справа № 166/930/15-ц
проваджененя № 2/166/226/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2015 року смт. Ратне

Ратнівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Фазан О.З.,

за участю секретаря Приймачук О.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника органу опіки та піклування ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні в смт. Ратне справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком та зняття з реєстрації,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання її такою, що втратила право користування житловим будинком та зняття з реєстрації.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що має власний житловий будинок, який розміщений у смт. Заболоття по вул.Шевченка,156 Ратнівського району Волинської області ,що стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 06.07.2005 року . Проживає у даному будинку постійно.

Відповідач , яка є її рідною дочкою зареєстрована в цьому будинку з 06 жовтня 1983 року . Крім цього, тут також зареєстровані діти ОСОБА_3 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, 11.11.2009 року.

Протягом останніх восьми років відповідачка в її будинку не проживає, його не відвідує, ніякої допомоги по утриманню та схоронності будинку не надає. ОСОБА_8 окремий будинок, який успадкувала після смерті діда, де постійно проживає.

ОСОБА_3 поводить себе негативно, ніде непрацює. ОСОБА_8 з нею не спілкується через її поведінку , проживати з нею не має наміру, добровільно знятися з реєстрації не бажає, а тому змушена звертатись до суду .

Ухвалою суду від 29.07.2015. року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача залучено орган опіки та піклування Ратнівської районної державної адміністрації Волинської області.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю. Ствердила, що оформила право власності будинковолодіння після смерті чоловіка, про що повідомляла відповідачку,яку через негативну поведінку, зловживання спиртними напоями хоче позбавити права на користування цим будинком та зняти з реєстрації місця проживання. Ствердила, що відповідачка відвідувала її будинок у квітні 2015 року, не памятає з якого часу не проживає вона з дітьми у будинку. Визнала, що успадкований будинок відповідачкою лише частково придатний для проживання. Відповідачка залишила будинок на її вимогу та не бажає , щоб вона проживала з нею. Їй не відомо , щоб відповідачку притягували до адміністративної відповідальності.

Представник органу опіки та піклування Ратнівської районної державної адміністрації у задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю. Підтримала висновок служби у справах дітей про недоцільність зняття з реєстрації місця проживання відповідачку , яка є матірю трьох неповнолітніх дітей та додані ОСОБА_9 обстеження умов проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 та смт. Заболоття , вул. Л.Українки,38 Ратнівського району Волинської області . На обліку в органах опіки та піклування сімя відповідачки , як неблагополучна не перебуває.

Відповідачка позовні вимоги не визнала повністю. Ствердила, що позивачка вигнала її з будинку, а тому по цій причині не надає допомоги по утриманню та схоронності будинку. Зазначила , що позивачка оформила правовстановлюючі документи на будинок , чим позбавила її законного права власності на частку будинку після смерті батька ОСОБА_10, який помер 19 грудня 1994 року. Також зазначила, що після її розлучення із чоловіком 17 травня 2007 року позивачка не дозволила, щоб вона із дітьми проживала у батьківському будинку і запропонувала проживати у квартирі вітчима ОСОБА_11 за адресою АДРЕСА_1. ОСОБА_8 на цю вимогу позивачки погодилася та ,взявши кредит , зробила ремонт квартири вітчима . В 2011 році позивач сказала залишити також і цю квартиру вітчима, так як будуть її продаватися. Після цього, змушена була поселитися в успадкований, непридатний для проживання, будинок діда ОСОБА_12 , який помер 16 грудня 2009 року. Позивачка не дозволила проживати з нею на період оформлення спадщини. На даний час проживає із дітьми у будинку ОСОБА_13 , оскільки немає грошей для оформлення права власності та ремонту успадкованого будинку. Ствердила, що її до адміністративної відповідальності не притягували, а один раз розглядали на виконкомі селищної ради за негативну поведінку.

Свідок ОСОБА_13 показала суду, що успадкований будинок відповідачки за адресою вул. Шевченка,150 смт. Заболоття не придатний для проживання дітей, а тому внуки проживають з нею постійно, в тому числі і ОСОБА_7 , яка є внучкою позивачки. Підтвердила, що відповідачка залишила будинок позивачки на її вимогу. Позивачка не дозволяє користуватися будинком відповідачці та її неповнолітнім дітям, а тому вони тимчасово проживають з нею у житловому будинку, який їй не належить.

Неповнолітній свідок ОСОБА_9,яка є дочкою відповідачки, показала суду, що успадкований будинок мамою непридатний для проживання, а тому вона із малолітніми сестрами рік проживає у бабусі ОСОБА_13 . Будинок позивачки разом із мамою та татом залишили на її вимогу, не памятає коли. Мамі немає куди виписатися .ОСОБА_8 частково проживає разом з ними, а також у будинку за адресою вул. Шевченка, 150 смт. Заболоття.

Свідок ОСОБА_14, яка є дочкою позивачки, показала суду , що відповідачка не дбає про свою сімї та умови їх проживання, а тому частково непридатний для проживання успадкований нею житловий будинок діда. Підтвердила, що відповідачка з 2005 року залишила будинок позивачки на її вимогу із-за сварок , зловживання спиртних напоїв та проживала спочатку у свекрухи ОСОБА_13, а потім у квартирі вітчима, орендувала квартиру, успадкованому будинку.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, представника органу опіки та піклування Ратнівської райдержадміністрації, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст.9 ч.4 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Статтею 319 ЦК України, ст.ст.64, 156 ЖК України визначено, що члени сім'ї власника житлового будинку користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку і не можуть бути обмежені у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 ЖК України, дружина наймача, їх діти, батьки і припинення сімейних відносин не позбавляє права користування займаним приміщенням.

Відповідно до ст.71 ч.1 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Частиною 2 цієї статті передбачено, якщо відсутність була з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору-судом.

Частина третя даної статті передбачає, що жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сімї понад шість місяців у випадку влаштування дитини на виховання до родичів .

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється також на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

В судовому засіданні встановлено, про що не оспорюють сторони: відповідачка, як дочка, проживала в житловому будинку позивачки, з часу свого народження і зареєстрована по даний час , що також стверджено копією будинкової книжки для прописки громадян, проживаючих у ІНФОРМАЦІЯ_4, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 7695693 від 06.07.2005 року. Позивачка у 2011 році оформила право власності на будинковолодіння після смерті чоловіка, батька відповідачки, який помер 19 грудня 1994 року.

Допитані у судовому засіданні свідки: ОСОБА_13, ОСОБА_9, ОСОБА_14 підтвердили, що відповідачка залишила будинок позивачки на її вимогу, що підтвердила також і сама позивачка. Також, що ОСОБА_3 не проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_5 з 2007 року стверджено довідкою Заболоттівської селищної ради № 912 від 06.07.2015 року.

Згідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

ОСОБА_1 не надала жодного доказу, що не здобуто і в судовому засіданні про те, що відповідачка відсутня в житловому будинку в смт. Заболоття по вул. Шевченка,156 Ратнівського району Волинської області без поважних причин. Твердження позивачки, що відповідачка створювала нестерпні умови для їх спільного проживання не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами. Так, відсутні докази, що позивачка залишила будинок позивачка по причині систематичного руйнування чи псування жилого приміщення або систематичного порушенням правил співжиття. Крім того, відсутні докази про те, що до відповідачки вживалися заходи запобігання і громадського впливу з даного приводу.

Отже, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд виходить з того, що відповідачка має право користуватися житловим будинком, де вона зареєстрована, її відсутність за місцем проживання була з поважних причин, викликана небажанням позивачки, як матері, яка позбавила можливості відповідачку користуватися житловим приміщенням, оскільки та успадкувала будинок , але не оформила правовстановлюючі документи на нього через відсутність коштів, іншого житлового приміщення вона не має.

Успадкування іншого будинковолодіння не позбавляє права відповідачки та її дітей права користування жилим приміщенням своєї матері.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати не присуджуються позивачці, оскільки в задоволенні позову відмовляється.

На основі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212, 213 - 215 ЦПК України, ст. 319 ЦК України, ст. ст. 9, 64, 71, 156 ЖК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1,третьої особи , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору органу опіки та піклування Ратнівської районної державної адміністрації на стороні позивача до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком, який розміщений у смт. Заболоття по вул.Шевченка,156 Ратнівського району Волинської області та зняття її з реєстрації, відмовити за безпідставністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий : підпис

З оригіналом згідно

Суддя Ратнівського

районного суду ОСОБА_15