Справа № 515/1312/14-ц
Провадження № 2/515/41/15
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2015 року. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого- судді Семенюк Л.А.

при секретарі Унгурян Т.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Татарбунари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

28.05.2014 року позивач звернувся до суду вищевказаним позовом, посилаючись на наступні обставини.

24 жовтня 2013 року о 12 год. 05 хв. ОСОБА_3 на 137 км + 980 м а/д М-15 «ОСОБА_5 - Рені» по вул. В.Тура в м.Татарбунари Одеської області, керуючи автомобілем НОМЕР_1, виїхав на зустрічну смугу руху, у результаті чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, який належить ОСОБА_1, що призвело до механічного пошкодження транспортних засобів.

Постановою Татарбунарського районного суду Одеської області від 11 листопада 2013 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні зазначеної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП з накладенням на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп. на користь держави.

При зіткненні автомобіль позивача отримав значні технічні пошкодження. Згідно з висновком експерта-товарознавця ОСОБА_6 від 02.12.2013 року, величина матеріальних збитків, завданих автомобілю становить 70987 грн. 62 коп.

Крім того, внаслідок ДТП позивач отримав тілесні ушкодження, тому вважає, що йому заподіяно й моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у звязку з пошкодженням власності та неможливістю користуватися автомобілем за його призначенням, порушення нормальних життєвих звязків. Розмір відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 визначає у 15000 грн. Ринкова вартість його автомобіля на момент ДТП становила 88233 грн. при курсі долара 1 USD = 7.993 грн.

01 квітня 2014 року ОСОБА_1 отримав страхову виплату від страхової компанії ГРУ ПрАТ «УПСК» в сумі 49242 грн. 55 коп., чим частково покрито матеріальні збитки.

З урахуванням уточнених позовних вимог, позивач вважає, що визначений розмір заподіяної йому матеріальної шкоди на момент розгляду справи в суді по звіту 828/1113 від 02.12.2013 року експерта-товарознавця ОСОБА_6 та висновку №3757 від 06.01.2015 року судового експерта ОСОБА_7 не відповідає дійсності у звязку з тим, що при розрахунку не враховані всі комплектуючі (запчастини) які підлягають заміні, не вказано їх ціна, не враховано транспортні витрати на їх доставку з Російської Федерації на територію України. При проведені розрахунків, дані за вартістю запасних частин були взяти з інтернет магазину, який розташований на території Російської Федерації, у звязку з відсутністю в Україні запчастин та офіційного дилера компанії Hafei.

Посилаючись на дані інтернет-платформи Українського авторинку www.carwet.com, згідно яких ринкова вартість індетичного КТЗ «Hafei-Saima» 2008 року випуску на 19.07.2015 року становить 155 396 грн. (7068 доларів США) та згідно інформації інтеренет видання www.rst.ua від 18.07.2015року, де в продажі знаходиться ідентичний автомобіль «Hafei-Saima» 2008 року випуску за 182 500 грн. (8300 доларів США), позивач вважає, що розмір матеріальної шкоди, який підлягає відшкодуванню на його користь складає 106 153 грн. 45 коп., розмір моральної шкоди -15000 грн. Також просить стягнути з відповідача понесені ним судові витрати в сумі 393 грн. судового збору, транспортні витрати в сумі 862 грн. 40 коп., витрати повязані з оплатою проведення автотоварознавчої експертизи - 1771 грн. 12 коп. та витрати повязані з оплатою послуг за довіреність на імя його представника в сумі 244 грн., а всього просив стягнути з відповідача 124424 гривні, зобовязавши його позивача по справі, після відшкодування йому матеріального збитку передати належний йому на праві власності автомобіль «Hafei-Saima» ОСОБА_3

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали вимоги позову, з урахуванням уточнень, в повному обсязі.

Представник відповідача уточнені позовні вимоги не визнав, пояснивши суду, що підстав для зміни позовних вимог не було. Згідно наданих суду позивачем доказів, вартість відновлювального ремонту автомобіля останнього не перевищує вартість самого автомобіля. Тому, з урахуванням вимог ст.ст.29-30 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також керуючись узагальненнями судової практики ВСС України щодо розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки за 2010-2011 роки, вважає, що лише у разі, коли пошкоджений автомобіль не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження . Тому, на його думку, суд не може керуватись ринковою вартістю автомобіля, що пропонує суду позивач, а може прийняти до уваги лише експертну оцінку відновлювального ремонту. Тому, він згоден на первісні вимоги позивача щодо відшкодування йому різниці вартості відновлювального ремонту його автомобіля, що залишилась після покриття страховою виплатою. Також не згоден з сумою моральної шкоди, визначеною позивачем, вважаючи її значно завищеною. При цьому не заперечував щодо відшкодування позивачу понесених ним судових витрат, які підтверджуються наданими суду доказами.

Вислухавши пояснення та доводи позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частина друга вказаної статті передбачає, що збитками є:

1)втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2)доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

В силу ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, настання відповідальності в даному випадку передбачає наявність складу цивільного правопорушення: порушення цивільного права чи інтересу, завдання збитків та причинний звязок між порушенням права та збитками.

Статтею 23 ЦК України передбачено відшкодування й моральної шкоди особі внаслідок порушення її прав. Пункт 3 частини другої зазначеної статті вказує, що моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При подачі позову, позивач керувався саме вказаними нормами закону, посилаючись на те, що згідно копії постанови Татарбунарського районного суду від 11.11.2013 року, відповідача ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України з накладенням на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень за те, що він 24 жовтня 2013 року о 12 год. 05 хв. на 137 км + 980 м а/д М-15 «ОСОБА_5 - Рені» по вул. В.Тура в м.Татарбунари Одеської області, керуючи автомобілем НОМЕР_1, виїхав на зустрічну смугу руху, у результаті чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, який належить ОСОБА_1, що призвело до механічного пошкодження транспортних засобів. (а.с.3).

Згідно копії звіту експерта-товарознавця ОСОБА_6 № 828/1113 про незалежну оцінку по визначенню суми матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля НОМЕР_2 станом на 02 грудня 2013 року (з калькуляцією про встановлення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу та протоколом огляду транспортного засобу) вартість матеріальних збитків, завданих пошкодженням автомобіля, складає 70987 грн. 62 коп.(а.с.4-11).

З висновку судової автотоварознавчої експертизи №3757 від 06.01.2015 року з фото таблицями до нього (а.с.44-65) слідує, що вартість матеріальної шкоди спричиненої володільцю транспортного засобу марки «Hafei-Saima» д/н НОМЕР_3, на момент проведення дослідження складає 75568 грн. 72 коп. До вказаного висновку долучено ремонтну калькуляцію 3757 від 19.12.2014 року (а.с.70-77), в якій зазначено вартість відновлювальних робіт, фарбування, запасні частини, які підлягають заміні та їх вартість, додаткові витрати та акти огляду транспортного засобу від 26.09.2014 року (а.с.66-69) з яких вбачається, що автомобіль НОМЕР_4, отримав певні механічні пошкодження, які детально зазначені в переліку. На підставі акту здачі-приймання висновку судового експерта №3757 від 22.07.2014 року (а.с.78), ОСОБА_1 був виданий попередній розрахунок вартості висновку судового експерта за ухвалою суду від 04.07.2014 року на суму 1771 грн. 12 коп. Сплата вказаної суми позивачем підтверджується квитанцією банку від 24.09.2014 року (а.с.133а).

Зазначені докази підтверджують факт спричинення матеріальної шкоди ОСОБА_1 відповідачем по справі та надають позивачу право вимоги її відшкодування та відшкодування моральної шкоди відповідно до ст.1167 ЦК України, згідно якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Крім того, як передбачено ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Таким чином, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що ОСОБА_3 24.10.13 року, близько 12 год. 05 хв. на 137 км + 980 м а/д М-15 «ОСОБА_5 - Рені» по вул. В.Тура в м.Татарбунари Одеської області, керуючи автомобілем НОМЕР_1, виїхав на зустрічну смугу руху, у результаті чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, який належить ОСОБА_1, що призвело до механічного пошкодження транспортних засобів. За наслідками розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, складеного за фактом ДТП за участю водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_1, постановою Татарбунарського районного суду Одеської області від 11.11.2013 року, ОСОБА_3 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу (а.с.3). Ця постанова набрала чинності, відповідач її не оскаржував, що однозначно свідчить про наявність вини останнього у вчиненні 24.10.2013 року ДТП та спричиненні шкоди позивачу. Розмір матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначено судом у межах фактично понесених та документально підтверджених позивачем витрат у сумі 75568 грн. 72 коп. вартості відновлювального ремонту транспортного засобу (а.с.44-78), з них 49242 грн. 55 коп. позивач отримав від страхової компанії ГРУ ПрАТ «УПСК» для часткового покриття матеріального збитку, що особисто підтвердив в судовому засіданні, тому різниця вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, належного позивачу складає 26326 (двадцять шість тисяч триста двадцять шість) грн. 17 коп. Також підлягають стягненню понесені позивачем витрати в сумі 1771 грн. 20 коп. за виготовлення експертом автотоварознавчого висновку по визначенню вартості матеріального збитку (а.с.133а).

При цьому, суд критично відноситься до доводів представника позивача щодо його незгоди з висновком експерта-товарознавця ОСОБА_6 по звіту 828/1113 від 02.12.2013 року та висновком №3757 від 06.01.2015 року судового експерта ОСОБА_7, які, на його думку, не врахували всі комплектуючі (запчастини), які підлягають заміні, не вказавши їх ціну, не врахувавши транспортні витрати на їх доставку з Російської Федерації, оскільки результати експертизи позивачем оскаржені не були.

Більш того, за клопотанням представника позивача, 18 березня 2015 року судом була призначена додаткова судова автотоварознавча експертиза, при виконанні якої судовим експертом, який проводив дослідження, було направлено до суду клопотання щодо надання позивачем додаткових матеріалів, необхідних для проведення вказаної експертизи та її оплати (а.с.106-107). У зазначеному клопотанні судовим експертом розяснено, що при визначенні вартості матеріального збитку у наданому раніше висновку судової автотоварознавчої експертизи №3757 від 06.01.2015, яка виконана ОНДІСЕ у повному обсязі, були враховані всі деталі, вузли та агрегати, що підлягають заміні і ремонту з урахуванням необхідних робіт та матеріалів, які згідно п.5.1 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» можливо було виявити органолептичними методами (візуально) в умовах, які були забезпечені позивачем при проведенні попереднього огляду транспортного засобу. За результатами розгляду вказаного клопотання експерта, в судовому засіданні позивачем було надано нове клопотання про призначення повторної судової автотоварознавчої експертизи щодо визначення суми матеріального збитку, завданого позивачу, на підставі акту огляду транспортного засобу від 26.09.2014 року та наявних у справі матеріалів, яку доручити іншому експерту, оскільки попередній висновок №3757 від 06.01.2015 року викликав у позивача сумнів у правильності визначення суми заподіяного йому матеріального збитку (а.с.112-113). За результатами розгляду чергового клопотання позивача, 23 квітня 2015 року судом була призначена повторна судова автотоварознавча експертиза транспортного засобу, при виконанні якої судовим експертом ОСОБА_5 до суду було надіслано клопотання про надання позивачем додаткових матеріалів, необхідних для проведення повторної судової автотоварознавчої експертизи №1454 (а.с.119) та проведення оплати за експертне дослідження на підставі рахунку №1454 від 06.05.2015 року (а.с.120) , копії яких позивач отримав власноручно 15.05.2015 року (а.с.122). Однак, позивач не виконав вимоги експерта, не забезпечив організацію огляду транспортного засобу, не надав додаткові матеріали, необхідні експерту, не забезпечив участі в огляді зацікавлених сторін та не провів оплату згідно виставленого рахунку, в звязку з чим, вказаним експертом до суду 18.06.2015 року було надіслано повідомлення №1454 про неможливість дати висновок повторної судової автотоварознавчої експертизи по вказаній справі(а.с.124).

За таких обставин, враховуючи вимоги ч.1 ст.146 ЦПК України, згідно якої на осіб, які беруть участь у справі, покладаються певні обовязки, при недотриманні яких можуть наступити несприятливі наслідки, суд вважає встановленою вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику транспортного засобу марки «Hafei-Saima» д/н НОМЕР_3, яка визначена судовим експертом в розмірі 75568,72 грн., оскільки інших доказів позивач суду не надав. Інші клопотання представника позивача щодо призначення автотоварознавчої експертизи в Київському НДІСЕ, або повторного направлення для проведення її експерту-товарознавцю ОСОБА_8, який проводив незалежну оцінку, для визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням курсу долара на день слухання справи, суд вважає не вмотивованими та відхиляє їх, оскільки позивач не використав своє право щодо своєчасного подання експертам необхідних матеріалів, документів, без яких провести експертизу було неможливо та не провів оплату за неї.

Також судом враховуються вимоги ч.3 ст.27 ЦПК України, згідно якої особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки. Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий захист упродовж розумного строку. Відповідно, розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи, в тому числі, поведінки сторін.

Відтак, позивач, знаючи про клопотання експерта щодо надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення повторної судової автотоварознавчої експертизи №1454 (а.с.119) та проведення оплати за експертне дослідження, мав реальну можливість виконати вимоги експерта, однак проігнорував зобов'язанням добросовісно користуватися належними процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки. При цьому, суд вжив усі можливі заходи щодо своєчасного розгляду справи, неодноразово зупиняючи за його клопотаннями судове провадження, з наданням можливості позивачу належно скористатись своїми процесуальними правами.

Та, крім наявних прав особи, що беруть участь у справі, наділені також певними обов'язками, що кореспондують процесуальним правам інших осіб, та дають змогу здійснювати ефективний розгляд справи судом. При цьому процесуальні права і обов'язки будь-якої особи, яка бере участь у справі, не можуть визнаватися більш або менш важливими ніж права і обов'язки другої особи, яка бере участь у справі.

Крім того, відповідно до частини пятої статті 8 ЦПК України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Суд зазначає, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа ОСОБА_2 проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.…

Тому, уточнені позовні вимоги позивача щодо стягнення з ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 106153,45 грн., виходячи з ринкової вартості ідентичного КТЗ «Hafei-Saima», 2008 року випуску згідно даних інтернет-платформи (а.с.140,141) та зобовязанням його після відшкодування матеріального збитку відповідачем передати належний йому на праві власності пошкоджений автомобіль (а.с.128-131), суд вважає безпідставними та необґрунтованими, оскільки розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження лише у разі, коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості, перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, що випливає із узагальнення судової практики Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки за 2010-2011 роки.

Крім того, згідно ст.29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством.

В силу ст.30 цього ж закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Як вбачається з досліджених судом належних та допустимих доказів, з урахуванням заперечень відповідача, вартість відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля позивача, не перевищує вартість самого автомобіля на момент пошкодження, тому підстав для відшкодування позивачу повної ринкової вартості автомобіля з послідуючим зобовязанням його передати належний йому на праві власності пошкоджений автомобіль відповідачу, суд не вбачає.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Разом з тим, враховуючи те, що внаслідок ушкодження вищезазначеного майна позивач переніс певні фізичні страждання за отримане садно лобної частини голови (а.с.148), душевні страждання, викликані дискомфортом у вигляді неможливості тривалий час використовувати свою власність (автомобіль) за її прямим призначенням, ОСОБА_1 має право на відшкодування заподіяної йому моральної шкоди.

Однак, суд вважає, що розмір морального збитку в сумі 15000 гривень, який просить стягнути з відповідача позивач, є завищеним та не відповідає характеру правопорушення, глибині фізичних та моральних страждань, які він зазнав.

Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди враховуються вимоги розумності і справедливості.

Тому, з урахуванням всіх обставин справи, ступеня вини відповідача, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути зменшений до суми 5000 (пяти тисяч) гривень і стягнутий з відповідача на користь позивача.

Також, відповідно до вимог ч.3 ст.79, 84, 85, 86, 87, 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню 244(двісті сорок чотири) гривни витрат на правову допомогу, пов'язаних з оплатою послуг за довіреністю (а.с.134-135) ; 849(вісімсот сорок дев'ять) грн.43 коп. витрат, пов'язаних з явкою до суду представника позивача, згідно копій квитків (а.с.150-152); 349 (триста сорок дев'ять) грн. 96 коп. витрат, пов'язаних з доставкою експерта для проведення огляду доказів на підставі оригіналів фіскальних чеків щодо придбання пального (а.с.153); судового збору в сумі 393 (триста дев'яносто три) грн. 60 коп.(а.с.17-18) пропорційно до розміру задоволеної частини позовних вимог (243 грн. 60 коп. + 150 грн.).

Керуючись ст. ст. 15, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1192 ЦК України, ст.ст. 10, 11,15, 58-60, 209, 213, 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 29, 30 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків (РНОКПП) НОМЕР_5) на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди 26326 (двадцять шість тисяч триста двадцять шість) грн. 17 коп.; у відшкодування моральної шкоди 5000 ( п'ять) тисяч грн.; 1771 (одна тисяча сімсот сімдесят одна) грн. 20 коп. витрат за виготовлення експертом автотоварознавчого висновку; 244(двісті сорок чотири) гривни витрат на правову допомогу, пов'язаних з оплатою послуг за довіреністю; 849(вісімсот сорок дев'ять) грн.43 коп. витрат, пов'язаних з явкою до суду представника позивача; 349 (триста сорок дев'ять) грн. 96 коп. витрат, пов'язаних з доставкою експерта для проведення огляду доказів; судовий збір в сумі 393 (триста дев'яносто три) грн. 60 коп., а всього стягнути 34934(тридцять чотири тисячі дев'ятсот тридцять чотири) грн. 36 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків (РНОКПП) НОМЕР_6 ) на користь держави недоплачений судовий збір за збільшення розміру позовних вимог в сумі 817(вісімсот сімнадцять) грн. 93 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Семенюк