Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дмитренко А. М. ,

при секретарі Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві в залі суду № 1 справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування», про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 мотивуючи тим, що 16.05.2015 року близько 20 год.40 хв. відповідач, керуючи автомобілем НОМЕР_1, порушив п.10.4 ПДР України, не надав дорогу та допустив зіткнення з зустрічним автомобілем марки «Рено Трафік» д.н.з. НОМЕР_2 з причепом ПГМФ 8302 д.н.з. НОМЕР_3, що належить ОСОБА_1, внаслідок чого автомобіль ОСОБА_3 та причіп в результаті перевертання отримали механічні пошкодження. Згідно постанови суду від 24.06.2015 року відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Вартість відновлювального ремонту автомобіля ОСОБА_3 відповідно до калькуляції та висновку експертного автотоварознавчого дослідження складає 235 224 грн.71 коп. Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 235 224 грн.71 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 5000 грн. спричиненої йому моральної шкоди, вартість проведених експертних досліджень у сумі 800 грн., витрати, повязані з юридичним супроводом, у розмірі 9200 грн.

За ухвалою суду від 31.08.2015 року до участі в розгляді даної справи в якості 3-ї особи без самостійних вимог на предмет спору залучено Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія» Арсенал Страхування».

В судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги і просив суд стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду за мінусом суми страхового відшкодування, яку виплатила страхова компанія /38 137 грн./, в решті вимог позов підтримав.

Представник відповідача позов визнав частково, не заперечував щодо відшкодування на користь позивача різниці між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого в ДТП автомобіля ОСОБА_3, визначену експертом, та розміром страхового відшкодування, щодо решти вимог, то в задоволенні позову просив відмовити.

Представник ПрАТ СК «Арсенал Страхування» в судове засідання не зявився, про час розгляду справи повідомлені належним чином, до суду надіслано клопотання щодо розгляду справи без участі представника страхової компанії.

Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, оглянувши матеріали даної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Так, по справі встановлено, що 16.05.2015 року близько 20 год.40 хв. ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом марки ОСОБА_4 д.н.з. НОМЕР_4 на 82 км+500 м а/д Київ-Одеса, виконуючи маневр розвороту, не дав дорогу та допустив зіткнення з зустрічним автомобілем марки ОСОБА_3 д.н.з. НОМЕР_2 з причепом ПГМФ 8302 д.н.з. НОМЕР_3, внаслідок чого автомобіль та причіп перевернулися та отримали механічні пошкодження.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.10.4 ПДР України.

Відповідно до постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.06.2015 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Наведені обставини стверджуються копією постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області /а.с.12 /.

Отже, як слідує з вищенаведеного, вказана ДТП мала місце з вини ОСОБА_2, чого не заперечував в судовому засіданні його представник.

З матеріалів справи також вбачається, що відповідно до постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.06.2015 року ОСОБА_2 було також визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП та піддано його стягненню у вигляді штрафу в сумі 4250 грн., оскільки під час ДТП, яка мала місце 16.05.2015 року близько 20 год.40 хв., він керував транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, що слідує з копії постанови суду /а.с.13/.

Згідно зі ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Отже, саме ОСОБА_2, з вини якого сталася дана ДТП, є відповідальним за спричинену позивачу в результаті ДТП шкоду.

Але судом встановлено, що відповідно до Полісу № АІ/3730870 від 01.10.2014 року обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії якого до 30.09.2015 року, забезпеченим транспортним засобом є автомобіль НОМЕР_5, страхувальник- Єрмак ОСОБА_5, страховик ПрАТ СК «Арсенал Страхування», відповідно до полісу страховик несе відповідальність за шкоду, заподіяну третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором, при цьому ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоровю /на одного потерпілого/ становить 100 000 грн., а за шкоду, заподіяну майну, - 50 000 грн., розмір франшизи -1000 грн.

Це слідує з копії вказаного полісу /а.с.40/.

В п.п. 1.4, 1.7,1.8 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розяснено, що особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом; забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована; страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору.

Отже, цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 на час скоєння ним вказаної вище ДТП була застрахованою.

За ст. 22 п.22.1 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Згідно ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність , у разі недостатності страхової виплати /страхового відшкодування// для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою /страховим відшкодуванням/.

Таким чином, виходячи з наведеного, відповідальність за спричинену в ДТП шкоду позивачу несе страховик- ПрАТ СК «Арсенал Страхування» в межах ліміту відповідальності, а ОСОБА_2 має нести відповідальність тільки в тому випадку, коли страхової виплати буде недостатньо для повного відшкодування завданої в ДПТ шкоди.

З матеріалів справи вбачається, що внаслідок ДТП автомобілю ОСОБА_3 д.н.з. НОМЕР_2, який належить позивачу, що стверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу /а.с.10/, спричинено технічні пошкодження.

За висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 80 від 26.05.2015 року, виконаного ОСОБА_6, який має кваліфікацію судового експерта з правом проведення автотоварознавчих експертиз, вартість відновлювального ремонту КТЗ від пошкоджень , отриманих внаслідок ДТП, складає 100 856 грн.49 коп., що стверджується копією цього висновку / а.с.14-29/.

Як вбачається з висновку, спеціалістом визначено вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ, необхідних під час ремонту.

Висновок приймається судом до уваги, оскільки його виконано з дотриманням вимог законодавства, всі розрахунки обґрунтовані, то того ж, інших доказів щодо розміру спричинених позивачу збитків в результаті пошкодження його автомобіля суду не надано, як і не надано доказів, які б спростовували розрахунки, проведені спеціалістом.

Згідно ст.28 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

А відповідно до ст.29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з

місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо

транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

В судовому засіданні встановлено, що страховиком ПрАТ СК «Арсенал Страхування» виплачено позивачу страхове відшкодування в розмірі 38137 грн. , розрахунок якого було проведено відповідно до п.30.2 ст.30 вказаного вище Закону, а саме: виплачено різницю між вартістю транспортного засобу до та після ДТП за мінусом франшизи /112167 грн. визначена експертом ринкова вартість автомобіля ОСОБА_3 на момент ДТП -73030 грн. визначена страховиком вартість придатних залишків автомобіля -1000 грн. розмір франшизи/, що стверджується листом ПрАТ СК «Арсенал Страхування» від 02.09.2015 року /а.с.60/.

В п.15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розяснено, що порядок відшкодування шкоди, повязаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано ст.30 Закону «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК /аналогія закону/ може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Як встановлено судом і вказано вище, саме в такому порядку відшкодовано страховиком позивачу спричинену в ДТП шкоду, завдану пошкодженням транспортного засобу, тобто, позивач не погодився із визнанням належного йому автомобіля фізично знищеним.

За ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: зокрема, втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки)

Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як вказано вище в рішенні, спеціалістом при проведенні автотоварознавчого дослідження було визначено вартість відновлювального ремонту пошкодженого в ДТП автомобіля ОСОБА_3 в сумі 100 856 грн.49 коп.

Отже, розмір збитків, які має відшкодувати відповідач за положеннями ст.1194 ЦК України, буде становити: 100856,49 грн. вартість відновлювального ремонту -38137 грн. страхове відшкодування =62719,49 грн. + 1000 грн. франшиза, яка не була виплачена страховиком, всього 63 719 грн.49 коп.

Крім матеріальної шкоди, позивач просить суд стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

За ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.2 п.3 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна.

В ст.26-1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю.

Отже, страховик відшкодовує моральну шкоду тільки в тому випадку, коли потерпілий зазнав ушкодження здоровя, а тому в даному випадку моральну шкоду позивачу має відшкодувати відповідач, з вини якого позивачу було спричинено моральну шкоду.

Проаналізувавши всі надані докази, суд приходить до висновку, що з вини відповідача позивачу було спричинено моральну шкоду, оскільки в результаті ДТП пошкоджено належний йому автомобіль, для відшкодування спричинених збитків він змушений витрачати додатково час та кошти, не має змоги використовувати пошкоджений автомобіль, що призвело до зміни звичного для нього способу життя.

Крім того, як було зазначено в постанові суду про притягнення відповідача до відповідальності за вчинення правопорушення за ст.124 КУпАП, автомобіль позивача з причепом під час ДТП здійснив перевертання, а тому позивач переніс шок, зазнав моральних страждань.

Спричинену позивачу моральну шкоду суд оцінює в розмірі 5000 грн.

Не підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача вартості проведених експертних досліджень у сумі 800 грн., оскільки представником позивача не надано суду жодних доказів на підтвердження цих витрат.

Позивач просив суд стягнути також з відповідача на його користь витрати за надання йому правової допомоги в сумі 9200 грн., на підтвердження цих витрат надано договір про надання правової допомоги, акт прийому-передачі наданих послуг /а.с.8-9/.

Підстави та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу , надану як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано в ст.ст.79,84 ЦПК України.

Як розяснено в п.48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

В даному випадку суду не надано належного документального підтвердження щодо сплати позивачем вказаної вище суми коштів.

А тому в задоволенні вимог про стягнення витрат на правову допомогу суд вважає за необхідне відмовити.

Таким чином, з відповідача належить стягнути на користь позивача в рахунок відшкодування матеріальних збитків 63719 грн.49 коп. та 5000 грн. моральної шкоди, всього 68 719 грн.49 коп.

Відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК України, ст.4 Закону України «Про судовий збір» суд вважає за необхідне стягнути судовий збір на користь позивача в сумі 687 грн. пропорційно до задоволеної частини позовних вимог /1 % від загальної суми стягнення/.

Керуючись ст.ст. 22, 23, 1166,1167, 1188, 1192, 1194 ЦК України, Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.10, 60, 79, 84, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд-,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальних збитків 63719 грн.49 коп., 5000 грн. моральної шкоди, 687 грн. судового збору, всього 69 406 грн.49 коп.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_4