УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 серпня 2015 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді: Краснощокової Н.С.

суддів: Новосядлої В.М., Новосьолової Г.Г.

при секретарі: Зілаковій Я.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Артемівську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 30 червня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», третя особа, що не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 30 червня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду через порушення норм матеріального і процесуального права. Посилається на те, що висновок суду про обґрунтованість відмови відповідача у виплаті страхового відшкодування на підставі п.11.2.8 страхового договору є невірним, а твердження про те, що на території, до якої входить м. Краматорськ, проводиться антитерористична операція, яка триває та сам факт обстрілу очевидно свідчить про проведення військових дій є припущенням. Відповідно до п.4.1.5 договору добровільного страхування, а також заяви на страхування майна страховим випадком визнається пошкодження або знищення майна в результаті протиправних дій третіх осіб крадіжки з проникненням в застраховане приміщення або в приміщення, в якому знаходиться застраховане майно; грабежу або розбою у межах місця страхування; умисного знищення або пошкодження застрахованого майна. Суд не дослідив належним чином надані докази, що в сукупності призвело до прийняття незаконного рішення. Крім того, суддею було порушено норми процесуального закону при винесенні ухвали про залишення її позовної заяви без руху за відсутності передбачених законом підстав, тому апелянт просить постановити окрему ухвалу.

В засідання апеляційного суду сторони не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені, що підтверджено отриманням кожною із сторін 29 липня 2015р. телефонограм, від позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, у якій вона також зазначила про те, що підтримує апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 суд обґрунтовано виходив із встановлених у справі фактичних обставин та вимог діючого законодавства.

Звертаючись із даним позовом ОСОБА_1 посилалась на те, що 16 травня 2014 року між нею та відповідачем був укладений договір страхування № -10 нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1. 26 червня 2014 року приблизно о 18 годині 30 хвилин під час артилерійського обстрілу міста Краматорська було пошкоджено приміщення вказаної квартири. Вона звернулась із заявою до страхової компанії про виплату страхового відшкодування, представником компанії було зафіксовано факт пошкодження квартири, експертом страхової компанії складено акт пошкодження майна, однак страхове відшкодування не виплачене, вона отримала письмову відповідь відповідача про відмову у виплаті страхового відшкодування з посиланням на п. 11.2.8. договору страхування, бо вказана подія не є страховою, майно пошкоджено під час бойових дій. Позивачка не згодна з відмовою, оскільки на території України війну не оголошено, згідно п. 4.1.5 Договору страхування страховим випадком визнається пошкодження або знищення майна в результаті дій третіх осіб, крадіжки з проникнення у застраховане приміщення, грабежу або розбою у межах місця страхування, умисного знищення або пошкодження застрахованого майна. Тому просила стягнути з відповідача вартість коштів, витрачених нею на ремонт квартири у розмірі 56 877 гривень 12 коп. та у відшкодування моральної шкоди 2 000 грн.

Обставини щодо наявності страхового договору, настання факту пошкодження квартири в результаті артилерійського обстрілу підтверджені матеріалами справи та сторонами не оскаржуються.

З матеріалів справи вбачається, що 3 жовтня 2014р. відповідачем було направлено листа позивачці про відмову у виплаті страхового відшкодування на підставі п. 11.2.8 договору страхування, оскільки випадок не є страховим.

Згідно з п. 11.2.8 договору страхування, укладеного 16 травня 20014р. між ОСОБА_1 та приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО», не визнаються страховими випадками події, які відбулися внаслідок військових дій будь якого роду, громадянської війни, суспільних заворушень, страйків, конфіскації, арешту, націоналізації, знищення або пошкодження майна по розпорядженню військової або цивільної адміністрації.

Заперечуючи проти такої підстави відмови у виплаті страхового відшкодування позивачка посилалась на те, що на території України війни не оголошено, громадянська війна не відбувалась, доказів того, що пошкодження майна відбулось по розпорядженню військової або цивільної влади відповідач не надав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив із того, що у звязку з рішенням Ради національної безпеки і оборони України, уведеним в дію Указом Президента України від 14 квітня 2014р. №405 з 14 квітня 2014р. на території, до якої входить і м. Краматорськ Донецької області, проводиться антитерористична операція, яка триває. Сам факт обстрілу міста артилерійськими засобами очевидно свідчить про проведення військових дій.

Вказаний висновок суду є вірним.

Згідно з ч.1 ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Частиною 2 ст. 8 цього Закону визначено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ч.1 ст. 16 зазначеного Закону договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору, а згідно з ч.4 цієї статті договір страхування повинен містити, серед іншого, причини відмови у страховій виплаті.

Згідно з ч.2 ст. 26 зазначеного Закону умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.

У даному випадку умовами договору, погодженими сторонами, а саме п.11 визначені причини відмови у виплаті страхового відшкодування та виключення із страхових випадків, зокрема пунктами 11.2.8, 11.2.9 передбачено, що не визнаються страховими випадками події, які відбулися внаслідок військових дій будь якого роду, громадянської війни, суспільних заворушень, страйків, конфіскації, арешту, націоналізації, знищення або пошкодження майна по розпорядженню військової або цивільної адміністрації; вибуху боєприпасів, вибухових речовин, які зберігаються у застрахованому приміщенні, а також внаслідок терористичних актів.

Оскільки позивачка посилалась на те, що її майно ушкоджене внаслідок обстрілювання міста та влучення в її житло осколків артилерійських снарядів, що підтверджено також постановою про закриття кримінального провадження від 2 серпня 2014р., суд обґрунтовано прийшов до висновку про правомірність відмови відповідача у виплаті страхового відшкодування.

Доводи позивачки про те, що на території України війна не оголошена та не відбувалась громадянська війна безпідставні, оскільки умовою невизнання події страховим випадком згідно з договором визначено саме військові дії будь якого роду, а не війна.

У звязку з рішенням Ради національної безпеки і оборони України, уведеним в дію Указом Президента від 14.04.2014р. № 405, з 14 квітня 2014р. на території Донецької та Луганської областей субєктами боротьби з тероризмом проводяться заходи з проведення широкомасштабної антитерористичної операції, в ході якої використовується зброя і бойова техніка. Розпорядженням Кабінету Міністрів України №1053 р від 30.10.2014р. м. Краматорськ віднесено до населених пунктів, на території яких здійснювалося АТО в Донецькій області.

Посилання апелянта на п.4.1.5 договору добровільного страхування та п.4.5 заяви на страхування майна висновків суду не спростовує.

Згідно з п. 4.1.5 договору добровільного страхування майна страховим випадком визнається пошкодження або знищення майна в результаті протиправних дій третіх осіб - крадіжки з проникненням (розкрадання застрахованого майна з проникненням в приміщення). Згідно п.4.5 заяви на страхування майна страхові ризики: пошкодження або знищення майна в результаті протиправних дій третіх осіб крадіжки з проникненням в застраховане приміщення або в приміщення, у якому знаходиться застраховане майно; грабежу або розбою у межах місця страхування; умисного знищення або пошкодження застрахованого майна.

У даному випадку крадіжки з проникненням у застраховане приміщення, грабежу або розбою у межах місця страхування не відбулось. Пошкодження застрахованого майна відбулось, але внаслідок військових дій будь якого роду, що не визнається страховим випадком згідно з пунктами 11.2.8, 11.2.9 договору страхування.

За вказаних обставин доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Рішення суду відповідає встановленим у справі фактичним обставинам, вимогам матеріального і процесуального закону і підстав для його скасування немає.

Згідно з ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для винесення окремої ухвали, як про це зазначає апелянт, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 30 червня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: