Справа № 199/5734/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

20 серпня 2014 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

при секретарі Грицай А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання угоди купівлі-продажу дійсною та визнання права власності на домоволодіння, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання угоди купівлі-продажу дійсною та визнання права власності на домоволодіння №156 по вулиці Сподівань в м. Дніпропетровську.

В обґрунтування позову посилався на те, що домоволодіння №156 по вулиці Сподівань в м. Дніпропетровську належить відповідачу ОСОБА_2

18 лютого 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено письмовий договір купівлі-продажу домоволодіння №156 по вулиці Сподівань в м. Дніпропетровську, за умовами якого позивач передав відповідачу ОСОБА_2 150 000 грн., що в еквіваленті складало 3000 доларів США. Даний договір не було нотаріально посвідчено у звязку із підготовкою документів для продажу домоволодіння.

Оскільки на теперішній час між сторонами погоджено всі істотні умови за договором купівлі-продажу, але нотаріально він не оформлений, тому позивач просив суд на підставі ст.220 ЦК України визнати договір купівлі-продажу домоволодіння № 156 по вулиці Сподівань в місті Дніпропетровську, який укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 18 лютого 2008 року дійсним та визнати за ним право власності на вказане домоволодіння.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, надав заяву щодо розгляду справи за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, надала письмову заяву, якою проти позову не заперечувала, справу просила розглядати за її відсутності.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими,що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що домоволодіння №156 по вулиці Сподівань в місті Дніпропетровську належить на праві приватної власності ОСОБА_2, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с. 12).

18 лютого 2008 року між ОСОБА_1, з одного боку, та ОСОБА_2, з іншого, було оформлено у простій письмовій формі угода купівлі-продажу домоволодіння №156 по вулиці Сподівань в місті Дніпропетровську (а.с.13).

Згідно з ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Виходячи із змісту ст.220 ЦК України, недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину робить такий правочин нікчемним, якщо він відповідно до чинного законодавства підлягає обовязковому нотаріальному посвідченню.

Договір, який всупереч вимогам закону, не був нотаріально посвідчений, може бути визнаний дійсним лише за наявності такої сукупності умов: досягнення між сторонами згоди щодо всіх істотних умов договору; наявність письмових доказів досягнення домовленості щодо всіх істотних умов договору; повне або часткове виконання договору; ухилення однієї зі сторін від його нотаріального посвідчення.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.13 постанови №9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч.2 ст.220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України повязується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обовязків для сторін.

При розгляді таких справ суди повинні зясувати, чи підлягає правочин обовязковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи не втрачена можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

У ході розгляду справи позивачем не доведено та судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 ухиляється від нотаріального посвідчення договору.

За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог, і вважає ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2 про визнання угоди купівлі-продажу дійсною та визнання права власності на домоволодіння, - відмовити.

З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають та відносяться на рахунок сторони, що їх понесла.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 88, 214, 215, 222 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 в позові до ОСОБА_2 про визнання угоди купівлі-продажу дійсною та визнання права власності на домоволодіння, - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок сторони, що їх понесла.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.Г.Якименко