Єдиний унікальний номер 240/196/15-ц Номер провадження 22-ц/775/421/2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2015 року м. Артемівськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді Халаджи О.В., суддів Маширо О.П., Жарової Ю.І.

при секретарі судового засідання Хоміч Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 10 червня 2015 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банка «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

До Олександрівського районного суду Донецької області звернувся ПАТ КБ «ПриватБанк» із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 01 серпня 2008 року ПАТ КБ «ПриватБанк» уклав кредитний договір №DO1DAN90940211 з ОСОБА_1, за умовами якого надав відповідачеві кредит в розмірі 8750,79 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом, терміном до 31 липня 2015 року.

Відповідно до умов договору, позичальник зобов'язаний щомісячно вносити обумовлену грошову суму, що складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією та іншими витратами.

Згідно цього ж договору, у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, що нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Відповідач в повному обсязі не сплачував щомісячні платежі, відповідно до умов договору, тому в нього перед позивачем виникла заборгованість за кредитним договором станом на 21 лютого 2015 року в розмірі 8357,99 доларів США, яка складається із: заборгованості за кредитом - 3229,42 доларів США; заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 0,45 доларів США; пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором - 4721,57 доларів США; штрафи - 8,98 доларів США (фіксована частина), 397,57 доларів США, (відсоткова складова).

Рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 10 червня 2015 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 було відмовлено. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не надав суду достатніх доказів існуючої заборгованості по спірному кредитному договору.

Не погоджуючись з рішенням Олександрівського районного суду Донецької області, позивач по справі ПАТ КБ «ПриватБанк» подав до апеляційного суду Донецької області апеляційну скаргу в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, стягнути в відповідача судові витрати по справі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначив, що кредитним договором або діючим законодавством не передбачено, що ухвалення рішення є підставою для припинення правовідносин сторін, то суд незаконно відмовив у позові позивачу щодо стягнення залишку боргу по кредиту за інші платежі.

Представник позивача до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача.

Відповідач до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення рекомендованих листів та телефонограм.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності, тощо), що мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Умовами обґрунтованості є повне і всебічне з'ясування обставин, що мають значення для справи, доведеність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність висновків суду обставинам справи.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно укладеного кредитно-заставного договору № DO1DAN90940211 від 1 серпня 2008 року ПАТ КБ "ПриватБанк" надав ОСОБА_1 строковий кредит в сумі 8750,83 доларів США на придбання автомобіля з кінцевим строком повернення 31 липня 2015 року.

Відповідно до умов надання кредиту, за користування кредитом встановлена плата в розмірі 15 % річних та стягнення разових винагород за надання кредиту (п.17.1.1 - 17.1.8 договору).

У відповідності до п. 17.1.9 договору, позичальник повинен сплачувати банку щомісячно з 15 по 19 число чергові платежі на погашення заборгованості, що складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди.

Графік погашення кредиту з датою погашення 31 липня 2015 року визначений у додатку № 1 до договору.

При порушенні позичальником зобов'язань, передбачених договором, позичальник повинен сплатити пеню та штрафи, відповідно до глави договору - відповідальність сторін та вирішення спорів.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором відповідач порушував умови договору та не сплачував щомісячні платежі в повному обсязі.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти( ч.1 ст. 1054 ЦК України).

Частиною 1ст.626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Як вибачається із ст.629 ЦК УКраїни , договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.. 526 ЦК України,зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 28 березня 2014 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором № DO1DAN90940211 від 1 серпня 2008 року станом на 29 листопада 2013 року, що становила 7802,06 доларів США та складалась із: заборгованості за тілом кредиту - 3213,56 доларів США, заборгованості за відсотками - 0,40 доларів США, пені - за несвоєчасність виконання зобов'язань - 31,29 доларів США, штрафу - 31,29 доларів США (фіксована складова) та 370,04 доларів США (відсоткова складова).

Судове рішення набрало чинності 8 квітня 2014 року.

Як визначено судом першої інстанції, з розрахунку банку слідує, що стягнута за зазначеним судовим рішенням сума повторно ввійшла у визначений в цьому позові розмір заборгованості, який позивачем розраховано за весь період з початку дії кредитного договоруз1серпня2008року.

Згідно з п. 2 ч. 1ст. 205 ЦПК України, справа підлягає закриттю, якщо набрало законної сили рішення суду, яке постановлено з приводу спору між тими ж самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

З огляду на вказані обставини, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що справа в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за період з 1 серпня 2008 року по 29 листопада 2013 року, підлягає закриттю.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до листа представника позивача № 30.1.0.0/2-20150515/2295 від 18 травня 2015 року, заставний автомобіль був реалізований. Кошти від реалізації 27 серпня 2009 року надійшли на гривневий рахунок клієнта № 0174, після проведення аукціону та конвертації, кошти зараховані на рахунок кредиту у валюті 1589,04 доларів США і 180,32 доларів США.

Тобто, рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 28 березня 2014 року позовні вимоги про стягнення за кредитним договором повністю задоволені, в тому числі вимоги про дострокове повернення тіла кредиту, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи та досліджено судом першої інстанції, позивач не надав чіткого та зрозумілого розрахунку заборгованості, яку він просив суд стягнути з позивача, а саме:

відповідно до розрахунку позивача, заборгованість за кредитом в графі (прострочене тіло кредиту) збільшилось 31 липня 2014 року на суму 15,86 доларів США.

Відповідно до якого пункту договору проведені ці нарахування позивачем не зазначено.

Крім того, позивачем разом з позовом, окрім копій кредитно-заставного договору надано і копію додаткової угоди № 1 до цього договору, за п. 1 якої сторони узгодили про зменшення суми заборгованості по кредиту в частині заборгованості по відсоткам, комісії та пені на загальну суму 3661,72 доларів США (але в розрахунку це не враховано). Дата укладання додаткової угоди не зазначена, але сторонами вона підписана.

Відповідно до п. 1.3 додаткової угоди, графік погашення кредиту викладено в новій редакції, він є невід'ємною частиною додаткової угоди. Станом на 19 лютого 2012 року за цим графіком був визначений залишок по кредиту в сумі 3759,68,але він не співпадає з наданим позивачем до позову розрахунком заборгованості, за яким станом на 15 та 22 лютого 2012 року заборгованість складає 3672,21 долари США.

Згідно до п. 1.4. додаткової угоди, за умови належного виконання позичальником своїх зобов'язань по сплаті платежів зазначених у графіку, він за користування кредитом сплачує відсотки в розмірі 0,12%.

Яким чином нараховуються відсотки у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань незрозуміло.

Щодо позовних вимог в частині стягнення штрафу, судом встановлено наступне.

Пунктом 1.5.4 додаткової угоди зазначено, що у разі порушення позичальником будь-якого зобов'язання, передбаченого в графіку, позичальник сплачує банку штраф в сумі 3661,72 долари США. Всупереч цьому в розрахунку зазначена фіксована та відсоткова частини штрафу, відповідно 8,98 та 397,57 доларів США.

Зазначені суми штрафу не узгоджуються і з умовами наданого кредитно-заставного договору за яким, у разі порушення позичальником будь - якого грошового зобов'язання за договором понад 30 календарних днів, банк має право нарахувати штрафи в розмірі 250 грн. (фіксована частина та 5% від суми невиконаного зобов'язання).

Що стосується нарахування пені, суд приймає до уваги п.1.5.3. додаткової угоди № 1, за якою позичальник сплачує пеню, починаючи з наступного дня, який слідує за днем повернення кредиту ( п. 1.5.1 договору) в розмірі 0,04 % від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом за кожен день прострочення. При цьому відсотки та комісії за користування кредитом не нараховуються та не сплачуються.

Таким чином цей пункт не узгоджується з вимогою про стягнення заборгованості по відсоткам, а нарахування комісії взагалі не передбачено.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції, належним чином перевіривши докази, дійшов вірного висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», оскільки позивач своїм правом щодо доказування його вимог та надання належних та допустимих доказів в обґрунтування заявленого позову на вимогу суду першої інстанції надати чіткий і зрозумілий розрахунок заборгованості по кредиту ( в т.ч. з у рахуванням раніше стягнутих сум за судовим рішенням), розрахунку, або інших уточнень позовних вимог суду не надав.

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції при розгляді цієї справи вимог матеріального чи процесуального законів або неправильної оцінки досліджених по справі доказів, то підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування судового рішення немає.

Доводи апеляційної скарги в своїй більшості стосуються оцінки доказів.

Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

За своєю формою рішення суду відповідає вимогам ст. 215 ЦПК України.

Згідно ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Виходячи з вказаної норми закону, до компетенції суду апеляційної інстанції не входять повноваження щодо переоцінки доказів, досліджених судом першої інстанції з додержанням встановленого порядку.

За вказаних обставин доводи позивача про неправильну оцінку досліджених судом першої інстанції доказів є необґрунтованими. Нових доказів, які б давали підстави для задоволення позовних вимог, у дослідженні яких судом першої інстанції було неправомірно відмовлено або їх неподання було зумовлено поважними причинами, позивачем не надано.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 10 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту набрання чинності.

Головуючий:

Судді