Номер провадження: 22-ц/785/1347/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Погорєлової С.О., Сидоренко І.П.,

при секретарі: Колмакові В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу Приватного підприємства НВКТФ «ЛІДЕР-ЛЮКС» та апеляційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 березня 2014 року по справі за позовом Одеського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 академія міста ОСОБА_3, про витребування майна,-

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2013 року Одеський прокурор з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері, що діє в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з названим позовом, в якому, після уточнення позовних вимог, просив суд витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 нежитлове приміщення, загальною площею 56,1 кв.м., основною площею 37,4 кв.м., балансова вартість якого складає 15528,21 грн., яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 8/8.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 19 березня 2014 року позов Одеського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 академія міста ОСОБА_3, про витребування майна задоволено.

Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 нежитлове приміщення, загальною площею 56,1 кв.м., основною площею 37,4 кв.м., балансова вартість якого складає 15528,21 грн., яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 8/8.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Приватне підприємство НВКТФ «ЛІДЕР-ЛЮКС» подало до суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 березня 2014 року та закрити провадження у справі.

В свою чергу, Департамент комунальної власності Одеської міської ради подав , також апеляційну скаргу на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 березня 2014 року, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати вищевказане рішення, постановити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог .

Заслухавши пояснення, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, яке ухвалено на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджені тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не можна визнати законним та обґрунтованим в повній мірі, виходячи з наступного.

Так, суд першої інстанції, задовольняючи вимоги Одеського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та витребовуючи з володіння ОСОБА_2 нежитлове приміщення, загальною площею 56,1 кв.м., основною площею 37,4 кв.м., балансова вартість якого складає 15528,21 грн., яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 8/8, виходив з того, що відповідно ст.. 388 ЦК України, Міністерство оборони України має право на витребування свого майна з чужого незаконного володіння ОСОБА_2.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, Прокурор з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері звернувся в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 академія міста ОСОБА_3, про витребування майна, обґрунтовуючи позовні вимоги ст. 330, 388, 392 ЦК України.

За змістом ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребувано у нього.

Згідно ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбано в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Тобто, якщо за відплатним договором із володіння власника або законного володільця вибуло майно, то витребувати його у добросовісного набувача можна тільки тоді, коли воно вибуло поза волею власника або законного володільця.

Передумовою вирішення питання про витребування майна є з'ясування того хто є дійсним власником спірного майна.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною 2 ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За умовами ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації

За приписами ст. ст. 2, 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень (далі державна реєстрація прав) - офіційне визнання, і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Статтею 16 ЦК України передбачено право особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права та відновлення становища, яке існувало до порушення.

У відповідності до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.

Статтями 317, 321 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Позовні вимоги про визнання права власності заявлені з посиланням на приписи ст. 392 ЦК України, якою передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Аналізуючи вказані норми ЦК України, судова колегія приходить до висновку, що право на пред'явлення позову про визнання права власності на підставі ст. 392 Цивільного кодексу України належить виключно власнику, тобто такий позов може бути заявлений власником індивідуально-визначеної речі до особи, яка оспорює право власності на майно. Особою, яка оспорює право власності на майно, є особа, яка заявляє про свої права на річ.

Згідно зі ст. З Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" спірна будівля за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога 8/8 закріплена за Міністерством оборони України та ОСОБА_3 академією м. Одеси на праві оперативного управління.

Звертаючись із позовом про визнання права власності на нерухоме майно, прокурор вказує на місцезнаходження військового майна за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога 8/8. В подальшому, судом з'ясовується, що спірний об'єкт розташовано за адресою м. Одеса, вул. Фонтанська дорога 8/1-А.

Водночас, судом встановлено, що згідно листа КП "Бюро технічної інвентаризації" Одеської міськради від 18 березня 2014 року № 1600-06/257/2 нежилі приміщення під № 8/8 та під № 8/1-А по Фонтанській дорозі в м. Одесі є одним і тим же об'єктом нерухомості.

Колегією суддів встановлено, що рішенням звуженого виконкому Одеської міської ради депутатів трудящих від 29 травня 1951 року № 27 «Про встановлення права землекористування, а також прав на будівлі, відведені у довоєнний та післявоєнний періоди для потреб Одеського ОСОБА_3 Округу» підтверджено належність власних будівель одеському військовому округу (ОСОБА_3), що зазначені у додатку № 1, який містить перелік власних будівель вищеназваного округу, зокрема, будівлі містечка № 17 , серед яких будівля під № 105 (саме ця будівля є предметом даного спору) не значиться.

Як вбачається з генерального плану військового містечка №17, який складений невідомою особою 01 січня 2012 року, саме на підставі зазначеного рішення звуженого виконкому Одеської міської ради депутатів трудящих від 29 травня 1951 року №27, спірна будівля позначена під №105 із зазначенням її (будівлі) як сховища. В Індивідуальній картці обліку будівлі вказаний об'єкт обліковується за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 10.

Згідно акту прийому-передачі будівель, споруд та території військового містечка №17, затвердженого начальником Одеського гарнізону 28 вересня 2007 року, ряд будівель, зокрема й спірна будівля №105 на підставі розпорядження ПТКЕУ від 20 січня 2006 року № 303/22/1/47 передана квартирно-експлуатаційним відділом міста ОСОБА_3 інституту Одеського національного політехнічного університету.

Наказом Міністерства оборони України від 13 травня 2013 року №312 вилучено з балансу квартирно-експлуатаційного відділу міста ОСОБА_3 фонди військових містечок № 16 (м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 4), № 17 (м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 10) та передано їх на баланс ОСОБА_3 академії. В додатку до цього наказу також наведено, зокрема, вже будівлю складу №105.

За актом приймання (передачі) будинків, споруд та території військового містечка №17, затвердженого заступником Міністра оборони України 20 серпня 2013 року, ряд будівель, зокрема, будівля № 105, на підставі наказу Міністра оборони України від 12 травня 2013 року № 312 передана квартирно-експлуатаційним відділом міста ОСОБА_3 академії.

Рішенням Одеської міської ради від 04липня 2013 року №259 відповідно до рішення Одеської обласної ради народних депутатів від 25 листопада 1991 року №266-1 затверджено перелік об'єктів нерухомого майна, що підлягають реєстрації за територіальною громадою м. Одеси, зокрема будівлі, загальною площею 55,1 кв.м., що розташована за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, 8/1-А.

05 вересня 2013 року між територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради (Продавець) та ПП НВКТФ «Лідер-Люкс» (Покупець) укладено договір купівлі-продажу, згідно п. 1.1. якого Покупець придбав у власність індивідуально визначене майно комунальної власності у вигляді будівлі, що розташована за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, буд. 8/1-А та в цілому складається з одноповерхової будівлі, загальною площею 55,1 кв.м., відображеної у технічному паспорті. Згідно листа Управління Держземагентва у м. Одесі від 02 березня 2013 року за №01-1-07-4398 станом на 31 грудня 2012 року відсутня інформація щодо реєстрації права власності (користування) на земельну ділянку, яка розташована за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, буд. 8/1-А.

У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості щодо об'єкта, розташованого за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, буд 8/1-А. Означений об'єкт купівлі-продажу належить територіальній громаді м. Одеси в Одеської міської ради на підставі свідоцтва про право власності на будівлю , виданого 21 серпня 2013року. Право власності на об'єкт купівлі-продажу зареєстровано 20 серпня 2013 року в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21 серпня 2013року. Характеристика об'єкта купівлі-продажу наводиться у технічному паспорті, виданому КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості 21 березня 2013 року. Договір нотаріально посвідчений того ж дня та зареєстрований за №667.

Згідно листа КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 18 березня 2014 року №1600-06/257/2 станом на 31 грудня 2012 року право власності на нежитлове приміщення загальною площею 56,1 кв.м. по Фонтанській дорозі, 8/8 в м. Одесі зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору дарування.

Станом на 31 грудня 2012 року за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, 8/1-А в комунальному підприємстві право власності на нежитлове нерухоме майно не зареєстровано.

В подальшому було встановлено, що право власності на будівлю за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога 8/8, зареєстроване за ПП "Лідер-Т" на підставі договору купівлі-продажу від 29 липня 2013 року № 1332, укладеного між ОСОБА_2 та ПП "Лідер-Т.

Відповідно до ст. 121 Конституції України однією з функцій, покладених на органи прокуратури України, є представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

Згідно ст. 5 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може звернутись до суду з метою захисту прав, свобод та законних інтересів громадян або держави.

Готуючи позов, прокурор самостійно визначає, у чому полягає порушення інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Звернувшись до суду з даним позовом, прокурор обґрунтував його, зокрема тим, що Міністерство оборони України не подавало пропозицій, подань щодо відчуження, передачі нерухомого військового майна за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 8/8, а Кабінет Міністрів України будь-яких рішень (розпоряджень) з цього приводу не приймав.

За приписами ст. 1 Закону України «Про управління обєктами державної власності» під управлінням обєктами державної власності розуміється здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими субєктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких обєктів, повязаних з володінням, користуванням і розпорядженням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

Тому, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що законодавчою побудовою наведених правових норм, право на пред'явлення позову про визнання права власності на підставі ст. 392 Цивільного кодексу України належить виключно власнику, а відповідачем за заявленими вимогами повинна бути лише особа, яка безпосередньо користується майном, що витребовується.

Отже, враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що прокурором, не надано належних правовстановлюючих документів на спірне майно, доказів державної реєстрації права власності держави на даний об'єкт, тобто не наведено належних та допустимих доказів приналежності спірного нерухомого майна до державної власності, а наявні у справі докази не підтверджують факт виникнення права державної власності на це майно та містять в собі суперечливі дані, які спростовують позицію прокурора, а також те, що вимоги заявлені до неналежного відповідача, про що завідомо було відомо позивачу та про що, також свідчить існування господарських справ за позовом першого заступника прокурора Південного регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до Приватного підприємства «Лідер-Т», за участю третіх осіб, які не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_3 академії, Кабінету Міністрів України про визнання права власності та витребування майна (нежитлове приміщення загальною площею 56,1 кв.м., за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога 8/8), що є предметом розгляду у даній справі з урахуванням того, що нежитлові приміщення під №8/8 та під №8/1-А по Фонтанській дорозі в м. Одесі є одним і тим же об'єктом нерухомості та іншої господарської справи за позовом першого заступника прокурора Південного регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до Приватного підприємства НВКТФ «ЛІДЕР-ЛЮКС» за участю третіх осіб, які не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_3 академії, Кабінету Міністрів України , на стороні відповідача- Одеської міської ради , Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про визнання права власності та витребування майна .

Відповідно ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Суд першої інстанції, розглядаючи даній спір та приймаючи оскаржуване рішення, не визначився з субєктним складом виниклих правовідносин, висновки суду не відповідають обставинам даної справи, тому, колегія приходить до висновку, що рішення суду постановлено з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, отже, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства НВКТФ «ЛІДЕР-ЛЮКС» задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради - задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 березня 2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог Одеського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 академія міста ОСОБА_3, про витребування майна відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: С.О. Погорєлова

ОСОБА_4