У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 09 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом про стягнення з ОСОБА_3 12 909 грн 60 коп з тих підстав, що у квітні 2012 року між ним та відповідачем була досягнута домовленість про вирішення спору з Міністерством Оборони України про зобов'язання останнього доповнити перелік посад та підрозділів військових частин, затверджених наказом Міністерства Оборони України від 29 червня 2010 року посадою старшого офіцера відділення спеціальної розвідки військової частини НОМЕР_1, яку займав відповідач перед звільненням з військової служби. Для вирішення зазначеного питання відповідач уповноважив позивача у якості повіреного, від імені та за рахунок відповідача вчиняти певні юридичні дії, які визначені у виданій відповідачем довіреності від 12 квітня 2012 року. відповідно до визначених дорученням відповідача та покладених на позивача повноважень, протягом певного періоду часу позивач виконав значний обсяг роботи і 22 травня 2014 року позивач надіслав відповідачу лист зі звітом про виконану роботу та необхідність проведення оплати за виконану роботу у сумі 12 909 грн 60 коп. Однак відповідач відмовився від оплати виконаної роботи. Враховуючи вище викладене, позивач на підставі ст. ст. 1002, 1007 ЦК України просив задовольнити позов.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 09 липня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати судові рішення першої й апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив із недоведеності позовних вимог.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, за касаційною скаргою на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 09 липня 2015 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак