Провадження № 2/521/5800/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" жовтня 2015 р.Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Мазун І.А.,

за участю секретаря Бурдейного В.О.

розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Свої вимоги мотивує тим, що перебуває узареєстрованому шлюбі з відповідачем з 23.11.2002 року, що зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Одеси, про що було зроблено актовий запис № 1184. Від шлюбу дітей не мають.

Причиною звернення до суду стало те, що спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок відсутності взаєморозуміння, несумісності характерів, різні погляди на життя, як наслідок, втрата почуття любові та взаємоповаги. Позивач вважає, що подальше спільне проживання та збереження сімї є неможливим та суперечить її інтересам. Шлюбні відносини припинені між ними з січня 2014 року, та з цього часу проживають окремо.

Посилаючись на викладене, позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем.

Позивач в судове засідання не зявилася, однак надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог, просив справу слухати у його відсутності, про що надав заяву.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 23 листопада 2002 р. позивачка та відповідач уклали шлюб, відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 23.11.2002 р., що зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Одеси, про що було зроблено актовий запис № 1184.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються.

При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини.

Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України). З врахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 208-209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 3, 15, 24 Сімейного кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Шлюб, зареєстрований 23 листопада 2002 року що зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 1184, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвати.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А. МАЗУН