У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді Собіни І.М.

Суддів: Оніпко О.В., Хилевича С.В.

Секретар судових засідань Шептицька С.С.

З участю ОСОБА_2, його представника - ОСОБА_3 та ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 19 червня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача ОСОБА_5, до ОСОБА_4, приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення матеріальних збитків та моральної (немайнової шкоди), завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 19 червня 2015 року позовну заяву ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з АТ «Українська охоронно-страхова компанія» на користь ОСОБА_2 48902 грн. 64 коп. у відшкодування матеріального збитку та 489,02 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору, а всього 49391,66 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 1000 грн. матеріальної шкоди у вигляді франшизи, 1000 грн. у відшкодування витрат на залучення експерта, 500 грн. у відшкодування моральної шкоди та 243,60 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору, а всього 2743,60 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та АТ «Українська охоронно-страхова компанія» 2000 грн. у відшкодування витрат на правову допомогу.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі АТ «Українська охоронно-страхова компанія» вважає рішення в частині стягнення АТ «Українська охоронно-страхова компанія» 48902,64 грн. на відшкодування майнової шкоди та солідарно 2000 грн. витрат на надання правової допомоги незаконним, необґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Зазначає, що уповноваженим органом, на підставі подання МТСБУ керуючись законом були затверджені максимальні розміри страхового відшкодування в разі оформлення ДТП шляхом складання євро протоколу, і такий розмір починаючи з 01.01.2013 року не може перевищувати 25000 грн. Тому зважаючи що сторони дорожньо-транспортну пригоду, що трапилась 23.07.2014 року оформили шляхом складання європротоколу, то розмір сплаченого страхового відшкодування не може перевищувати 25000 грн.

Вказує, що 29 липня 2014 року на замовлення та 27 жовтня 2014 року на замовлення АТ «Українська охоронно-страхова компанія» було складено звіти про оцінку вартості пошкодженого транспортного засобу. Відповідно до висновків звіту, ринкова вартість на дату ДТП склала 31977,00 грн., а утилізаційна вартість (вартість залишків) пошкодженого транспортного автомобіля складає 18721,19 грн.

Зазначає, що страхове відшкодування АТ «Українська охоронно-страхова компанія» було розраховано відповідно до п.30.2 ст.30 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року №1961-IV, що становить 12255,81 грн.

Вважає,що суд невірно керувався ст.29 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та наданим позивачем звітом від 16 лютого 2015 року.

Також АТ «Українська охоронно-страхова компанія»не погоджується з вимогами позивача в частині стягнення витрат на правову допомогу. Вважає, що позивачем не надано документально підтверджених доказів та розрахунків, щодо робочого часу, затраченого особою, яка надає правову допомогу, відповідно до вимог ч.2 ст. 84 ЦПК України та постанови Кабінету Міністрів України № 590 від 27.04.2006 року «про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави.

Просить оскаржуване рішення в частині стягнення з АТ «Українська охоронно-страхова компанія» 48902 грн. 64 коп. у відшкодування матеріальної збитку та 489,02 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору змінити та прийняти в цій частині нове, яким задовольнити вимоги позивача частково та стягнути з АТ «Українська охоронно-страхова компанія» 12255,81 грн. страхового відшкодування та 122,56 грн. судового збору. В часині вимог про стягнення витрат на правову допомогу - відмовити повністю.

Позивач ОСОБА_2 подав до суду заперечення, де просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу АТ «Українська охоронно-страхова компанія» без задоволення.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції дійшла висновку про її відхилення з таких підстав.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 23 липня 2014 року по вині відповідача ОСОБА_4 сталося ДТП, в результаті якого автомобіль позивача отримав механічні пошкодження (а.с. 7).

Матеріалами справи встановлено, що з 10.01.2014 року по 09.01.2015 року між ОСОБА_4 та АТ «Українська охоронно-страхова компанія» укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс АС/9522408). Ліміт цивільно-правової відповідальності ОСОБА_4 за шкоду заподіяну майну потерпілих становить 50000 грн. та франшиза в розмірі 1000 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Виходячи з вимог п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року №1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п.9.2 ст.9 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50000 грн. на одного потерпілого. У разі якщо загальний розмір шкоди за одним страховим випадком перевищує п'ятикратну страхову суму, відшкодування

кожному потерпілому пропорційно зменшується.

Відповідно до вимог ст. ст. 988, 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аврійного сертифіката).

Як встановлено рішенням суду першої інстанції, власником автомобіля «Форд Скорпіо», д.н.з. НОМЕР_1, є ОСОБА_5, позивач ОСОБА_2 користувався даним автомобілем на підставі довіреності, виданої йому ОСОБА_6, який діяв від імені ОСОБА_5 (а.с. 12-14).

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що положення щодо захисту прав власності поширюється також на особу, яка хоч і не є власником, але володіє майном на праві повного господарського відання, оперативного управління, або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором, така особа також вправі вимагати відшкодування шкоди, заподіяної цьому майну.

Колегія суддів погоджується з розміром відшкодування, здійсненого відповідно до звіту №197 про оцінку автомобіля від 16.02.2015 року та відповідно до звіту №204 про визначення ринкової вартості працездатних складових автомобіля від 17.02.2015 року наданий позивачем,

Згідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Колегія суддів вважає, що відповідач АТ «Українська охоронно-страхова компанія» мав можливість надати суду першої інстанції звіт №762/14 та №762-1/14, проте наданими йому правами не скористався.

Відповідно до п.15 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ №4 від 01.03.2013 « Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, висновок суду про відшкодування позивачу вартості матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження автомобіля в розмірі 49902,64 грн. є обґрунтованим.

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п. 2 ч.3 ст. 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК.

Відповідно до п.48 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ №10 від 17.10.2014 р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в п. 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Матеріалами справи встановлено, що 11 березня 2015 року між позивачем ОСОБА_2 та адвокатом ОСОБА_3 укладено договір доручення про надання правової допомоги та представництва (а.с.39). З акту прийому-передачі послуг по наданню правової допомоги від 07 квітня 2015 року видно перелік наданих послуг, затрачений час та розрахунок вартості наданих послуг. (а.с.40)

Таким чином, судова колегія дійшла до висновку, що суд першої інстанції в межах заявлених вимог повно і всебічно розглянув справу, дав належу оцінку наданим доказам, постановив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, ст. ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» відхилити.

Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 19 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена сторонами в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів починаючи з дня набрання нею законної сили.

Головуючий І.М. Собіна

Судді: В.С. Василевич

С.В. Хилевич