АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 335/3777/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Шалагінова А.В.
Провадження № 22-ц/778/4596/15 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Савченко О.В., суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 червня 2015 року у справі за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа - Міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції про встановлення факту реєстрації смерті громадянки Російської Федерації ОСОБА_4 (рос. мовою), -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про встановлення факту реєстрації смерті громадянки Російської Федерації «ОСОБА_4» (рос. мовою), ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року у віці 45 років, в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя, яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

В обґрунтування заяви зазначав, що метою встановлення такого факту є бажання отримати документ суду, на підставі якого він отримає свідоцтво про смерть його матері «ОСОБА_4» (рос. мовою). Причиною неможливості отримати це свідоцтво є те, що її паспорт після смерті передали до МВС України, а інших документів про смерть немає. Самостійно встановити даний факт він не може, оскільки на його запити надходять листи-відповіді про те, що юридичного факту реєстрації смерті вказаної особи не було, що не відповідає дійсності, оскільки його мати померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року. Також заявник надав суду доповнення до своєї заяви, де зазначав, що, оскільки юридично в документах має співпадати ім'я, прізвище та по батькові померлої до смерті та після смерті, необхідно встановити факт реєстрації смерті «ОСОБА_4.» (рос. мовою) як «ОСОБА_4» та вписати в свідоцтво про смерть її прізвище на російській мові, як це було за час її життя.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 червня 2015 року в задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його необґрунтованість, неправильність встановлення судом дійсних обставин, оскільки судом не досліджено первинні документи, які посвідчують особу померлої «ОСОБА_4», які зберігаються у відповідних органах, а тому суд безпідставно відмовив йому у визнанні тих обставин, що реєстрації смерті гр. Російської Федерації «ОСОБА_4.» (рос.) вдійсності не відбулось. Тому просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким встановити юридичний факт, що реєстрації смерті громадянки Російської Федерації «ОСОБА_4» (рос. мовою) у державі України не відбулось.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що фактично реєстрація смерті матері заявника в органах РАГС здійснена, а виправлення до актового запису здійснюються на підставі заяви зацікавленої особи до відповідного органу РАЦС.

З такими висновками суду погоджується колегія суддів, оскільки вони відповідають матеріалам справи та нормам матеріального права, на підставі яких вирішено заяву ОСОБА_2

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 256 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 та п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Як розяснено у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану.

Судом встановлено, що згідно зі Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданим 21.11.1996р. Відділом реєстрації актів громадянського стану міськвиконкому м. Запоріжжя, ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла ОСОБА_4. Вказане свідоцтво видано на підставі актового запису про смерть № 10320 від 21 листопада 1996 року (а. с. 42, 45).

Згідно з наданим свідоцтвом про народження заявника серії НОМЕР_2, виданим міським ЗАЦС м. Нальчик РФ 15 січня 1991р., матір`ю заявника вказана російською мовою "ОСОБА_4" (а.с. 7). На російській мові прізвище матері заявника також вказано у витребуваних судом копії висновку експерта № 2834 від 21 листопада 1996 р., що зберігається в архіві КУ "Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи" та копії витягу з домової книги № 2 громадян, що проживають за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 46-51).

Із змісту заяви та пояснень заявника в ході слухання справи у суді першої інстанції слідує, що що ІНФОРМАЦІЯ_5 р. померла його мати, правильним прізвищем, ім»ям та по-батькові якої заявник вважає написання їх російською мовою «ОСОБА_4», оскільки вона була громадянкою Російської Федерації. Тому між усіма первинними документами щодо його матері та актовим записом про її смерть маються розбіжності в цій частині, оскільки в актовому записі її призвище, ім»я та по-батькові вказано як «АДРЕСА_5» (укр.) - ( а.с. 45).

Посилаючись на вказані обставини, заявник вказував, що ці розбіжності перешкоджають йому реалізувати своє право на спадок після померлої матері. Вважає, що у свідоцтві про смерть має бути зазначено прізвище, імя та по батькові померлої також і на російській мові, у звязку із чим суд має зобовязати міський відділ РАЦС привести цей документ у відповідність. Зазначив, що до Міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції з приводу внесення змін до актового запису він не звертався, хоча рішеннями судів встановлено факт, що померла ІНФОРМАЦІЯ_6. ОСОБА_4 та ОСОБА_4 ( рос.), зазначена в свідоцтві про народження заявника матір»ю, є однією тією ж особою. Також вказав, що не звертався до суду з позовом про зобовязання внести зміни до актового запису про смерть.

Суд встановив, що в паспорті заявника серії НОМЕР_3, виданому Орджонікідзев- вським РВ УМВС України в Запорізькій області 10 січня 2001 р., його прізвище зазначено українською мовою "ОСОБА_2", а російською мовою "ОСОБА_2" (а. с. 4).

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 20 травня 2015р. встановлено факт, що померла ІНФОРМАЦІЯ_7. ОСОБА_4 (укр. в актовому записі про смерть) та ОСОБА_4 ( рос. в свідоцтві про народження заявника) є однією тією ж особою, а ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, є сином померлої ІНФОРМАЦІЯ_6. ОСОБА_4.

Маючи таке рішення суду, яке набрало законної сили, заявник не позбавлений можливості особисто звернутись до органів РАЦС про внесення змін до актового запису про смерть матері, а у випадку відмови в цьому - звернутись зі скаргою до суду.

Крім того, юридичні факти, встановлені вищезазначеним рішення апеляційного суду, надають йому можливість оформлювати спадок після смерті матері, незалежно від того, що її прізвище, ім»я та по-батькові зазначені в актовому записі про смерть на українській мові.

Відповідно до пункту 3.17 розділу ІІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 р. № 96/5, рішення суду про встановлення факту смерті в певний час постановляється судом у разі неможливості його реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану і є підставою для реєстрації такого факту.

Зважаючи на зазначене, колегія вважає, що оскільки державна реєстрація смерті ОСОБА_4 проведена, складено актовий запис про смерть № 10320 від 21 листопада 1996р., то підстав для встановлення факту реєстрації смерті цієї особи, незалежно від мови написання її призвища, ім»я та по-батькові, не мається.

Отже, суд ухвалив рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_8 на основі повно та ретельно досліджених доказів та з урахування положень норм матеріального права, а також з дотриманням норм процесуального права, тому підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення суду колегія не вбачає.

Керуючись ст.ст. 234, 256, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 червня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Савченко О.В.

Судді: Кочеткова І.В.

Маловічко С.В.

Дата документу Справа №