АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 540/427/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2460/15Головуючий у 1-й інстанції Кравець С.В. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Одринської Т.В.,

суддів: Карпушина Г.Л., Корнієнка В.І.,

при секретарі: Рибак О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Акцент Банк» на рішення Машівського районного суду Полтавської області від 25 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Акцент-Банк», третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Відділ Державної виконавчої служби Машівського районного управління юстиції про визнання права власності, виключення майна з акту опису та звільнення його з-під арешту, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 25 червня 2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Акцент-Банк», третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Відділ Державної виконавчої служби Машівського районного управління юстиції про визнання права власності, виключення майна з акту опису та звільнення його з-під арешту - задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на рухоме майно: мультиварку марки REDMOND, RMC - M 4500, газонокосарку бензинову марки Вітязь модель БГ- 4200, бензопилу цепну марки Вітязь, модель БП 45-3,0.

Звільнено з-під арешту та виключено з акту опису й арешту майна від 28.04.2015, складеного державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Машівського районного управління юстиції Полтавської області рухоме майно: мультиварку марки REDMOND, RMC - M 4500, газонокосарку бензинову марки Вітязь модель БГ- 4200, бензопилу цепну марки Вітязь, модель БП 45-3,0.

Стягнуто з ОСОБА_3 та Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Акцент-Банк» в рівних частках, на користь ОСОБА_2 сплачений ним судовий збір в розмірі по 121, 80 грн. з кожного.

З даним рішенням суду не погодився ПАТ КБ «Акцент Банк»та подав на нього апеляційну скаргу в якій прохає рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що місцевим судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення за наступних підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, та встановлено судом першої інстанції, що 27 січня 2014 року державним виконавцем ВДВС Машівського РУЮ відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2/540/250/14 виданого 24.11.2014 року Машівським районним судом, про стягнення із ОСОБА_3 на користь ПАТ «Акцент-Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 16402, 66 грн. (а.с.49-50). При винесенні цієї постанови прийнято рішення про накладення арешту на майно боржника ОСОБА_3

З акту опису й арешту майна від 28.04.2015 року, вбачається, що державним виконавцем при примусовому виконанні виконавчого листа № 2/540/250/14 було описано і накладено арешт на майно: мультиварку марки REDMOND, серійний номер 097115, білого кольору, в робочому стані, бензокосу марки Вітязь модель БГ- 4200 серійний номер НОМЕР_1, синього кольору, в робочому стані, бензинову пилу цепну марки Вітязь, модель БП 45-3,0, в робочому стані. Майно було передано на відповідальне зберігання представнику стягувача ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.6-7).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що оскільки майно, яке описане та арештоване державним виконавцем 28.04.2015 року у ОСОБА_3 належить позивачу, а тому прийшов до висновку про задоволення позовних вимог та визнання за ним права власності на мультиварку, бензопилу, газонокосарку та звільнення майна з-під арешту, виключивши його з акту опису та арешту.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, частиною 2 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Згідно до ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26.12.2003 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» передбачено, що вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішується шляхом пред'явлення ними відповідно до правил підвідомчості позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту.

Таким чином, встановивши, що описане та арештоване державним виконавцем майно належить позивачу ОСОБА_2, місцевий суд прийшов до вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Дані обставини знайшли своє підтвердження при дослідженні наявних у справі доказів - документів на придбані речі, зокрема: товарних чеків на майно, гарантійних талонів, де зазначено прізвище позивача як покупця зазначених речей (а.с.11-14).

Посилання апелянта в судовому засіданні на те, що дані речі придбані позивачем під час перебування його у фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_3, тому є їх спільних майном, не ґрунтується на зібраних по справі доказах, та вимогах закону.

Факт спільного проживання не встановлювався, позивач і на даний час перебуває в зареєстрованому шлюбі з іншою особою.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, примусове виконання обов'язку в натурі, визнання незаконними дії чи бездіяльності органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості.

На підставі статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, колегія суддів за результатами апеляційного розгляду справи вважає, що висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного, всебічного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів, доводів та заперечень сторін, яким судом надана відповідна правова оцінка.

За таких обставин висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом застосовані правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Акцент Банк» - відхилити.

Рішення Машівського районного суду Полтавської області від 25 червня 2015 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Т.В. Одринська