У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 серпня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Ступак О.В., Умнової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Львівського комунального підприємства «Тополя-406» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, за касаційною скаргою Львівського комунального підприємства «Тополя-406» на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 3 липня 2014 року, ухвалу апеляційного суду Львівської області від 20 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року Львівське комунальне підприємство «Тополя-406» (далі ЛКП «Тополя») звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідачів заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 4815,72 грн.

Позов мотивовано тим, що відповідачі зареєстровані та проживають у АДРЕСА_1, який знаходиться на балансі та обслуговуванні ЛКП «Тополя - 406», тому зобов'язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Разом з тим, відповідачі порушують дані вимоги і станом на травень 2014 року допустили заборгованість, яка становить 4815,75 грн, та яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 3 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 20 листопада 2014 року, позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь позивача заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 2555,26 грн та судовий збір в сумі 121,56 грн.

Позивач, не погоджуючись з даними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просить їх скасувати з ухваленням нового рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, частково задовольняючи позов виходив з того, що позивач звернувся до суду з позовом 19 травня 2014 року та просить стягнути з відповідачів заборгованість, яка виникла з червня 2010 року. В даному випадку перебіг строку позовної давності почався з травня 2011 року. За таких обставин не підлягає стягненню сума боргу, що утворилась до вказаної дати у зв'язку з пропуском строку позовної давності. У поданій заяві позивач не ставить питання про поновлення строку звернення до суду. При цьому, відповідач подав заяву про застосування строку позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні частини позовних вимог.

Посилаючись на вказані обставини, місцевий суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, стягнув заборгованість в межах строку позовної давності.

З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій погодитися не можна, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. ст. 213 <nau://ukr/1618-15|st213>, 214 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st214> рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення суд апеляційної інстанції повинен з'ясувати: чи враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти), якими мотивовано рішення, належними й допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримано та чи правильно застосовані норми матеріального й процесуального права

Вказаним вимогам процесуального права рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що будинок АДРЕСА_1 перебуває на балансі ЛКП «Тополя-406» та ним обслуговується. Квартира №71 у вказаному будинку приватизована та складається із 2-х кімнат, житловою площею 28,20 кв.м., загальною площею50,30 кв.м. У ній зареєстровані та проживають відповідачі.

Згідно довідки про стан розрахунків по вищевказаній квартирі, за період з червня 2010 року по лютий 2014 року у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість за центральне опалення в сумі 2 972,79 грн та 1842,93 грн. за утримання будинку та прибудинкової території.

17 грудня 2009 року Шевченківським районним судом м. Львова видано судовий наказ про стягнення заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в сумі 1360,04 грн.

Даний судовий наказ, за заявою ОСОБА_8 скасовано судом 1 червня 2010 року та роз'яснено право заявити пред'явлені вимоги в порядку позовного провадження.

5 листопада 2012 року та 15 листопада 2012 року Шевченківським районним судом м. Львова видано судові накази про стягнення заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на суми 3505,69 грн та на суму 3702,07 грн.

Вказані судові накази скасовані судом ухвалами від 4 грудня 2012 року та від 26 листопада, відповідно.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до чч. 2, 3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

За змістом вказаних норм перебіг позовної давності переривається поданням заяви про видачу судового наказу.

В даному випадку, суди першої та апеляційної інстанцій невірно витлумачили зміст вказаних норм та дійшли помилкових висновків, що звернення з заявами про видачу судових наказів не перериває строк позовної давності.

Таким чином, судами попередніх інстанцій належним чином не перевірено дотримання позивачем строку позовної давності з урахуванням поданих ним заяв про видачу судових наказів та скасування їх судом.

Не надано належної оцінки доводам позивача щодо переривання строку позовної давності в силу подання заяв про видачу судових наказів.

Зазначене вище свідчить про неповне встановлення судами, як першої, так і апеляційної інстанцій, фактичних обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, що в свою чергу призвело до неправильних висновків у справі.

За таких обставин, ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій рішення не можуть вважатися законними і обґрунтованими, у зв'язку із чим, відповідно до ст.338 ЦПК України їх слід скасувати з передачею справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 335, 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Львівського комунального підприємства «Тополя-406» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 3 липня 2014 року, ухвалу апеляційного суду Львівської області від 20 листопада 2014 року скасувати.

Справу передати до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук
судді В.С. Висоцька
О.В. Ступак
О.В. Умнова
І.М. Фаловська