АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/5610/15 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 642/3534/15-ц Євтіфієв В.М.
Категорія:трудові Доповідач -Гальянова І.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого , судді: Гальянової І.Г.,

суддів: Швецової Л.А.,

Костенко Т.М.,

за участю секретаря: Сватенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 22 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Південна залізниця» в особі відокремленого підрозділу «Вагонне депо Основа» про скасування наказу про накладання дисциплінарного стягнення,-

ВСТАНОВИЛА :

29 квітня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ по відокремленому підрозділу «Вагонне депо Основа» Державного підприємства «Південна залізниця» від 29.01.2015 року № 3-з/с про оголошення йому догани як заступнику начальника депо.

Свої вимоги, з посиланням на ст.ст. 139, 141 КЗпП України, пункт 4.2. посадової інструкції, позивач обґрунтовував тим, що відповідно до вказаного наказу, йому було оголошено догану за нібито неналежне виконання посадових обов»язків та пункту 4.2. посадової інструкції, що виразилось у невиконання плану деповського ремонту в грудні 2014 року та підставою для такого притягнення до дисциплінарної відповідальності став протокол оперативної наради при начальнику Депо від 31.12.2014 року.

Як на підставу визнання незаконним та скасування вказаного наказу позивач зазначає на відсутність його вини в невиконанні плану, у зв»язку з тим, що вказаний план виконати було неможливо з причин відсутності об»єктів та запасних частин для проведення деповського ремонту, а також відсутність працівників та устаткування, про що ним неодноразово доповідалось начальнику Депо з метою сприяння з його боку щодо усунення вказаних вище обставин та попередження випадків невиконання плану ремонту та такі доповідні ним були надані начальнику Депо 08 вересня, а також 03 , 12, 15 , 16, 17 , 22 та 26 грудня 2014 року.

Як на підставу вказаних вимог, позивач також зазначає, що до його посадових обов»язків не входить забезпечення запасними частинами , деталями для здійснення деповського ремонту вагонів.

Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 22 червня 2015 року в задоволенні вказаних позовних вимог, позивачу було відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його вказані позовні вимоги .

Доводи апеляційної скарги обгрунтовує невідповідністю висновків суду обставинам справи та наданим ним доказам, порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права .

В запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача, посилаючись на законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції та безпідставність доводів апеляційної скарги, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу -без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи , доводи апеляційної скарги та заперечень на апеляційну скаргу, судова колегія приходить до висновку,що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог,заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи позивачу в задоволенні вказаних позовних вимог, суд першої інстанції , з посиланням на вимоги ст.ст. 139, 142, 147, 148,149 КЗпП України, виходив з законності та обгрунтованості дій відповідача щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна.

Так, судом першої інстанції встановлено, підтверджено наявними у справі доказами та сторонами не заперечується ,що позивач знаходиться в трудових правовідносинах з відповідачем , працює заступником начальника депо відокремленого підрозділу «Вагонне депо основа» Державного підприємства «Південна залізниця » та наказом № 3 з/с від 29.01.2015 року , йому було оголошено догану за неналежне виконання посадових обов»язків та п. 4.2. посадової інструкції ,що виразилась у невиконанні плану деповського ремонту в грудні 2014 року і підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності слугував протокол оперативної наради при начальнику вагонного депо Основа від 31.12.2014 року ( а.с.10).

Як свідчить даний наказ , як на підставу притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності в наказі зазначено на відсутність належної організації роботи з ремонту керівним складом цехів деповського ремонту, незабезпечення у достатній кількості запасними частинами та деталями вагонів.

Відповідно до ст. 139 КЗпП України, працівники зобов»язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватись трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитись до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

В ст.141 КЗпП України встановлено, що власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створити умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержуватись законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитись до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту.

Згідно до посадової інструкції позивача , затвердженої начальником вагонного депо 31 липня 2014 року , позивач як заступник начальника депо забезпечує виконання плану деповського ремонту вагонів, їхніх вузлів і деталей високої якості, забезпечує виконання планів здачі металобрухту чорних та кольорових металів. Забезпечує своєчасну розробку виключених із інвентарю та списаних вагонів у металобрухт і використання старопридатних вузлів та деталей ,що зняті з них при розробці, роботу зі сторонніми організаціями щодо виконання ремонту вагонів та запасних частин їх власності ( пункти 2.1.2, 2.1.3., 2.1.5.).

Відповідно до п.4.2. вказаної посадової інструкції позивач несе персональну відповідальність, у тому числі за невиконання плану деповського ремонту вагонів (а.с.5-8).

Таким чином , вказана посадова інструкція не містить обов»язків позивача щодо забезпечення або організацію забезпечення запасними частинами, деталями для здійснення ремонту вагонів.

Як свідчить пояснення позивача щодо невиконання плану деповського ремонту в грудні 2014 року, в своїх поясненнях останній зазначив , що з деповського ремонту випущено 57 вагонів з 73 по плану та в залишку з незакінченим ремонтом залишаються 21 вагон , ремонтні роботи по яким не можуть бути завершеними , у зв»язку з відсутністю запасних частин, необхідних для закінчення такого ремонту ( а.с.25).

При цьому, як свідчать доповідні записки , адресовані начальнику вагонного депо Основа , які зареєстровані підприємством 03, 12, 13 15, 16, 17 та 22 грудня 2014 року, позивач в зазначені дати доповідав керівнику на низький рівень організації роботи матеріально -технічного забезпечення щодо поставок необхідних запасних частин та щодо прийняття керівником підприємства заходів по забезпеченню ремонтних цехів запасними частинами з метою недопущення невиконання плану завдання по ремонту вагонів, не реагування службою вагонного господарства та направлені ним телеграми в службу про поставку запчастин , також попереджав керівника , щодо відсутності з його боку гарантій на виконання плану, у зв»язку з відсутністю запчастин , необхідних для ремонту вагонів ( а.с.14-19, 22-23,27-36).

Відповідно пункту 1.3. наказу начальника вагонного депо Основа № 60 від 20.01.2014 року, заступник начальника депо по ремонту має в своєму безпосередньому підпорядкуванні має в своєму безпосередньому підпорядкуванні цехи, причетні до деповського ремонту вагонів ( складальний, підсобно-заготівельний, колісно-роликовий, візковий, авто контрольний пункт) диспетчерську депо, складачів поїздів ( а.с.70-74).

Таким чином , позивачу, як заступнику начальника депо по ремонту не підпорядковані підрозділи депо, які займаються поставками запчастин, необхідних для ремонту вагонів.

Згідно до вимог ст. 147 КЗпП України ,за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення : 1) догана; 2) звільнення.

В п. 24 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку для робітників і службовців підприємств , установ організацій, затверджених постановою Державного комітету СРСР по праці та соціальним питанням за погодженням з ВЦСПС від 20.07.984 року № 213, порушення трудової дисципліни визначається як невиконання або неналежне виконання з вини працівника трудових обов»язків .

Таким чином , обов»язковою умовою , яка у відповідності до вказаної норми КЗпП України, є підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни, є наявність вини працівника в такому порушенні.

При цьому, в законодавстві про працю не розкривається зміст категорії вини, не визначаються її види.

За аналогією , в кримінальному законодавстві визначено, та за змістом такого визначення, виною є психічне ставлення особи до вчинення дії (або бездіяльності), виражене у формі умислу або необережності. За змістом, умислом кримінальне законодавство визначає як усвідомлення особою своїх дій, їх передбачення та бажання їх настання ( прямий умисел) та усвідомлення особою своїх дій ( або бездіяльності), передбачення наслідків таких дій (або бездіяльності) не бажання настання таких наслідків, але свідоме припущення їх настання ( непрямий умисел).

За змістом, необережністю, кримінальне законодавство визначає як самовпевненість особи , яка передбачала наслідки своїх дій ( або бездіяльності), але легковажно розраховувала на їх відвернення, так і недбалість особи, яка не передбачала можливість настання своїх дій ( або бездіяльності) хоча повинна була і могла їх передбачити.

Вказані обставини справи та вимоги норм матеріального права свідчать про відсутність вини позивача в невиконання плану ремонту вагонів у грудні 2014 року, оскільки невиконання такого плану було пов»язано з непостачанням та відсутністю запасних частин, необхідних для ремонту вагонів, про що позивач неодноразово повідомляв начальника депо та за постачання яких позивач відповідальності, відповідно до посадової інструкції , не несе і в його підпорядкуванні не знаходяться служби вагонного господарства, які займаються придбанням та поставкою запасних частин, необхідних для ремонту вагонів.

При цьому, надані представником відповідача бухгалтерські документи щодо наявності запчастин по бухгалтерським документам, не спростовують вказані обставини, оскільки доказів, які б свідчили, що позивачу були надані необхідні для ремонту вагонів запасні частини , а він при їх наявності не організував роботу по такому ремонту , відповідачем суду не надано.

З огляду на наведене, наказ від 29.01.2015 року № 3-з/с по відокремленому підрозділу «Вагонне депо Основа» Державного підприємства «Південна залізниця» про оголошення позивачу як заступнику начальника депо - догани не відповідає вимогам ст. 147 КЗпП України, оскільки відсутність вини позивача в невиконання в грудні 2014 року плану по ремонту вагонів , виключає можливість притягнення його до дисциплінарної відповідальності за невиконання такого плану .

Суд першої інстанції на вказані обставини справи та вимоги норм матеріального права уваги не звернув та прийшов до помилкового висновку щодо законності притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, як таке, що ухвалено судом першої інстанції з порушенням вимог вказаних норм матеріального права, при невідповідності висновків суду обставинам справи на наявним у справі доказам , які суд вважав встановленими ( пункти 3 та 4 ст. 309 ЦПК України),з ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог позивача з зазначених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 303. 309. 315. 317. 319, 218 ЦПК України. судова колегія,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 22 червня 2015 року.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити .

Визнати незаконним та скасувати наказ від 29.01.2015 року № 3-з/с по відокремленому підрозділу «Вагонне депо Основа» Державного підприємства «Південна залізниця» про оголошення йому як заступнику начальника депо - догани.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий, суддя:

Судді :