Справа №583/1532/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Соколова Н. О.
Номер провадження 22-ц/788/1569/15 Суддя-доповідач - Сибільова Л. О.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

12 серпня 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Сибільової Л. О.,

суддів - Дубровної В. В. , Лузан Л. В. ,

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30 червня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Охтирська міська державна нотаріальна контора Сумської області, про встановлення факту, що має юридичне значення, визначення черги на спадкування,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30 червня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду від 13 липня 2015 року скасовані заходи забезпечення позову після набрання законної сили рішенням від 30 травня 2015 року, знятий арешт з житлового будинку та земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 (а.с.164).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Вказує, зокрема, що суд надав перевагу стороні відповідача, упереджено віднісся до показів свідків, не завжди вказавши в описовій частині рішення факти, які мають суттєве значення, не вказав, що всі свідки з боку відповідача свої виступи починали або закінчували обуренням з приводу того, що він через нетривалий час після смерті дружини ОСОБА_5 вже проживаю з іншою жінкою.

Суд взяв до уваги в однаковій мірі покази свідків відповідача, які вказали суду, що взагалі не були у них вдома або були 1 раз в півроку чи в рік, і покази свідків з його, позивача, боку, які були постійно у них в гостях або допомагали в ремонті.

Зокрема, свідок ОСОБА_6 постійно допомагав в проведенні ремонту, пояснив, що при необхідності може показати як і які труби прокладені у залитій стяжці, що особисто був присутній при його розмовах з дружиною про те, які матеріали за якими цінами купувати, бачив, що вони живуть як сім'я. Аналогічні свідчення дали інші свідки, які підтвердили, що він з ОСОБА_5 проживав як чоловік та жінка без шлюбу.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та його представника, які підтримали скаргу з мотивів, в ній викладених, відповідача та її представника, які заперечують проти скарги та вважають рішення суду вірним, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

18 травня 2015 року позивач в особі свого представника звернувся до суду з вказаним позовом, вимоги якого, уточнивши їх в судовому засіданні 30 червня 2015 року, мотивував тим, що в період з 1 червня 2010 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 року - до дня смерті ОСОБА_5 вони з нею проживали як чоловік та жінка без шлюбу за адресою АДРЕСА_1. ОСОБА_5 зареєструвала його в належному їй будинку за вказаною адресою 17 лютого 2011 року.

Вони проживали однією сім'єю, мали спільний бюджет, разом вели господарство, в 2013 році разом купили кіоск на продовольчому ринку м. Охтирка для торгівлі ОСОБА_5, яка працювала реалізатором на продовольчому ринку м. Охтирка.

В 2014 році вони вимушено продали кіоск із-за хвороби ОСОБА_5, яка захворіла в 2013 році, лікувалась спочатку вдома народними методами, не розповідаючи нікому, крім нього, про свою хворобу, а в 2014 році лікувалась в обласному онкологічному відділенні обласної клінічної лікарні в м. Суми. Її стан періодично погіршувався, на нетривалий час покращувався, інколи вона із-за погіршення стану здоров'я тривалий час не виходила на роботу, лежала вдома. Під час погіршення стану здоров'я ОСОБА_5 не могла себе обслуговувати, і це робив він. Померла ОСОБА_5 вдома, де проживала разом з ним.

Вони тримали разом та доглядали господарство: курей, поросят, садили разом город, підтримували в належному стані садок, придбавали за спільні кошти одяг, продукти харчування, відзначали разом свята, разом ходили в гості та приймали гостей. За час спільного проживання за спільні кошти вони придбали телевізори «Шарп» та «Ротекс», пральну машинку «Ханса», бойлер, електром'ясорубку.

Особистою працею він виконав у господарстві роботи по встановленню паркану, в дворі виготовив дві доріжки з цементного розчину з щебенем, прибудував до сараю прибудову, зробив дах, покрив шифером, утеплив стелю, встановив вікно, двері, залив в сараї підлогу бетоном, зверху послав підлогу із соснових дощок, виготовив майданчик для загороди для курей: підлогу залив бетонним розчином, накрив шифером, в існуючому сараї зробив камін, залив підлогу бетонним розчином, в погребі залив залізобетонним розчином підлогу, виготовив трирівневі металеві стелажі, встановив бордюри у дворі, огородив бордюрами клумби, виготовив декоративний басейн, вольєр для собаки, зробив водяну свердловину, встановив станцію для подачі води, ввів в будинок у кухню воду.

В будинку особисто він залив підлогу бетонним розчином у вітальні, ванній кімнаті, зробив камін у вітальні з цегли, обклав його плиткою, встановив 5 міжкімнатних дверей, зробив підвісні стелі у вітальні, спальні, поклеїв шпалери у вітальні, спальні, провів каналізацію у ванній кімнаті під унітаз, ванну, раковину, встановив пластикові вікна у спальню, ванну, поклав лінолеум у вітальні.

Всі перераховані роботи виконувались ним для своєї сім`ї, в основному за рахунок його коштів. У нього знаходились всі документи померлої ОСОБА_5 Про те, що він з ОСОБА_5 є однією сім'ю, було відомо всім друзям, родичам, знайомим, в тому числі відповідачці, яка є рідною сестрою померлої ОСОБА_7 Сестри періодично підтримували стосунки, відповідач відвідувала сестру інколи 1 раз в місяць, інколи рідше. Він поховав ОСОБА_5

Після смерті ОСОБА_5 відповідач почала вимагати від нього звільнити будинок, в якому він жив з її сестрою, забрала у нього всі документи на будинок, землю, мотивуючи це необхідністю виписати померлу сестру, вимагала ключі у нього від усіх приміщень.

Посилаючись на положення ст. ст. 1258, 1259, 1261, 1262 ЦК України щодо черговості спадкування за законом, зміни черговості одержання права на спадкування, права на спадкування у першу та другу черги, та на те, що він протягом тривалого часу опікувався, матеріально забезпечував, надавав іншу допомогу ОСОБА_5, так як вона через тяжку хворобу була у безпорадному стані, просив, уточнивши позовні вимоги, встановити факт його проживання з ОСОБА_5 однією сім'єю як чоловіка та жінки без шлюбу з 1 червня 2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року, визначити, що він є спадкоємцем першої черги за законом після померлої ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року (а.с.3-7, 147-148).

Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що встановлення факту проживання позивача однією сім'єю з ОСОБА_5 як чоловіка та дружини з 01 червня 2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року без реєстрації шлюбу не має для нього юридичного значення, оскільки позивач просив встановити вказаний факт з метою спадкування ним як спадкоємцем першої черги після померлої, проте встановлення такого факту, згідно закону, не впливає на спадкові права позивача щодо спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_5

При цьому суд послався на те, що в даному випадку закон визнає лише зареєстрований шлюб, укладений в органах рацс, і перебування громадян у фактичних шлюбних відносинах не тягне правових наслідків, характерних для законного шлюбу, у вигляді спадкування у першу чергу.

Крім того, суд зазначив, що позивач, який просив встановити факт його проживання з померлою в спірний період, з вимогами про визнання його спадкоємцем четвертої черги, відповідно до положень ст. 1264 ЦК України, не звертався, а тому він не є спадкоємцем, який мав би право, відповідно до вимог ст. 1259 ЦК України, звернутись з вимогою про одержання права на спадкування разом з відповідачкою, яка є спадкоємцем другої черги.

Цей висновок суду узгоджується з обставинами справи, вірно встановленими судом, та відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено і з матеріалів справи вбачається, що відповідно до актового запису про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_1 року № 511 відділу державної реєстрації актів цивільного стану Охтирського міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а. с. 54).

Як вбачається з медичної документації, ОСОБА_5 хворіла з 16 серпня 2014 року, померла від онкологічної хвороби (а.с. 10-13).

Згідно свідоцтв про народження та одруження відповідач ОСОБА_4 є рідною сестрою померлої ОСОБА_5 (а.с. 67 - 69, 71, 74).

Згідно довідки Головного управління Держземагенства у Сумській області за батьком ОСОБА_5 і ОСОБА_4 ОСОБА_8, який помер, був зареєстрований державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.75).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 листопада 2004 року, спадкоємцем майна ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року, є ОСОБА_5 (а.с.83).

Відповідно до довідки Охтирського МБТІ № 329 від 05 червня 2015 року, домоволодіння по АДРЕСА_1 станом на 31 грудня 2012 року зареєстроване за ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Охтирською міською державною нотаріальною конторою 10 листопада 2004 року (а.с. 50).

Згідно довідки-характеристики № 47 від 05 травня 2015 року за вказаною адресою, згідно даних інвентаризації, станом на 05 травня 2015 року розташовані наступні будівлі та споруди: житловий будинок «А-1ж»; прибудова «а», тамбури «а1» і «а2», сарай «Б», погріб «пг», сарай-прибудова «б», вбиральня «В», ворота №1, огорожі №2 і №3, колодязь «к» (а.с.77).

Згідно довідки виконавчого комітету Охтирської міської ради №102 від 06 травня 2015 року, ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на день смерті була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1, разом з нею був зареєстрований співмешканець ОСОБА_3 (а.с.76).

Згідно ксерокопії паспорту позивача ОСОБА_3, він зареєстрований у вказаному житловому будинку, належному ОСОБА_5, з 17 лютого 2011 року (а.с. 8).

Як вбачається з ксерокопії абонентської книжки ОСОБА_5 як користувача послуг по газопостачанню, у розписці про інструктаж по використанню газових пристроїв 23 липня 2012 року членом сім'ї зазначено ОСОБА_3 (а.с.14)

Відповідно до довідки виконавчого комітету Охтирської міської ради № 63 від 08 червня 2015 року ОСОБА_3, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, з березня 2015 року за вказаною адресою не проживає (а.с. 105).

Встановлюючи обставини справи про початок терміну проживання позивача з ОСОБА_5 в належному їй будинку, суд обгрунтовано врахував довідку Охтирської ЦРЛ, згідно якої ОСОБА_5 зверталась до приймального відділення лікарні 29 червня 2010 року з попереднім діагнозом: закритий перелом медіальної фаланги 5 пальця правої кисті, та матеріали № 1196 Охтирського МВ УМВС України в Сумській області з постановою від 2 липня 2010 року про відмову в порушенні кримінальної справи, згідно яких ОСОБА_5 зверталась до правоохоронних органів з приводу спричинення їй 29 червня 2010 року тілесних ушкоджень її співмешканцем ОСОБА_9, з яким вона співмешкала до ОСОБА_3

Відповідно до довідки приватного підприємця ОСОБА_10 та квитанції Кафе «Тет - а- тет», ОСОБА_3 сплатив кошти за поховання його громадянської дружини ОСОБА_5 в сумі 2 580 грн. та оплатив 22 листопада 2014 року поминальний обід на 40 днів на суму 1286,74 грн. (а.с.20-21).

Відповідно до квитанції Кафе «Тет-а-тет» ОСОБА_4 понесла ІНФОРМАЦІЯ_1 року витрати на поминальний обід у день поховання ОСОБА_5 на суму 3316,89 грн. (а.с. 107).

На підтвердження факту спільного проживання з померлою позивач надав ксерокопії квитанцій про оплату комунальних послуг (а.с. 22-26).

Відповідно до копії спадкової справи відповідач ОСОБА_4 20 березня 2015 року звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після сестри ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та 19 травня 2015 року отримала свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1, який розташований на приватній земельній ділянці (а.с. 55-90).

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд прийшов до обґрунтованого висновку, що позивач, всупереч вказаним вимогам процесуального закону, враховуючи зміст його позовних вимог, не довів наявність правових підстав для їх задоволення.

Згідно ч. ч. 2, 4 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки; сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, на заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 21 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

Відповідно до ст.27 СК України, державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства.

Згідно п. 5 ч.1, ч. 2 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Ст. 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1259 ЦК України черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов'язкову частку у спадщині.

Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Ст. 1264 ЦК України передбачає, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно роз'яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»:

2. Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

6. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

21. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК.

23. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

З огляду на вищезазначені положення закону та роз'яснення Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, предмет заявлених позовних вимог та встановлені судом обставини, суд першої інстанції зробив вірний висновок про те, що факт спільного проживання з ОСОБА_7 як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу протягом періоду з 1 липня 2010 року 2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року, про встановлення якого просив позивач саме з метою спадкування ним після померлої ОСОБА_5 як спадкоємцем першої черги не має для нього юридичного значення, оскільки ЦК України не передбачає спадкування в першу чергу одне після одного чоловіка і жінки, які проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

Те, що саме з цією метою було заявлені позовні вимоги, суд зазначив в рішенні і підтвердили позивач та його представник в засіданні судів першої та апеляційної інстанцій. Крім того, представник позивача пояснив, що при складанні позовної заяви була допущена помилка в зазначенні року - початку терміну сумісного проживання позивача з померлою, а тому вказана обставина була уточнена в засіданні суду першої інстанції - замість 2009 року був зазначений 2010 рік.

Сам позивач пояснив, що познайомився з ОСОБА_5 в травні 2010 року (а.с. 135), підтвердив це і в засіданні суду апеляційної інстанції.

Крім того, колегія суддів враховує, що в позовній заяві допущена помилка в зазначенні дати смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а не ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, посилався і на те, що він протягом тривалого часу опікувався, матеріально забезпечував, надавав іншу допомогу ОСОБА_5, яка через тяжку хворобу була у безпорадному стані.

Суд обґрунтовано послався на те, що померла хворіла та перебувала в безпорадному стані нетривалий час, а тому відсутні підстави вважати, що позивач опікувався нею протягом тривалого часу.

Такі висновки суду ґрунтуються на доказах в справі, з яких вбачається. що вона почала хворіти з середини серпня 2014 року, доказів протилежному, всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України, позивач не надав. Він сам підтвердив в засіданні суду, що вона обстежилась в серпні 2014 року, в лікарні в м. Суми вона знаходилась протягом місяця, в середині вересня 2014 року її забрали з лікарні, а ІНФОРМАЦІЯ_1 року вона померла.

Крім того, суд обґрунтовано вказав, що вказані обставини мали б для позивача правове значення за наявності позовних вимог з підстав, визначених ст. 1264 ЦК України, щодо наявності права на спадкування в четверту чергу. Таких вимог позивач не заявляв, проте, помилково претендуючи на спадкування в першу чергу, сам посилався на те, що проживав з померлою до її смерті менше п'яти років.

Не будучи спадкоємцем більш пізньої черги порівняно з відповідачкою, яка є спадкоємцем другої черги, позивач безпідставно послався і на положення ч. 2 ст. 1259 ЦК України, згідно якої фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Тобто за вказаною нормою закону позивач за наявності та доведеності вимог про наявність у нього права на спадкування у більш пізню чергу порівняно з відповідачкою, та обставин, визначених ч. 2 ст. 1259 ЦК України, за рішенням суду міг претендувати на спадкування в одну чергу з відповідачкою як спадкоємцем другої черги.

Суд зазначив в рішенні, що позивачеві і його представнику, відповідно до положень ч. 4 ст. 10 ЦПК України, пропонувалось уточнити позовні вимоги, проте вони підтвердили бажання заявити позовні вимоги в сформульованому в позовній заяві вигляді. Вказаної обставини в засіданні апеляційного суду позивач і його представник не спростували.

Рішення суду узгоджується з положеннями ст. 11 ЦПК України щодо диспозитивності цивільного судочинства, згідно якої суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Обставини, на які посилається позивач, були предметом дослідження суду першої інстанції і отримали об'єктивну оцінку. Відповідач не навів у апеляційній скарзі фактів, які б підтвердили необґрунтованість рішення суду, свідчили б про наявність підстав для задоволення скарги.

За таких обставин оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30 червня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -