Номер провадження: 22-ц/785/7355/15
Головуючий у першій інстанції Єршова Л. С.
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Гайворонського С.П., Сегеди С.М.

при секретарі: Феленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 липня 2015 року, -

встановила:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за розпискою від 01 вересня 2008 року у розмірі 479388,00 грн., стягнення боргу за розпискою від 01 вересня 2008 року у розмірі 159850,00 грн.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18 вересня 2013 року по справі № 1522/24008/12 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 в частині стягнення суми боргу за розпискою від 01 вересня 2008 року у розмірі 479388,00 грн. залишено без розгляду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.12.2011 року ОСОБА_2 позичив ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 20000 доларів США, на підтвердження чого ОСОБА_3 надав йому розписку, згідно якої зобов'язався повернути позику у строк до 31 травня 2012 року у повному обсязі. У встановлений договором строк ОСОБА_3 борг не повернув, що і стало приводом для звернення до суду.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07.07.2015 року залишено без розгляду вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми інфляції у розмірі 142748,89 гривень; суми пені у розмірі 221097,57 гривень; моральної шкоди у розмірі 200000,00 гривень.

Після збільшення позовних вимог позивач просив суд стягнути з ОСОБА_3: суму боргу за розпискою від 07 грудня 2011 року у розмірі 499122,00 гривень; суму 3% річних у розмірі 40367,24; суму процентів у розмірі 103982,09 гривень.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07 липня 2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача суму боргу за договором позики від 07 грудня 2011 року у розмірі 643471,33 грн. з яких: 499122,00 грн. - сума боргу, 103982,09 грн. - проценти, 40367,24 грн. - 3% річних, та суму сплаченого судового збору 3219 гривень.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу у якій просить рішення суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов, районний суд виходив з того, що між позивачем та відповідачем 7 грудня 2011 року було укладено договір позики, за яким позивач надав відповідачеві у борг 499122 грн, який відповідач у обумовлені договором строки не повернув, а тому стягнув з нього на користь позивача суму боргу, проценти за користування борговими коштами та 3% річних.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Посилання апеляційної скарги на те, що розрахунок заборгованості слід було проводити станом на момент ухвалення судового рішення, не може бути підставою для скасування правильного по суті і справедливого рішення суду, оскільки розрахунок проведено станом на момент звернення позивача до суду з уточненою позовною заявою (а.с.60-68 т. ІІ).

Доводи апеляційної скарги про те, що висновки суду першої інстанції ґрунтуються на недоведених обставинах, не відповідають фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що 7 грудня 2011року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, що підтверджено наявною у матеріалах справи розпискою.

Статтею 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Правочин від 7 грудня 2011 року вчинено у відповідності до вимог закону: дотримано письмової форми, а отже його недійсність прямо законом не передбачена, питання про визнання судом правочину недійсним відповідач не ставив.

У відповідності до ст. 1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані в меншій кількості, ніж встановлено договором.

Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватись на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Судова колегія вважає, що районний суд підставно прийшов до висновку про правомірність правочину, оскільки жодних доказів, визначених законом, на його спростування відповідач суду не надав.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини по справі, рішення суду відповідає вимогам ст. ст. 213, 215 ЦПК України, а тому не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись: п. 1 ч. 1 ст. 307; ст. 308; 315; 317; 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області:

Н.А. Кононенко

С.П. Гайворонський

С.М. Сегеда