Справа № 308/7027/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

12 серпня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів Ігнатюка Б.Ю., Кондора Р.Ю.

при секретарі: Дашковська С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 17 червня 2015 року про встановлення обмеження у праві виїзду за кордон до виконання зобовязань,

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 р. головний державний виконавець міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського МВ ДВС МРЮ (далі - ДВС України) ОСОБА_3 у порядку ст. 377-1 ЦПК України звернувся до суду з указаним поданням, посилаючись на те, що в провадженні МВ ДВС Ужгородського МРУЮ знаходиться виконавче провадження ВП № 43886124 по примусовому виконанню виконавчого листа №1-1107/11, виданого 27.06.2014 року апеляційним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_5 матеріальної шкоди 1674, 40 грн. та 80 000 грн. матеріальної шкоди. Оскільки боржник ухиляється від сплати вище вказаної суми, зокрема за ним не зареєстровано ні рухомого, ні нерухомого майна, державний виконавець просив суд тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань за кредитним договором.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 17 червня 2015 року подання державного виконавця задоволено. Тимчасово (на строк до виконання зобов'язань за виконавчим листом №1-1107/11, виданого 27.06.2014 року апеляційним судом Закарпатської області) обмежено у праві виїзду за межі України ОСОБА_2

У апеляційній ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що така підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, і це встановлено ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 17 червня 2015 року подання головний державного виконавця ДВС про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника ОСОБА_2 - задоволено, при цьому вказане подання було мотивоване тим, що боржник ухиляється від примусового виконання рішення суду про стягнення заборгованості, оскільки у боржника відсутнє на праві власності рухоме та нерухоме майно, останній не працює, отримує пенсію із якої на виконання вказаного виконавчого документу проводиться щомісячне стягнення 50% нарахованої пенсії.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна, оскільки вони суперечать вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Так, п. 2 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Таким чином, аналіз перелічених норм законів дає підстави стверджувати, що необхідною умовою для застосування видів тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту умисного ухилення боржника - фізичної особи від виконання зобов'язань за рішенням суду.

Згідно з положеннями статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається.

З урахуванням вимог ст. 3771 ЦПК України, п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України", п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" саме головний державний виконавець зобов'язаний довести навмисне або інше свідоме невиконання боржником ОСОБА_2, рішення суду.

Разом з тим із подання та доданих до нього документів не вбачається, що головний державний виконавець, надав суду докази, які б давали підстави вважати, що боржник у виконавчому провадженні, ОСОБА_2, має намір ухилятись або ухиляється від виконання судового рішення, в тому числі і шляхом залишення території України. Навпаки стверджено, що відбувається стягнення шляхом відрахування 50% із пенсії боржника і в боржника відсутнє будь-яке рухоме і нерухоме майно на яке можна звернути стягнення, а також те, що боржник зявляється на виклики до ДВС.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про задоволення поданням ухвалений з порушенням норм процесуального права, що відповідно до п.2 ч.1 ст. 312 ЦПК України є підставою для скасування ухвали і постановлення нової ухвали з цього питання.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 314, 315, 369 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 17 червня 2015 року про встановлення ОСОБА_2 обмеження у праві виїзду за кордон до виконання зобовязань скасувати.

У поданні головний державний виконавець міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського МВ ДВС МРЮ ОСОБА_3 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Судді