Справа №592/495/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Алфьоров А. М.
Номер провадження 22-ц/788/1210/15 Суддя-доповідач - Бойко В. Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Бойка В. Б.,

суддів - Лузан Л. В. , Семеній Л. І.

за участю секретаря судового засідання -

Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства « Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе » на рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 29 квітня 2015 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства « Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе » про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю внаслідок професійного захворювання,

в с т а н о в и л а :

21 січня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом. Просила стягнути з відповідача на свою користь 100000 грн. моральної шкоди, спричиненої їй смертю чоловіка ОСОБА_5, який помер 06 квітня 2014 року від профзахворювання, отриманого при роботі в ПАТ « Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе » ( далі - ПАТ ).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 квітня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ на користь ОСОБА_4 50 000 грн. моральної шкоди та на користь держави 500 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам, порушення норм матеріального і процесуального права, просить це рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вважає помилковим висновок суду про порушення підприємством вимог законодавства про охорону праці та наявність вини роботодавця у професійних захворюваннях ОСОБА_5, які стали причиною його смерті. Вказує, що при укладенні трудового договору працівник був проінформований про шкідливі умови праці, забезпечений засобами індивідуального захисту, отримував значні доплати, соціальні гарантії та страховку за рахунок підприємства; здійснюються виплати допомоги у зв'язку із втратою годувальника, а тому відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди, розмір якої до того ж визначений судом без врахування принципів розумності, справедливості, добросовісності.

Заслухавши пояснення представника відповідача, який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 7 та 8 ст. 36 Закону України « Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», який набрав чинності з 1 січня 2015 року, відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України.

Як встановлено судом і вбачається із свідоцтва про одруження, з 20 квітня 1974 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 5-6 ).

ОСОБА_5 з 01 серпня 1969 року по 04 травня 1971 року та з 09 липня 1973 року по 29 лютого 2008 року працював у ВАТ «Сумське НВО імені М.В.Фрунзе» ( на даний час - ПАТ ) на різних посадах, зокрема котельником, обрубником лиття вручну, оператором пилогазоуловлюючих установок і був звільнений за ст. 38 КЗпП України у зв'язку з виходом на пенсію ( а.с. 8-10 ).

При обстеженні в НДІ гігієни праці та професійних захворювань Харківського національного медичного інституту у період з 10 квітня по 29 квітня 1998 року ОСОБА_5 встановлено такі професійні захворювання: вібраційна хвороба від дії локальної вібрації ІІ ст., вегетативно-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок з частими ангіоспазмами пальців і стійкими вегетативно-трофічними порушеннями на кистях, початкові явища вегетативно-сенсорної поліневралгії нижніх кінцівок, двосторонній деформуючий остеоартроз зап'ястних і міжфалангових суглобів, двохсторонній епікондильоз ліктьових суглобів, двохсторонній періартроз плечових суглобів з порушенням функції верхніх кінцівок, спонділоартроз шийного і попереко-крижового відділів хребта з алогічним синдромом і порушенням функції хребта ( а.с. 37 ).

За наслідками цього обстеження було складене повідомлення про професійне захворювання форми №388-У від 29 квітня 1998 року ( а.с. 11 ).

У подальшому ОСОБА_5 неодноразово, у 2001, 2002, 2003 і 2005 роках, проходив обстеження та лікування у цьому ж НДІ. З відповідних виписок з історії хвороби №1676, №1826, №08/06/1969, №08-06/1961 слідує, що вказаний діагноз йому підтверджено ( а.с. 33-36 ).

Крім того, з 08 по 28 січня 2008 року вказаний працівник знову проходив обстеження НДІ гігієни праці та професійних захворювань ХНМІ, за наслідками якого ця установа направила повідомлення про професійне захворювання форми П-3 від 29 січня 2008 року.

Відповідно до цього повідомлення комісія у складі представників Сумської міської СЕС, адміністрації і профспілки ВАТ «Сумське МНВО ім. Фрунзе», Відділення ВД Фонду ССНВВ у м.Суми, КУ «Сумська міська клінічна лікарня №4», провела розслідування випадку хронічного професійного захворювання позивача, за результатами якого склала акт розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 12 лютого 2008 року №9, у якому причиною виникнення профзахворювання визначила ( п. 16, 17 ) тривалу роботу в умовах підвищеного рівня шуму, пилу, вібрації, що відбувалась внаслідок недосконалості технологій, неефективного використання засобів індивідуального захисту та недосконалості технологій ( а.с. 12 ).

При повторному огляді - 05 травня 2009 року Сумська спеціалізована фтизіатрична МСЕК встановила ОСОБА_5 85% втрати професійної працездатності безстроково, в тому числі: силікоз-туберкульоз- 30%, вібраційна хвороба - 30%, туговухість - 20%, п.6а - 5%, та встановила другу групу інвалідності унаслідок профзахворювання ( а.с. 13 ).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5 помер ( а.с. 14 ).

Згідно з довідкою лікаря (до форми №106/0 №350, видається для поховання) від 07 жовтня 2014 року причиною смерті ОСОБА_5 було злоякісне новоутворення лівого нижньодольового бронху (а.с.15).

Як слідує з акту від 12 січня 2015 року №48 Сумської обласної МСЕК №1 форма 168-2с), встановлено причинний зв'язок смерті ОСОБА_5 з професійним захворюванням, про що також видано довідку серії 10 ААА №001014 ( а.с. 16, 54 ).

Згідно з довідкою Сумської міської ради від 20.10.2014 року ОСОБА_4 проживала разом з чоловіком ОСОБА_5 по вул.Крупська,2 у м.Суми до його смерті ( а.с. 7 ).

Позивач ОСОБА_4 є інвалідом другої групи унаслідок профзахворювання (а.с. 18 ).

За таких правильно і з достатньою повнотою встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що причинно-наслідковий зв'язок смерті ОСОБА_5 з отриманим ним за час роботи у відповідача професійним захворюванням встановлений висновком компетентного медичного органу; смерть її чоловіка, яка настала внаслідок профзахворювання одержаного з вини ПАТ безумовно завдала позивачці душевних страждань та немайнових втрат; тому місцевий суд правильно визначив, що моральну шкоду на її користь слід стягнути відповідно до ч. 1 ст. 1167, ч. 2 ст. 1168 ЦК України з цього товариства.

Розмір відшкодування моральної шкоди суд відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України вірно визначив з урахуванням глибини і тривалості фізичних та душевних страждань позивача та вини відповідача, виходячи при цьому з принципів розумності, виваженості і справедливості.

Висновки місцевого суду узгоджуються з роз'ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України у пунктах 5, 9 постанови від 31 березня 1995 року №4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди».

Доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

Таким чином, по суті вирішення позовних вимог рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

У той же час, стягуючи з відповідача на користь держави судовий збір, суд першої інстанції не врахував положення ст. 4 Закону України « Про судовий збір » та безпідставно визначив до стягнення ці судові витрати у розмірі 500 грн. За таких порушень рішення місцевого суду в цій частині слід змінити, стягнувши з ПАТ на користь держави 243 грн. 60 коп. ( 1218 грн. х 0,2 ).

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства « Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе » задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 квітня 2015 року змінити в частині розподілу судових витрат та стягнути з Публічного акціонерного товариства « Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе » на користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

В іншій частині це рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -