Номер провадження: 22-ц/785/5652/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Мартинової К.П., Сєвєрової Є.С.,

при секретарі судового засідання Решетник М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду в м. Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 квітня 2015 року по цивільній справі за позовом Управління Пенсійного Фонду в м. Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області до ОСОБА_2 про стягнення надміру виплаченої пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

20 січня 2015 року Управління Пенсійного Фонду в м. Білгород-Дністровському звернулось до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення надміру виплаченої пенсії у розмірі 70519 грн. 87 коп.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 квітня 2015 року в задоволенні позову Управління Пенсійного фонду України в м. Білгороді-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області до ОСОБА_2 про стягнення надміру виплаченої пенсії було відмовлено.

На рішення суду Управління Пенсійного фонду України в м. Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального права. Позивач-апелянт посилався на те, що 15.03.2004 року ОСОБА_2 було призначено пенсію по інвалідності II групи від загальних причин захворювання на підставі витягу із акту огляду у МСЕК серії 2-18 ОБ № 092587, виданого безстроково, заяви про призначення пенсії від 23.04.2014 року, зареєстрованої за № 5/202 та документів про стаж і заробітну плату, наданих особисто заявником. При цьому листом Одеської обласної медико-соціальної експертизи № 2 від 19.03.2014 року №628 не підтверджено встановлення ОСОБА_2 інвалідності на підставі витягу із акті огляду у МСЕК. Таким чином, ОСОБА_2 не мала право на отримання пенсії по інвалідності. У звязку з цим, за період з 15.03.2004 року по 31.03.2014 року виникла переплата пенсії на загальну суму 70519,87 грн.

Представник позивач подав заяву про підтримку апеляційної скарги, та про розгляд справи у її відсутність.

Відповідачка просила скаргу відхилити, при цьому посилалась на безпідставність стягнення з неї пенсії в адміністративному порядку, оскільки вона отримала інвалідність після повторного медичного освідчення.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що грошова сума, яку просить стягнути позивач, вже стягується, а тому підстав для прийняття рішення про стягнення відсутні (а.с.35 оборот, абз. 1-7). З таким встановленням обставин справи та їх оцінкою погоджується колегія суддів. Так, як вбачається з матеріалів справи, рішенням управління Пенсійного фонду України в м. Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області № 64/і від 27.03.2014 року ОСОБА_2 вирішено утримувати надмірно виплачену пенсію шляхом щомісячного відрахування до повного погашення 20 % розміру пенсії, що належить до виплати (а.с.9). Вказане рішення не оскаржено та є чинним, що підтвердила відповідачка, а крім того, на його підставі з неї утримаються грошові кошти. Такий механізм стягнення передбачений ст.ст. 50, 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яким і скористався позивач. При цьому в звязку з подальшим встановленням інвалідності підстави для стягнення залишку заборгованості відсутні (ч. 4 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення»). В звязку з наведеним відкидаються доводи апеляційної скарги про невірну оцінку встановлених обставин справи, при цьому колегія суддів зауважує, що текст апеляційної скарги фактично відтворив позовну заяву, і додаткової кваліфікації спірних правовідносин, в тому числі які саме норми права були порушені судом першої інстанції не містить. Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив матеріали справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює. Разом з тим, колегія суддів зауважує, що суд першої інстанції відтворивши правову позицію викладену в постанові Верховного Суду України від 22 січня 2014 року у справі № 6-151цс13, де Верховний Суд України зробив висновок, що безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини 1 ст. 1215 ЦК (зокрема, пенсія), за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, і факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню, не врахував, що позивач звертаючись до суду не посилався на статті 1212, 1215 ЦК України, а намагався стягнути грошові кошти як різницю між вже фактично утриманим позивачем та фактично виплаченим, тобто обрав спеціальний механізм стягнення передбачений спеціальним законом. Відповідно до скасування рішення ПФУ прийнятого в порядку ст.ст. 50, 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» висновок, про відсутність недобросовісності набувача грошових коштів, яка фактично встановлюється при стягненні в адміністративному порядку, є передчасним, та таким, що виходиться за межи підстав заявленого позову. Таким чином, абз. 8,9,12 рішення суду (а.с. 35 оборот) не повинні враховуватись при реалізації рішення суду, як такі, що порушують логічну побудову рішення та фактично підлягають виключенню з тексту рішення суду першої інстанції. Посилання на вказані норми права містяться лише в апеляційної скарзі (а.с. 38), проте апеляційний суд згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Відповідно у разі предявлення відповідного позову про стягнення грошових коштів в порядку ст. 1212 ЦК України (щодо різниці в виплаченому та стягнутому) вказане питання буде предметом самостійного судового розгляду.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 307 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням вимог закону. В звязку з вищенаведеними обставинами на підставі ст. 308 ЦПК України колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області - відхилити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області А.І. Дрішлюк

ОСОБА_3

ОСОБА_4