про задоволення позову.

Ураховуючи викладене, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням рішення суду першої інстанції в силі з підстав, передбачених ст. 339 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 05 травня 2014 року скасувати та залишити в силі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 лютого 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.І. Мартинюк О.В. Кадєтова Л.М. Мазур
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук