провадження № 2/760/5302/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2015 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі судді Шевченко Л. В.,

за участю секретаря судового засідання Бугайчука О. Р.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, треті особи: Солом'янська районна в м. Києві державна адміністрація, Житлово-експлуатаційна дільниця № 901, про вселення та зобов'язання не чинити перешкоди в користуванні квартирою, ухвалив таке рішення.

Позиції осіб, які беруть участь у справі:

23.06.2015 позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про вселення у квартиру АДРЕСА_1 та зобов'язання не чинити перешкоди в користуванні цією квартирою.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що вищезазначена квартира неприватизована. Згідно з довідкою форми № 3 у ній зареєстровані ОСОБА_5 та ОСОБА_1

Відповідач у справі є бабусею позивача. У віці 83 роки відповідач уклала шлюб з ОСОБА_4, який одразу поселився у спірній квартирі. Після цього відповідач та її чоловік почали чинити позивачу перешкоди у користуванні квартирою, замінивши вхідні двері. Відповідач відмовилася надати ключі та перестала пускати позивача у квартиру. Це стало приводом для звернення до міліції та порушення щодо позивача кримінального провадження.

Позивач вважає, що має право проживати у вищезазначеній квартирі, а тому звернувся до суду з цим позовом.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідача у судовому засіданні посилалися на те, що позивач не сплачує житлово-комунальні послуги та не звертався до відповідача за новими ключами від квартири. Крім того, зазначили, що відповідач не заперечує проти вселення позивача після примирення сторін.

Зважаючи на те, що спірна квартира є неприватизованою, суд залучив до участі у справі третіми особами, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, Житлово-експлуатаційну дільницю № 901 та Солом'янську районну в м. Києві державну адміністрацію.

Треті особи у судове засідання своїх представників не направили, однак Солом'янська районна в м. Києві державна адміністрація своїм листом №108/11381/01 від 29.07.2015 просила розглядати справу без участі представника та при ухваленні рішення покладалася на розсуд суду.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд

встановив:

Відповідно до довідки КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Окремого структурного підрозділу «Залізничний» № 150 від 05.11.2012 квартира АДРЕСА_1 неприватизована, а ордер у ВСП «Залізничний» не зберігся. Власником особового рахунку є ОСОБА_5 (а.с. 22).

Згідно з довідкою форми № 3 КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» структурного підрозділу Житлово-експлуатаційна дільниця № 901 від 12.06.2015 № 2934 у вищезазначеній квартирі зареєстровані ОСОБА_5 з 02.08.1978 та ОСОБА_1 з 25.02.2010 (а.с. 4).

ОСОБА_5 зверталася до суду з позовом про визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право користування спірною квартирою, оскільки він більше, ніж півроку там не проживав. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 07.11.2014, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13.01.2015, у задоволенні вищезазначеного позову відмовлено.

Встановивши усі обставини справи та здійснивши загальну оцінку доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити з таких підстав.

Суд встановив, що спірна квартира є неприватизованою. Позивач зареєстрований у цій квартирі з 25.02.2010 після смерті батька позивача за згодою відповідача. Своїми діями відповідач визнав за позивачем право користування квартирою. Цей факт встановлений у судовому засіданні і не заперечувався представниками сторін.

Стаття 65 ЖК передбачає, що «наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням».

Таким чином, з 25.02.2010 ОСОБА_1 набув право користування спірною квартирою.

Відповідно до частини третьої статті 61 ЦПК «обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини».

Так, рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 07.11.2014 встановлено, що 16.10.2012 ОСОБА_5 та ОСОБА_4 уклали шлюб, і з цього часу позивач позбавлений можливості у повній мірі користуватися житловим приміщенням. Встановлено, що 27.03.2013 між сторонами виник конфлікт у зв'язку із заміною вхідних дверей, внаслідок чого ОСОБА_1 не зміг потрапити до квартири. З цього приводу було порушено кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 125 КК, а саме заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження ОСОБА_5 Відповідно до вироку Солом'янського районного суду м. Києва від 11.07.2014 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального злочину, передбаченого частиною першою ст.125 КК та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. Згідно з ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25.09.2014 вирок суду скасовано, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 закрито у зв'язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_1 в суді та вичерпаності можливостей їх отримання.

Позивач до цього часу не може потрапити у спірну квартиру. З приводу цього позивач звертався до органів міліції, однак листом Солом'янського РУГУ МВС у м. Києві від 12.06.2015 № 50/22502 йому було повідомлено, що між сторонами виникли цивільно-правові відносини і рекомендовано звернутися до суду (а.с. 3).

Отже, враховуючи те, що позивачу з 27.03.2013 з боку відповідача чиняться перешкоди у користуванні квартирою, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими. Крім того, суд враховує думку представників відповідача, які вказали, що відповідач не заперечує проти вселення позивача.

Посилання представника відповідача на те, що позивач не оплачує житлово-комунальні послуги, не може бути підставою для відмови у позові, однак не позбавляє відповідача права звернутися до суду з окремим позовом для захисту своїх порушених прав.

З урахуванням викладеного суд робить висновок про необхідність захистити порушені права позивача в обраний ним спосіб судового захисту, що відповідає статті 16 ЦК.

Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Розподіляючи судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд зазначає, що з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 243,60 грн..

Керуючись статтями 64, 65 ЖК статтями 1, 4-11, 18, 57-66, 79, 88, 157-196, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5, треті особи: Солом'янська районна в м. Києві державна адміністрація, Житлово-експлуатаційна дільниця № 901, про вселення та зобов'язання не чинити перешкоди в користуванні квартирою - задовольнити повністю.

Вселити ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_5 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 копійок) судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. В. Шевченко