У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ситнік О.М., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Київської області від 21 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» про визнання права власності, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мьолі-Інвест-Україна» до ОСОБА_2 та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті», Комунального підприємства Київської обласної ради «Ірпінське Бюро технічної інвентаризації» про визнання недійсними договорів, визнання права власності, усунення перешкод у користуванні квартирою,

в с т а н о в и в:

У грудні 2011 року ОСОБА_2 та ОСОБА_7 звернулися до суду з позовом, у якому зазначали, що 17 вересня 2010 року між ОСОБА_8 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» (далі - ТОВ «Аверс-Сіті») укладений договір купівлі-продажу майнових прав на об'єкт капітального будівництва - багатоповерховий будинок з об'єктами соціально-побутового призначення та багатоповерховим паркінгом по АДРЕСА_1. 02 березня 2011 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 укладений договір відступлення права вимоги за договором від 17 вересня 2010 року. 19 травня 2011 року між позивачами та ОСОБА_6 укладений договір купівлі-продажу майнових прав на зазначений вище об'єкт житлового призначення з багатоповерховим паркінгом, згідно з яким їм переходило право вимоги до ТОВ «Аверс-Сіті» на об'єкт нерухомості - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Вказували, що будинок введено в експлуатацію 16 вересня 2011 року, проте відповідач відмовляється укласти з ними основний договір купівлі-продажу, а також передати їм, як власникам, відповідні документи. Крім того, на спірну квартиру та майнові права накладено арешт і внесено запис щодо заборони відчуження.

Просили визнати за ними право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Мьолі-Інвест-Україна» (далі - ТОВ «Мьолі-Інвест-Україна») звернулося до суду з позовом, у якому зазначало, що 04 серпня 2008 року воно набуло право на спірну квартиру на підставі договору купівлі-продажу цінних паперів від 26 липня 2007 року у пайового венчурного інвестиційного фонду «Житло та інвестиції».

Просило визнати недійсним договір купівлі-продажу майнових прав на об'єкт нерухомості, а саме: трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною будівельною площею 110,80 кв. м, укладений 17 вересня 2010 року між ОСОБА_5 та ТОВ «Аверс-Сіті»; визнати недійсним договір відступлення права вимоги від 02 березня 2011 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу майнових прав від 17 вересня 2010 року; визнати недійсним договір відступлення права вимоги від 19 травня 2011 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_2, ОСОБА_7; визнати за ТОВ «Мьолі-Інвест-Україна» право власності на спірну квартиру та усунути перешкоди у користуванні нею шляхом виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_7

Справа переглядалася судами неодноразово.

Рішенням Ірпінського міськрайонного суду Київської області від 17 березня 2014 року позов ОСОБА_2 та ОСОБА_7 задоволено. Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_4 право спільної сумісної власності на об'єкт нерухомості - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1. У задоволенні позову ТОВ «Мьолі-Інвест-Україна» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 21 липня 2015 року рішення Ірпінського міськрайонного суду Київської області від 17 березня 2014 року скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_7 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Апеляційний суд обґрунтовано відмовив у позові ОСОБА_2 та ОСОБА_7, оскільки позивачі на підставі договору купівлі-продажу придбали майнові права на спірну квартиру, тобто отримали лише право набуття права власності, а не саме право власності на нерухоме майно, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України у постанові від 24 червня 2015 року у справі № 6-318цс15.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» про визнання права власності, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мьолі-Інвест-Україна» до ОСОБА_2 та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті», Комунального підприємства Київської обласної ради «Ірпінське Бюро технічної інвентаризації» про визнання недійсними договорів, визнання права власності, усунення перешкод у користуванні квартирою, за касаційною скаргою на рішення апеляційного суду Київської області від 21 липня 2015 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.М. Ситнік