УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

241/1102/15-ц

6/241/129/2015

26.05.2015 року Першотравневий районний суд

Донецької області

в складі :

головуючого судді ТРЕГУБЕНКО С.В.

при секретарі ПАВЛІЧЕВОЇ А.І.

розглянувши в залі суду смт. Мангуш подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1,погоджене з в.о.начальника відділу державної виконавчої служби, про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції ОСОБА_1 звернулася до суду з поданням, погодженим з в.о.начальника відділу державної виконавчої служби, про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи ОСОБА_2 за межі України без вилучення паспортного документу, до виконання зобовязань за рішенням, вказавши на таке.

На виконанні у ВДВС Першотравневого РУЮ Донецької області знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-27/2011 від 10.01.2011 року, виданого Кремінівським районним судом Луганської області, про стягнення з ОСОБА_2, (смт. Ялта, вул. Лермонтова, 35) на користь ОСОБА_3 на утримання доньки Карини, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліментів у розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 33% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.10.2010 року і до досягнення дитиною двадцяти трьох років.

14.01.2011 року у відношенні боржника було відкрито виконавче провадження.

Станом на 30.04.2015 рік боржник не вчинив дій, направлених на виконання рішення суду, що свідчить про його ухилення від виконання зобовязань,покладених на нього судом, внаслідок чого заборгованості склала 27287,46 грн.

В судове засідання представник ВДВС Першотравневого РУЮ Донецької області не зявилася, до суду надала письмову заяву про розгляд справи в її відсутності.

Суд, дослідивши надані до подання матеріали, приходить до наступного.

Так, дійсно 14.01.2011 року у відношенні боржника було відкрито виконавче провадження (а.с.3).

Частиною 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п.18 ч.3 ст.11 зазначеного закону державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ст.33 Конституції України «кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом».

Статтею 313 ЦК України визначено,що фізична особа має право на свободу пересування.

В ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» вказано, що підставою для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон є ухилення громадянина від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання таких зобов'язань.

Згідно ст.377-1 ЦПК України «Питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби».

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, наведених в листі від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжитим у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону N 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону N 606-XIV, означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин. Ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням, варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

У зв'язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону N 606-XIV, зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Державним виконавцем до подання надано тільки копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.01.2011 року (а.с.3) та поштового повідомлення про виклик боржника до виконавчої служби (а.с.4) і то лише в березні 2015 року,незважаючи на те,що постанова про відкриття виконавчого провадження була винесена аж 14.01.2011 року.

Крім того, в поданні не зрозуміла навіть дата народження боржника, оскільки у вступній частині державним виконавцем зазначено рік народження боржника «1961», а у прохальній частині «1968» рік.

Приймаючи до уваги, що державним виконавцем не надано суду доказів, що боржник ОСОБА_2 належним чином, а саме під особистий підпис отримував постанову про відкриття виконавчого провадження та виклик державного виконавця, тому суд вважає, що підстав для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду ОСОБА_2 за межі України без вилучення паспортного документу, за ухилення виконання ним зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням ще в 2011 році не має.

Отже, в задоволенні подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1, погодженого з в.о.начальника відділу державної виконавчої служби, необхідно відмовити.

Керуючись ст.33 Конституції України,ст.377-1 ЦПК України,ст.313 ЦК України, ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в України громадян України",ст. 11,18 Закону України «Про виконавче провадження»,суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1, погодженого з в.о.начальника відділу державної виконавчої служби, про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи ОСОБА_2, громадянина України, який зареєстрован за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_1), у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Донецької області в місті Маріуполі через Першотравневий районний суд.

Суддя: С.В. Трегубенко