У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючої судді Гордійчук С.О.,

суддів: Боймиструка С.В., Демянчук С.В.

секретар судового засідання: Коробчук А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Корецького районного суду Рівненської області від 09 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторно-оздоровчий комплекс «Корець», Аграрного союзу України, Професійної спілки працівників агропромислового комплексу України, третя особа Корецьке районне управління юстиції Рівненської області про визнання недійсним постанови та рішення загальних зборів.

в с т а н о в и л а :

Рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 09 листопада 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторно-оздоровчий комплекс «Корець», Аграрного союзу України, Професійної спілки працівників агропромислового комплексу України, третя особа Реєстраційна служба Корецького районного управління юстиції Рівненської області про визнання недійсним постанови та рішення загальних зборів відмовлено.

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі представник позивача вказує на його незаконність, оскільки судом не враховано, що 07 серпня 2002 року Всеукраїнським союзом сільськогосподарських підприємств, ЦК профспілок працівників агропромислового комплексу України прийнято постанову № 6/1 щодо реформування відносин власності Корецького санаторію с. Гвіздів Корецького району, якою постановлено частку в розмірі 34,5% (386 тис. грн.) передати в власність безоплатно трудовому колективу. Судом не взято до уваги прийняття факт передачі спеціальними зборами представників господарств-дольовиків і представників Корецького міжколгоспного санаторію «Корець» 08 грудня 2005 року дольової частки обласного обєднання «Рівнесільсьгоспздравниця» 10% у майні санаторію працівникам санаторію. Зазначає, що кожен член колективу є учасником реорганізованого ТзОВ «Санаторно-оздоровчого комплексу «Корець», оскільки має визначену частку в майні санаторію, яка в сукупності складає 44,5% в майні санаторію, а тому має право входити до органів управління санаторію.

Просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач покликалась на те, що на виконання Постанови Виконкому Аграрного союзу України та Президії ЦК Профспілки працівників АПК України від 10.06.2011 року №3в-8/2П-5, 19.07.2011 року було проведено загальні збори засновників Корецького міжколгоспного санаторію «Корець» результаті чого проведено реорганізацію міжколгоспного санаторію «Корець» та створено ТЗоВ «Санаторно-оздоровчий комплекс «Корець», затвердили засновників та їх частки. При цьому у число засновників (учасників) не було включено частку трудового колективу Корецького міжколгоспного санаторію «Корець» зокрема і її частку в розмірі 0,216%. Вважає, що таке рішення загальних зборів засновників порушує її права як власника частки у майні санаторію.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно Статуту Корецького міжколгоспного санаторію «Корець» від 15.06.1996 року, санаторій є міжколгоспною та міжгосподарською організацією, яка створена за згодою районної ради КСП і районного комітету профспілки працівників агропромислового комплексу та за погодженням вищестоящої організації «Рівнеколгоспздравниця», «Укрсільгоспздравниця».

В розділі ІІІ Статуту вказано, що майно санаторію складається з основних та оборотних фондів, резервів та іншого майна, закріпленого за ним. Кошти санаторію утворюються за рахунок: реалізації путівок; коштів, які виділяються з централізованого фонду соціального страхування КСП; амортизаційні відрахування; за рахунок інших джерел. Розмір пайових внесків господарств-учасників та порядок їх внесення визначається зборами уповноважених представників господарств-учасників.

Згідно розділу 5 статуту санаторію 1996 року вищим органом управління санаторію є спільні загальні збори представників господарств-пайовиків, обраних у рівній кількості від кожного господарства, незалежно від розмірів господарства і дольової участі та трудового колективу санаторію (а. с. 59).

Відповідно до постанови Всеукраїнського союзу Сільськогосподарських підприємств та ЦК профспілки працівників агропромислового комплексу України від 07.08.2002 року частку майна створеного за рахунок коштів Централізованого фонду соціального страхування колгоспників в розмірі 34,5% передано у власність безоплатно трудовому колективу Корецького міжколгоспного санаторію «Корець» .

Протоколом №2 загальних зборів представників господарств-дольовиків і працівників Корецького міжколгоспного санаторію «Корець» від 08.12.2005 року передано дольову частку обласного обєднання «Рівнесільгоспздравниця» працівникам санаторію (10%).

Рішення спільних загальних зборів уповноважених представників господарств-пайовиків та трудового колективу санаторію про визначення розміру дольової частки кожного члена трудового колективу відсутнє.

Крім того, зміни до Статуту чи інших установчих документів в частині 44,5% розміру частки трудового колективу у статутному фонді та належної частки кожному із членів трудового колективу не вносились. Акти приймання-передачі, передавальні відомості тощо, складених за участю загальних зборів Корецького міжколгоспного санаторію «Корець», які б підтверджували факт передачі майна або коштів в управління трудового колективу чи особисто позивачу, відповідно до розміру частки в майні санаторію, та дозволяли б ідентифікувати таке майно та його вартість в матеріалах справи відсутні.

Посилання позивача на аудиторський висновок від 15.12.2005 року яким здійснено перерахунок та визначено частку у відсотках кожного працівника Санаторію як доказ належності їй на праві власності у майні Корецького міжколгоспного санаторію «Корець» в розмірі 0,216% не є належним доказом наявності цієї частки в майні санаторію «Корець» та не може бути підставою для виникнення права власності на цю частку в спірному об'єкті на момент прийняття Постанови Виконкому Аграрного союзу України та Президії ЦК Профспілки працівників АПК України від 10.06.2011 року та рішення загальних зборів засновників Корецького міжколгоспного санаторію «Корець» оформленого Протоколом №1 від 19.07.2011 року.

Відповідно до витягу з ЄДРПО 19 липня 2011 року Корецький міжколгоспний санаторій «Корець» припинено шляхом реорганізації в ТзОВ «Санаторно-оздоровчий комплекс «Корець» засновниками якого є Аграрний союз України, Асоціація сільськогосподарських підприємств Рівненської області «Рівнеагро», Обласна профспілкова організація працівників АПК, ОСОБА_3, ОСОБА_4М.(а.с.23-24)

За таких обставин, враховуючи положення Статуту Корецького міжколгоспного санаторію «Корець», постанови від 07.08.2002 року, рішень загальних зборів представників господарств-дольовиків і працівників Корецького міжколгоспного санаторію «Корець» від 08.12.2005 року суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що власником майна був трудовий колектив, а не його окремі працівники, а тому лише трудовий колектив вправі звертатись з даним позовом до суду, якому підвідомчий спір. Права позивача в результаті реорганізації Санаторію порушені не були.

Апеляційний суд вважає, що суд правильно оцінив докази, що надані сторонами по справі. Підстави для переоцінювання наявних в матеріалах справи доказів відсутні.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права, тому колегія суддів не знаходить підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Корецького районного суду Рівненської області від 09 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий:

Судді: