Справа № 588/691/15-ц
№ провадження 2/588/284/15
04.08.2015 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі головуючої судді Щербаченко М.В., з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Тростянці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог на боці позивача ОСОБА_4, про визнання права власності за набувальною давністю,
Позивач 12 травня 2015 року звернулася до суду з указаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на 48/100 частин житлового будинку з будівлями та спорудами, що розташовані у АДРЕСА_1.
Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити. Суду пояснила, що житловий будинок по АДРЕСА_1 був збудований нею у 1982 році. За договором дарування указаний будинок з надвірними будівлями позивач подарувала своїй доньці ОСОБА_5, а у подальшому на початку 90 років за дорученням останньої та у зв'язку з тим, що потрібні були кошти на навчання доньки продала 48/100 частин указаного будинку з побутовими будівлями і спорудами ОСОБА_3. З того часу ОСОБА_3 жодного дня не проживав у придбаній частині будинку, ніколи не навідувався, не утримував його. Позивач вказала, що після продажу цієї частини будинку продовжує проживати у ньому сама, утримує належну ОСОБА_3 частину будинку, здійснює ремонт, добудови, оплачує рахунки за світло, газ. Відкрите та безперервне володіння цією частиною будинку триває з 1997 року і складає більше 10 років. Згідно з поясненнями позивача приблизно у 2005 році інша частина будинку з надвірними будівлями, зокрема, 52/100, була продана ОСОБА_4, яка і по цей час проживає у придбаній частині будинку. Позивач вказала, що їй невідомо місце проживання та перебування ОСОБА_3, з часу придбання спірної частини будинку вона його ніколи не бачила, нічого про нього їй не відомо, припустили, що він можливо вже помер. З огляду на викладені обставини, позивач просила позов задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечила.
Відповідач в судове засідання не з'явився, його місце реєстрації судом не установлено. Відповідно до частини 9 статті 74 ЦПК відповідача було викликано до суду шляхом публікації оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» від 18 липня 2015 року № 129. Ураховуючи, що позивач вважається належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, не подав до суду заяви про розгляд справи без його участі, не повідомив про причини неприбуття до суду, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.
Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_4 проти вимог позивача не заперечила. Зі згоди ОСОБА_4 у порядку статті 184 ЦПК України остання була допитана як свідок, при цьому показала, що знає позивача останні 10 років з часу придбання 2005 року у неї 52/100 частин житлового будинку по АДРЕСА_1. Позивач весь цей час проживає в іншій частині цього будинку, належним чином доглядає цей будинок, здійснює поточний ремонт, зокрема, змінювала вікна, забезпечила проведення газопостачання, встановила газові конвектори. ОСОБА_4 вказала, що ніяких відомостей про ОСОБА_3 вона повідомити не може, його не знає, і за весь час її проживання у частині будинку по АДРЕСА_1 останній не з'являвся і про свої права на будинок не повідомляв.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів.
Судом установлено, що відповідно до даних паспорту ОСОБА_2 серії НОМЕР_1, виданого Тростянецьким РВ УМВС в Сумській області 07.04.2000 року, довідки Тростянецкої міської ради від 07.04.2015 року №314 та будинкової книги позивач зареєстрована у будинку по АДРЕСА_1 м.Тростянець Тростянецького району Сумської області з 02.11.1998 року і по цей час (а.с. 3-5, 9).
На підставі договору забудови від 05.05.1982 року позивач набула у власність будинок по АДРЕСА_1, який розташований на земельній ділянці 600 кв.м. Уподальшому позивачем було відчужено за договорами дарування від 05.02.1983 року та купівлі продажу від 23.07.1993 року та від 12.09.2005 року відповідні частки спірного будинку. Відповідно до технічного паспорту, інвентарної справи житлового будинку по АДРЕСА_1, Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 04.06.2015 № 38560229 ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 23.07.1991 року належить право власності на 48/100 частини житлового одноповерхового трикімнатного будинку по АДРЕСА_1, а ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу НОМЕР_2 від 12.09.2005 належить 52/100 указаного спірного будинку (а.с.38, 70-80).
Відповідно до довідки голови вуличного комітету по АДРЕСА_1 ОСОБА_9 ОСОБА_2 з 1982 року по теперішній час проживає у частині будинку по АДРЕСА_1, несе витрати по утриманню будинку, підтримує його у гарному стані, інша частина будинку належить ОСОБА_4.
Допитана як свідок ОСОБА_6, 1947 року народження, суду показала, що знає позивача останніх три роки у зв'язку з тим, що її донька як соціальний працівник доглядає позивача, яка є інвалідом І групи, іноді відвідує її за місцем її проживання АДРЕСА_1, де вона живе сама.
Свідок ОСОБА_7, 1939 року народження, знає позивача з 1989 року, вказала, що весь цей час позивач проживає у будинку АДРЕСА_1, зараз живе одна, ОСОБА_7 іноді приходить допомогти по домогосподарству позивачу. ОСОБА_3 свідок не знає, ніколи його не бачила.
Допитаний як свідок ОСОБА_8, 1950 року народження, вказав, що є сусідом позивача і живе по АДРЕСА_2, знає ОСОБА_2 близько 40 років. Приблизно з 2000 року проживає позивач у частині будинку по АДРЕСА_1, живе там сама, дбає про будинок, засаджує город. Про ОСОБА_3 ОСОБА_8 нічого не відомо.
Згідно з частиною 4 статті 319, 322 ЦК України, власність зобов'язує, а власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить.
Відповідно до частин 1 та 4 статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Згідно п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.
Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2001 року.
Таким чином, враховуючи викладене та те, що судом на підставі досліджених доказів установлено, що позивач володіє спірним будинком з 1998 року і по цей час, то положення статті 344 ЦК України з урахуванням пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК поширюються на час проживання позивача у будинку по АДРЕСА_1, починаючи з 01 січня 2001 року
Досліджені судом письмові докази та показання свідків дають підстави дійти висновку, що позивач заволоділа спірним будинком добросовісно, здійснює поточний, володіє будинком відкрито більше 10 років, без таємниць, що є очевидним для всіх третіх осіб, і безперервно, даних, що до позивача пред'являвся правомочною особою вимоги про повернення будинку не установлено.
Враховуючи зазначене, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо визнання за нею права власності за набувальною давністю на житловий будинок по АДРЕСА_1, на підставі статті 344 ЦК України підлягають задоволенню, оскільки вона добросовісно заволоділа вказаним нерухомим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти ним протягом більше 10 років.
Згідно із частини 1 статті 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог
Відповідно до пункту 6 частини 3 статті 79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.
Ухвалою Тростянецького районного суду Сумської області від 06 липня 2015 року на підставі частини 3 статті 82 ЦПК України позивача було звільнено від сплати судових витрат, пов'язаних з публікацією оголошення про виклик відповідача, а обов'язок оплати указаних судових витрат було покладено на територіальне управління ДСА України в Сумській області.
Як установлено з матеріалів справи, територіальним управлінням ДСА України в Сумській області згідно із платіжним дорученням № 795 від 15.07.2015 року було оплачено публікацію у газеті «Урядовий кур'єр» від 18.07.2015 року № 129 всього на суму 420 грн.
Ураховуючи викладене, указані витрати підлягають стягненню з відповідача.
На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 48/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних побутових будівель та споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, за набувальною давністю.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь територіального управління ДСА України в Сумській області витрати, пов'язані з публікацією в газеті «Урядовий кур'єр» оголошення про виклик до суду відповідача в сумі 420 (чотириста двадцять) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.В.Щербаченко