Провадження № 2/522/8286/15
У Х В А Л А

04 серпня 2015 року місто Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Погрібний С.О., дослідивши матеріали за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору, визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому просила визнати договір дарування квартири за адресою: АДРЕСА_1, укладений 03 лютого 2015 недійсним; скасувати Державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 № 01 від 15 травня 2015 року; визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру №32 в провулку Лунному у місті Одеса, загальною площею 31,9 кв. м., житловою - 17,0 кв. м. в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_4, померлого 11 грудня 2014 року; витребувати у ОСОБА_5 квартиру №32 в провулку Лунному у місті Одеса, загальною площею 31,9 кв. м., житловою - 17,0 кв. м.

Представник позивача звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладання арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, в обґрунтування чого посилався на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Дослідивши подану заяву, матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви необхідно відмовити за наступних причин.

За правилом ст.153 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду

Згідно п.п.1, 2, ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Таким чином, судом враховано, що накладення арешту можливе тільки за умови доведеності факту належності майна відповідачу на праві власності.

Втім, позивачем не надано жодних документів, що підтверджували би належність відповідачам квартири за адресою: АДРЕСА_1 на праві власності, на яку він просить накласти арешт.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому, як зазначає сам позивач у своїй позовній заяві, спірна квартира на сьогоднішній день належить іншій особі ОСОБА_5, яка не є відповідачем по справі, що унеможливлює задоволення вказаного клопотання про забезпечення позову.

Таким чином, суд вважає зазначене клопотання необґрунтованим належним чином, таким, що може призвести до порушення прав та обовязків третіх осіб, з огляду на що вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. 152, 153 ЦПК України, СУД

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання представника позивача про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору, визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: С.О. Погрібний

04.08.2015