АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 667/3005/15-ц
Номер провадження №22-ц/791/2178/2015 Головуючий в І інстанції: Скрипнік Л.А.
Категорія: 48 Доповідач: Майданік В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року серпня місяця 04 дня колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого: Майданіка В.В.

суддів: Орловської Н.В.,

Кутурланової О.В.,

при секретарі: Павловській Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 01 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И Л А:

23 квітня 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення на її користь аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1000грн. щомісячно з дня звернення з позовом до суду і до досягнення ним 23 річного віку, за умови, що він буде продовжувати навчання.

Позов обґрунтувала тим, що з 16.07.1983 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний момент син навчається в м.Києві в університеті ім.Т.Шевченка, йому необхідні кошти на навчання, оплату гуртожитку, харчування, одяг, а відповідач майже не приймає участі в матеріальному забезпеченні сина. Також вказала, що син хворіє неврологічною хворобою та потребує додаткових витрат на лікування.

Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 01 липня 2015 року позов було задоволено частково. Суд вирішив: стягнути з відповідача аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1., який продовжує навчання в сумі 500грн. щомісячно, починаючи з 23.04.2015 року і до закінчення навчання ОСОБА_4 у Київському національному університеті імені Т.Шевченка, чи до досягнення ним 23-річного віку, залежно від того, яка з цих подій настане раніше. Вирішено питання про судові витрати.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить вказане рішення суду змінити, задовольнивши позов у повному обсязі, пославшись на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Зокрема, вказала, що суд не врахував відсутність доказів про працевлаштування відповідача на момент розгляду справи, тому його матеріальне становище не можна вважати встановленим, більш того в судовому засіданні відповідач говорив, що працює. Також вказала, що суд не звернув уваги на те, що в судовому засіданні відповідачем не заперечувались розмір витрат на лікування та навчання сина, також не звернув уваги, що вона є безробітною відповідно до наданої нею довідки за станом на момент розгляду справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

Сторони не заперечують, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.7) є їхнім сином.

Згідно довідки Київського національного університету ім.Т.Шевченка юридичний факультет №036-483 від 21.04.2015 року №308-15 ОСОБА_4 дійсно є студентом першого курсу денної форми навчання юридичного факультету вказаного вузу з 01.09.2014 року і закінчує навчання 30,06.2018 року (а.с.27).

Відповідно до довідки дирекції студмістечка Київського національного університету ім.Т.Шевченка №171 від 28.04.2015 року ОСОБА_4 проживає в гуртожитку №5 к415/3 за адресою вул.Ломоносова 51, гурт.№5 з 01.09.2014 року по 30.06.2018 рік (а.с.27).

За випискою із медичної карти стаціонарного хворого №171618 дитячої поліклініки Комсомольського району м.Херсона ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. знаходився на лікуванні з 19.01.2015 року по 30.01.2015 року в неврологічному відділенні для дітей з ураж. ЦНС та порушення психіки, повний діагноз: вегетативна дисфункція з синкопальними станами (а.с.10-11).

Згідно з епікризом №07511 Херсонської обласної клінічної лікарні відповідач перебував на лікуванні в лікарні з 30 квітня по 04 травня 2015 року з діагнозом: варикозна хвороба правої нижньої кінцівки, ХВН ІІ ст. (а.с.22-23).

У своїх письмових поясненнях до позову відповідач пояснив, що не заперечує проти участі в утриманні свого сина, проте протягом останніх декількох років є безробітним, виплата допомоги по безробіттю припинена з серпня 2013 року, його доходи мають нерегулярний, мінливий характер. Крім того, вказав, що переніс хірургічну операцію щодо хронічного варикозу, що підтверджується епікризом №07511 (а.с.22-23), тому просив зменшити розмір аліментів.

При апеляційному розгляді справи відповідач зазначав, що офіційно він не працює, проте на теперішній час працює неофіційно, має мінливі заробітки до 3000грн., що по можливості надає сину грошову допомогу, зокрема 15.07.2015 року переслав йому по картці 2979,03грн., що підтверджується квитанцією.

Статтею 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Крім того, згідно з ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Аналіз ст.ст.199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Таким чином, ОСОБА_4 має право на отримання аліментів у зв'язку з продовженням навчання і до досягнення ним 23 років, такий обов'язок поширюється на обох батьків за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Суд першої інстанції, давши належну оцінку наявним у справі доказам, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення аліментів у розмірі 500грн. щомісячно, з урахуванням стану здоров'я відповідача, його матеріального стану та стану здоров'я дитини.

Доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, не підтверджені належними доказами і висновків суду не спростовують. Зокрема, посилання заявника на те, що матеріальне становище відповідача не можна вважати встановленим, що він в судовому засіданні пояснював, що працює, на незаперечення відповідачем розміру витрат на лікування та навчання сина, а також на те, що вона є безробітною, до уваги не приймаються, оскільки не підтверджують можливість відповідача надавати матеріальну допомогу в розмірі, більшому, ніж визначив суд. Колегія суддів враховує пояснення відповідача при апеляційному розгляді справи, те, що він не має регулярного заробітку, хворіє.

Оскільки порушень норм матеріального і процесуального права, що могли б слугувати підставою для скасування чи зміни рішення суду, колегією суддів не встановлено, а перевірені доводи заявника висновків суду не спростовують, то підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 01 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: