Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №336/7797/13-ц Головуючий у 1 інстанції: Наумов О.О.
Провадження №22ц/778/4541/15 Суддя-доповідач: Савченко О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Кочеткової І.В., Маловічко С.В

при секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 червня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

У позові зазначалось, що відповідно до укладеного договору №б/н від 29.08.2006 року відповідач отримав кредит у розмірі 6000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

У зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань за кредитним договором, станом на 31.07.2013 року у нього утворилась заборгованість перед банком у сумі 30409,92 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 5831,71 грн., заборгованості по процентам - 22653,93 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1424,28 грн.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 29.08.2006 року в розмірі 30409,92 грн. та судові витрати.

Справа розглядалась неодноразово.

Останнім рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 червня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ПАТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення учасника процесу, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що позивачем пропущений строк позовної давності, про застосування якого просив відповідач, подавши відповідну заяву.

Висновки суду відповідають фактичним обставинам і вимогам діючого законодавства.

Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов"язків(ч.1 ст. 626 ЦК України).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору ( ч.1 ст. 634 ЦК України).

Судом встановлено, що 29.08.2006 року сторонами укладено кредитний договір, який складається із заяви позичальника та Умов і правил надання банківських послуг, а також Тарифів банку.

На підставі вказаного договору позивач надав відповідачу кредит у сумі 6000 грн. у виді відновлюваного кредитного ліміту на платіжну карту, за сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% річних, строк дії кредитного ліміту співпадає зі строком дії картки.

Виходячи із заяви ОСОБА_2 про оформлення кредиту, з ним був укладений кредитний договір по платіжній картці „Універсальна", умови якого передбачають обов"язкові щомісячні мінімальні платежі з повернення як частини кредитних коштів, так і передбачених тарифами 3% за користування кредитом, а всього у розмірі 7% від суми заборгованості, але не менше 50 грн.

За визначенням п.2 Умов і правил надання банківськиї послуг, мінімальний обов"язковий платіж є розміром боргових зобов"язань держателя карти, які щомісячно підлягають виплаті протягом строку дії карти. Цей платіж розраховується як сума овердрафта та суми щомісячного платежу, який складається з нарахованих до виплати процентів та частини заборгованості за кредитом. В залежності від виду платіжної карти, розмір та порядок розрахунків щомісячного платежа зазначений у заяві та памятці клієнта і визначений у процентному відношенні до здійсненних операцій з викорисатнням платіжних карт.

Строк погашення кредиту за вказаним видом картки визначений п.5.3 Правил користування кредитною картою, згідно якого погашення відсотків проводиться щомісячними платежами, а погашення кредиту здійснюється у строк, що співпадає зі строком дії картки.

Строк дії картки був встановлений до серпня 2009 року( а.с.225).

За висновками Верховного Суду України про застосування ст. 257 ЦК України до правовідносин, у яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, викладеним у постанові від 19 березня 2014 року № 6-14 цс 14, за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки.

Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється по кожному простроченому платежу.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі № 6-116 цс13.

Згідно наданого позивачем розрахунку, останній платіж з погашення кредиту був здійснений ОСОБА_2 у червні 2007 року, отже з липня 2007 року у банку виникло право пред"явити вимогу про виконання зобов"язання.

У зв"язку із зазначеним невиконанням умов кредитного договору ОСОБА_2, заборгованість за кредитом у сумі 9019 грн. 01 коп. первісно була стягнута з нього судовим наказом від 30.04.2009 року, виданим Шевченківським районним судом м. Запоріжжя, і який ухвалою від 20 травня 2009 року був скасований(а.с.25).

Відповідно до ч.2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред"явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Між тим, не зважаючи на переривання строку позовної давності у квітні 2009 року та закінчення строку дії картки у серпні 2009 року, з позовом про стягнення заборгованості у сумі 30409 грн. 90 коп. банк звернувся лише у вересні 2013 року , що перевищує загальний строк позовної давності

За вказаних обставин висновок суду про наявність підстав для застосування строку позовної давності відповідно до вимог ст.ст. 257, 261 ЦК України є правомірним.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що строк позовної давності для стягнення платежів, останній з яких був нарахований за серпень 2011 року, в межах трирічного строку з моменту звернення банку до суду не пропущений, оскільки відповідно до п.9.12 Умов і правил надання банківських послуг, які є неод"ємною частиною укладеного з відповідачем договору, останній діє протягом 12 місяців з моменту підписання, а якщо жодна зі сторін не заявляє про його припинення, він автоматично лонгується на такий же термін, тому договір з ОСОБА_2 щорічно автоматично лонгувався і діє до 28.08.2015 року, не є переконливими.

Пролонгація договору передбачає продовження строку дії договору після виконання стронами його умов і переукладання договору на тих самих умовах, на яких він був укладений.

Між тим, сторони не заперечували, що своїх зобов"язань за договором від 29.08.2006 року ОСОБА_2 не виконав, після закінчення строку дії вказаного договору грошові кошти банк йому не видавав, як і нової платіжної картки.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення по ній було ухвалено 09 червня 2015 року, із заявою про застосування позовної давності ОСОБА_2 звергнувся 22.05.2015 року(а.с. 222-223).

За вказаних обставин доводи апеляційної скарги про те, що суд не мав підстав для застосування позовної давності за заявою ОСОБА_2, оскільки остання була подана ним вже після ухвалення по справі первісного рішення від 13.05.2014 року, скасованого ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2015 року, є безпідставними, враховуючи, що у даному випадку після скасування ухвалені по справі судові рішення втратили юридичну силу, справа була направлена до суду першої інстанції на новий розгляд, отже закінченим він не вважався.

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими і правильність судового висновку не спростовують.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 червня 2015 року по даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: