СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2015 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кицюк В.С., розглянувши позов Публічного акціонерного товариства «КИЇВЕНЕРГО» до ОСОБА_3 про стягнення боргу за спожиту електроенергію, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва із вищезазначеним позовом.

Ухвалою суду від 08.06.2015 року позов залишено без руху та надано строк для усунення вказаних в ньому недоліків, а саме приведення позовної заяви у відповідність до вимог ст. 119 ЦПК України.

Так, судом була акцентована увага на тому, що позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 16 259,18 грн. боргу за спожиту електроенергію, 3% річних та інфляційну складову в сумі 5 527,11 грн. та зарахувати їх на спеціальні рахунки, вирішити питання про судові витрати. Проте, всупереч п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позивач не зазначає доказів на підтвердження кожної обставини на підтвердження своїх вимог. Процесуальний закон вимагає саме на цій стадії зазначити всі докази на підтвердження своїх вимог, представлення яких можливе вже на подальших етапах руху позовної заяви, зокрема, під час судового розгляду. Так, не зазначено доказів на підтвердження того, що відповідач користується тими послугами, про які мова йде у позовній заяві, також не підтверджено з чого виходить позивач стверджуючи про те, що «з`ясовано», що відповідач не сплачує за фактичне споживання електроенергії, не зазначено доказів на підтвердження існування не тільки заборгованості в саме такому розмірі як наполягає позивач, але й не підтверджена сама її наявність.

Зміст позовної заяви зводиться лише до цитування окремих положень Цивільного Кодексу України та Правил розрахунків населення за спожиту енергію.

Позовна заява не може ґрунтуватися на припущеннях і на цьому чітко акцентує увагу Європейський суд з прав людини, який зазначає в рішеннях Філіс проти Греції, Міцци проти Мальти, що право на звернення до суду не є абсолютним і особа, яка має намір ним скористатися повинна дотримуватися порядку, передбаченого національним законодавством конкретної держави.

24.06.2015 року як вбачається із матеріалів справи (зворотного повідомлення) позивач отримав ухвалу суду, проте до даного часу недоліки не усунув.

Враховуючи положення п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачений заявником судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок підлягає поверненню позивачу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 119-121 ЦПК України, п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд -

У Х В А Л И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «КИЇВЕНЕРГО» до ОСОБА_3 про стягнення боргу за спожиту електроенергію - визнати неподаним та повернути позивачу.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві повернути Публічному акціонерному товариству «КИЇВЕНЕРГО», , - кошти сплачені на оплату судового збору в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок згідно платіжних доручень № 451 від 20.01.2015 року, № від 28.04.2015 року.

Після вступу ухвали в законну силу, повернути позивачу копії доданих до позовної заяви документів.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.С. Кицюк