Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/1229/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2015 року суддя Миколаївського районного суду Миколаївської області Терентьєв Г.В., при сектретарі Петриченко В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві клопотання керівника Канського теріторіального відділу агенства записів актів цивільного стану Красноярського края Російської Федерації про про визнання на території України рішення Канського міського суду Красноярського края Російської Федерації від 20.03.2015 року (справа № 2-1428/2015) про внесення змін до актового запису про народження № 65 від 20 серпня 1969 року, складенного на ОСОБА_2 виконавчим комітетом Ольшанської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області,

В С Т А Н О В И В :

19 червня 2015 року на адресу суду від відділу ДРАЦС Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області надійшло вищезазначене клопотання

В судове засідання представник відділу ДРАЦС Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області не зявився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, згідно діючого законодавства. З заявою про слухання справи за їх відсутності та з запереченнями щодо клопотання до суду не зверталися.

В судовому засіданні встановлено, що 20 березня 2015 року в м. Канськ суддею Канського міського суду Красноярського краю Російської Федерації постановлено рішення про встановлення неправильності запису в свідоцтві про народження № 65 від 20 серпня 1969 року, складенного на ОСОБА_2 виконавчим комітетом Ольшанської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області та внести в нього в нього виправлення, встановивши в графі "відомості про дитину" в строкі 5 "дата народження" дату з "ІНФОРМАЦІЯ_1" на дату "ІНФОРМАЦІЯ_2".

Рішення набрало законної сили 21 квітня 2015 року та раніше на території України не виконувалось.

З тексту рішення вбачається, що воно не потребує в подальшому примусового виконання в Україні.

В пункті 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року за № 12 "Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України" вказується на те, що клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

Статтею 399 ЦПК України передбачено, що рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, визнається в Україні, якщо його визнання передбачено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципами взаємності.

Стаття 400 ч.1 ЦПК України вказує, що клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, подається заінтересованою особою до суду в порядку, встановленому статтями 392-394 ЦПК України для подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, з урахуванням особливостей, визначених цією главою.

Згідно статті 51 Конвенції про правову допомогу та правові відношення по цивільним, сімейним та кримінальним справам від 7 жовтня 2002 року, кожна з Договірних Сторін на умовах, передбачених цією Конвенцією, визнає і виконує наступні рішення, винесені на території інших Договірних Сторін, зокрема, рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах і нотаріальні акти у відношенні грошових зобов'язань.

Відповідно до статті 54 Конвенції про правову допомогу та правові відношення по цивільним, сімейним та кримінальним справам від 7 жовтня 2002 року, клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішень, передбачених у статті 51, розглядаються судами Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання. Суд, що розглядає клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені цією Конвенцією, дотримані. У випадку, якщо умови дотримані, суд виносить рішення про примусове виконання. Порядок примусового виконання визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року за № 12 "Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України" передбачено, що згідно з міжнародними договорами України рішення, які не потребують виконання (про визнання прав, оголошення банкрутом, визнання недійсними певних актів, визнання, оспорювання чи позбавлення батьківства, розірвання шлюбу, встановлення фактів, що мають юридичне значення, усиновлення, визнання громадянина безвісно відсутнім чи оголошення померлим, тощо), які постановлені однією з Договірних сторін набрали законної сили, визнаються на територіях інших сторін без спеціального провадження за умови, що установою юстиції запитуваної Договірної сторони раніше в цій справі не було постановлено рішення, яке набрало законної сили, або якщо згідно з даним договором, а в непередбачених ним випадках - згідно із законодавством Договірної сторони, на території якої рішення має бути визнано, справа не належить до виключної компетенції її установ юстиції.

На підставі ст. 1 Конвенції про правову допомогу у правових відносинах по цивільним, сімейним і кримінальним справам від 22 січня 1993 року, яку підписано як зі сторони України так і зі сторони Російської Федерації, встановлено, що громадяни кожної з сторін, що підписали вказану домовленість користуються на території всіх інших домовлених сторін у відношенні особистих і майнових прав таким правовим захистом, як і власні громадяни даної країни сторони, що уклала угоду.

Розглянувши подані документи, суд приходить до висновку, що подане клопотання підлягає задоволенню на підставі ст.399 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 399-401 ЦПК України, ст. 1 Конвенції про правову допомогу у правових відносинах по цивільним, сімейним і кримінальним справам від 22.01.1993 року, Постановою Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» № 12 від 24.12.1999 року, Конвенцією про правову допомогу та правові відношення по цивільним, сімейним та кримінальним справам від 07 жовтня 2002 року, -

УХВАЛИВ:

Клопотання про визнання на території України рішення Канського міського суду Красноярського края Російської Федерації від 20.03.2015 року (справа № 2-1428/2015) задовольнити.

Визнати на території України рішення рішення Канського міського суду Красноярського края Російської Федерації від 20.03.2015 року (справа № 2-1428/2015) про внесення змін до актового запису про народження № 65 від 20 серпня 1969 року, складенного на ОСОБА_2 виконавчим комітетом Ольшанської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області і внести в нього виправлення та внести в нього виправлення, встановивши в графі "відомості про дитину" в строкі 5 "дата народження" дату з "ІНФОРМАЦІЯ_1" на дату "ІНФОРМАЦІЯ_2" та надати дозвіл на його виконання на території України відповідними компетентними органами.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. Особа, без участі якої була постановлена ухвала, має право подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Г. В. Терентьєв

10.07.2015