Справа № 236/2366/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2015 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Саржевської І.В.

при секретарі Олійник С.М.

розглянувши скаргу Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський банк розвитку на дії та бездіяльність начальника відділу державної виконавчої служби Петровського районного управління юстиції у м. Донецьку ОСОБА_1 щодо відмови у відкритті виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

22.07.2015року до Краснолиманського міського суду надійшла скарга ПАТ Всеукраїнський банк розвитку на дії та бездіяльність начальника відділу державної виконавчої служби Петровського районного управління юстиції у м. Донецьку ОСОБА_1 щодо відмови у відкритті виконавчого провадження.

ПАТ Всеукраїнський банк розвитку було своєчасно повідомлено про дату, час та місце розгляду скарги судом, заявник не не направив свого представника для участі в судовому засіданні, про наявність поважних для цього причин не повідомив.

Представник відділу державної виконавчої служби Петровського районного управління юстиції у м. Донецьку в судове засідання не з*явився, просить розглянути скаргу в його відсутності, про що надав до суду відповідну заяву.

Заінтересовану особу боржника у виконавчому провадженні ОСОБА_2 було повідомлено про дату, час та місце розгляду скарги судом за останнім відомим його місцем проживання; боржник для участі в судовому засіданні не прибув, про наявність поважних причин для цього не повідомив, заперечень проти скарги ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» не висунув.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ (ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження»). Виходячи із змісту ст. 385 ЦПК України, суд вважає за необхідним поновити ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» строк для подання скарги, оскільки його пропущено з поважних причин, через несвоєчасне отримання заявником копії постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження.

Вивчивши матеріали скарги та надані докази, суд дійшов до наступного.

Судом встановлено, що ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» 19.06.2015 року направлена до відділу ДВС Петровського РУЮ у м. Донецьку заява про відкриття виконавчого провадження та примусове стягнення суми боргу відносно боржника ОСОБА_2, а також оригінал виконавчого листа по справі № 236/836/15-ц, виданого 21.04.2015 року Краснолиманським міським судом Донецької області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованості в розмірі 8790.70 грн.

Постановою начальника відділу ДВС Петровського РУЮ у м. Донецьку ОСОБА_1 було відмовлено у відкритті виконавчого провадження щодо виконання зазначеного виконавчого документа на підставі п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому державний виконавець посилався на неможливість проведення виконавчих дій за останнім відомим місцем проживання боржника ОСОБА_2 в зоні активної фази здійснення антитерористичної операції в м. Донецьк Донецької області.

Ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії,належить стягувачу.

ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» використане зазначене право стягувача і виконавчий документ предявлено до територіального органу ДВС за останнім відомим місцем проживання фізичної особи-боржника. За змістом виконавчого документа, останнім відомим місцем проживання боржника-фізичної особи ОСОБА_2, м. Донецьк, вул. Вельямінова,26.

Згідно з ч.2 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» в заяві про відкриття виконавчого провадження стягувач вправі зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, місцезнаходження його майна тощо), а також шляхи отримання ним коштів, стягнутих з боржника. В заяві ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» про відкриття виконавчого провадження не міститься додаткових відомостей, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення.

Ст. 4 Закону України «Про державну виконавчу службу» визначено, що державним виконавцем є,зокрема, начальник відділу ДВС районного, районного в місті, міського (міста обласного значення), міськрайонного відділу державної виконавчої служби відповідного управління юстиції.

Відповідно до ч.1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Згідно п.8 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження також за наявності інших передбачених законом обставин,що виключають здійснення виконавчого провадження.

Загальновідомою та такою, що не потребує доказування, за змістом ст. 61 ЦПК України є обставина проведення антитерористичної операції на території м. Донецька та вихід частини території міста Донецька з-під контролю державної влади України.

Нормами ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено період проведення антитерористичної операції як час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; визначено територію проведення антитерористичної операції як територію України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р (зі змінами) затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, в тому числі м. Донецьк Донецької області.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» в районі проведення антитерористичної операції на час її проведення може бути встановлено спеціальний порядок, зокрема організовано патрульну охоронну службу та виставлено оточення; в районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян; на вимогу керівників учасників антитерористичної операції підприємства, установи та організації, що знаходяться в районі проведення антитерористичної операції, частково або повністю припиняють свою роботу.

Постановою Верховної Ради України від 21.05.2015 року № 462-VІІІ була схвалена Заява Верховної Ради України "Про відступ України від окремих зобовязань, визначених Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод" щодо відступу від окремих зобовязань, визначених пунктом 3 статті 2, статтями 9, 12, 14 та 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтями 5, 6, 8 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на період до повного припинення збройної агресії Російської Федерації, а саме до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, керованих, контрольованих і фінансованих Російською Федерацією, російських окупаційних військ, їх військової техніки з території України, відновлення повного контролю України за державним кордоном України, відновлення конституційного ладу та порядку на окупованій території України.

При цьому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стверджує право на справедливий суд, а в аспекті практики Європейського суду з прав людини виконання судового рішення є стадією судового вирішення спору (рішення у справі «Півень проти України» від 29.06.2004 року, п. 35, заява № 56849/00).

Крім того, перевірка майнового стану боржника шляхом направлення запитів до відповідних органів, установ, отримання відомостей з баз даних Державних реєстрів,виявлення коштів боржника на рахунках у банківських установах, встановлення джерел доходів боржника, звернення до суду із поданням про примусове входження до житла боржника, з поданням про оголошення розшуку боржника, із поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України за змістом ст.ст. 25, 27 Закону України «Про виконавче провадження» є можливими лише у разі своєчасного повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження щодо нього та надання йому строку для самостійного виконання рішення. Інший порядок призвів би до істотних порушень прав боржника у виконавчому провадженні.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їхні посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Нормами цієї ж статті Закону передбачені такі способи направлення документів виконавчого провадження як надіслання адресатам каналами факсимільного зв'язку або електронною поштою за їхньою письмовою заявою (в матеріалах виконавчого провадження така заява боржника ОСОБА_2 відсутня) та вручення адресатові державним виконавцем або уповноваженою особою під розписку (що є обєктивно неможливим у даній ситуації). Інших способів оповіщення боржника про відкриття виконавчого провадження законом не передбачено.

Виходячи із засад справедливості та розумності, притаманних цивільному праву, суд за таких обставин вважає обґрунтованим твердження представника територіального органу ДВС про наявність у даному випадку передбачених законом обставин, які виключають здійснення виконавчого провадження на підставі наданого стягувачем виконавчого документа.

Водночас суд звертає увагу на порушення посадовою особою територіального органу ДВС вимог Закону України «Про виконавче провадження» стосовно визначених строків направлення заявникові копії постанови державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження. Згідно з ч.2 ст. 26 вказаного Закону про відмову у відкритті виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову протягом трьох робочих днів, і не пізніше наступного дня надсилає її заявникові разом з виконавчим документом.

Як вбачається з наданих заявником матеріалів, заява стягувача про примусове виконання рішення подана до вказаного органу ДВС 19.06.2015 року, рішення про відмову у відкритті виконавчого провадження прийняте 22.06.2015 року, однак вказана постанова направлена стягувачеві 09.07.2015року.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень(ст. 60 ЦПК України).

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про наявність неправомірної бездіяльності у виконавчому провадженні ВП № 47972197 з боку начальника відділу ДВС Петровського РУЮ у м. Донецьку.

Керуючись ст.ст. 19, 20, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 10, 60, 383-388 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» на дії та бездіяльність начальника відділу державної виконавчої служби Петровського районного управління юстиції у м. Донецьку ОСОБА_1 щодо відмови у відкритті виконавчого провадження з виконання виконавчого листа по справі № 236/836/15-ц, виданого 21.04.2015 року Краснолиманським міським судом Донецької області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованості в розмірі 8 790.70 грн задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність начальника відділу державної виконавчої служби Петровського районного управління юстиції у м. Донецьку ОСОБА_1 щодо несвоєчасного направлення стягувачеві ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» копії постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 22.06.2015 року та оригінала виконавчого документа.

В іншій частині в задоволенні скарги ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області через Краснолиманський міський суд Донецької області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після постановлення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя -