Провадження № 2/161/3405/15
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2015 року суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Пушкарчук В.П., вивчивши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «УА Брук», третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_1, представник за довіреністю ОСОБА_2, до ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог- приватний нотаріус Луцького нотаріального округу ОСОБА_4, Приватний нотаріус Лкуцького нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання договорів недійсними та скасування державної реєстрації права власності, -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «УА Брук» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання договорів недійсними та скасування державної реєстрації права власності

Вимоги обґрунтовані тим, що 09 серпня 2012 року засновник та учасник ТзОВ «УА Брук» ОСОБА_2 видав довіреність на ОСОБА_3, якою уповноважив останнього представляти його інтереси і подавати від його імені будь-які заяви-волевиявлення на всіх зборах учасників ТзОВ «УА Брук» з місцем знаходження в м. Луцьку. Дана довіреність включала уповноваження на продаж частки вищевказаного товариства на суму не нижче ніж 3 000 000 доларів США. Згідно письмової заяви ОСОБА_2 від 03.07.20115 року, він вказує, що довіреністю від 09.08.2012 року не уповноважував ОСОБА_3 на продаж основних засобів ТзОВ «УА Брук». Надання згоди на відчуження основних засобів товариства під час загальних зборів 26.07.2013 року було здійснено ОСОБА_3 з перевищенням повноважень, зазначених у довіреності.

Проаналізувавши наведене, приходжу до висновку, що предметом позову у даній справі є визнання недійсними договорів та скасування державної реєстрації права власності на майно ТзОВ «УА Брук», оскільки позбавляє позивача права власності на вказані в позовній заяві обєкти нерухомості.

Відповідно до ст.ст. 3, 15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушень, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

В даній справі відповідачем є ОСОБА_3 фізична особа, однак позивачем оспорюються договори купівлі-продажу майна ТзОВ «УА Брук», згідно яких відповідач по дорученню від товариства (засновника) відчужив майно позивача.

Отже, на відносини сторін у даній справі поширюється юрисдикція господарських судів, оскільки за приписами ст.ст. 1, 2, 12 Господарського процесуального кодексу України цей спір підлягає вирішенню господарськими судами України. До того ж обраний позивачем спосіб захисту порушених прав та законних інтересів повністю відповідає п. 2 ст. 20 Господарського кодексу України та ст. 16 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду мають юридичні особи, а також громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу субєкта підприємницької діяльності.

Статтею 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів.

Відповідно до ст. 21 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути юридичні особи, а також громадяни субєкти підприємницької діяльності.

Згідно ст. 27 Господарського процесуального кодексу України третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть бути як юридичні та і фізичні особи, в тому числі громадяни, які не мають статусу субєкта підприємницької діяльності.

Вказана позиція підтверджується практикою розгляду справ господарськими судами України (п. 1.6 розяснення Вищого арбітражного суду від 18.09.1997 року № 02-5/289 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України») та інформаційним листом Вищого господарського суду України від 21.01.2009 року № 01-08/33 за матеріалами справ, розглянутих Верховним Судом України.

З документів справи вбачається, що ОСОБА_3 під час проведення загальних зборів учасників ТОВ «УА Брук» 26.07.2013 року надав дозвіл директору ТОВ «УА Брук» ОСОБА_6 укладати відповідні договори про відчуження основних засобів товариства, проте не мав належних повноважень на ці дії, оскільки його довіреність від 09.08.2012 року не передбачала таких дій.

Отже, спір слід вирішувати в порядку господарського судочинства.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и л а :

У відкритті провадження цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УА Брук», третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_1, представник за довіреністю ОСОБА_2, до ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог- приватний нотаріус Луцького нотаріального округу ОСОБА_4, Приватний нотаріус Лкуцького нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання договорів недійсними та скасування державної реєстрації права власності відмовити.

Розяснити позивачам право на звернення до господарського суду для вирішення даного спору.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Луцького міськрайоного суду В.П. Пушкарчук