Справа № 203/5261/12 Провадження № 22-ц/772/2220/2015Головуючий в суді першої інстанції Гриценко І. Г.
Категорія 27Доповідач Войтко Ю. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Войтка Ю.Б.,

Суддів: Міхасішина І.В., Стадника І.М.,

При секретарі: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 13 жовтня 2014 року в цивільній справі за позовом

Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, -

в с т а н о в и л а :

ПАТ «ОТБ Банк» звернулося до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що Зазначили, що 30.07.2007 p. між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та фізичною особою - ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №MLB00/05 5/2007 стосовно надання позичальнику кредитних коштів в сумі 260 000,00 дол. США на купівлю нерухомого майна, з кінцевим терміном повернення 29.07.2037 p., зі сплатою за користування кредитними коштами FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті кредиту) + 4,99% річних.

Протягом 2009 р - 2010 р. між банком та позичальником укладались чотири додаткових договори.

У зв'язку з невиконанням позичальником умов договору щодо погашення кредиту, станом на 13.03.2012 р. виникла заборгованість у загальній сумі 344 009,09 дол. США, пеня та штраф - 64 339,82 грн.

24.03.2008 р. між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та фізичною особою - ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №CrL-SMEB02/212/2008 про надання позичальнику кредитних коштів в сумі 130 000,00 дол. США на споживчі цілі, з кінцевим терміном повернення 23.03.2017 p., зі сплатою за користування кредитними коштами FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті кредиту) + 5,4 % річних.

Протягом 2009 р - 2011 р. між банком та позичальником укладались три додаткових договори.

У зв'язку невиконання позичальником умов договору щодо погашення кредиту станом на 13.03.2012 р. виникла заборгованість у загальній сумі 170 044,44 дол. США, пеня та штраф - 71 656,12 грн.

З урахуванням збільшених представником позивача вимог, ПАТ «ОТП Банк» просило стягнути з ОСОБА_2 заборгованість по кредитному договору від 30.07.2007 р. станом на 12.08.2013 року в розмірі: 264 859,80 дол. США - заборгованість по тілу кредиту, що еквівалентно 2 117024, 38 грн.,

102 749,02 дол. США - заборгованість по відсотках, що еквівалентно

821 272,92 грн., 119 194,51 пені, а всього 3 057 491,81грн..

Стягнути з ОСОБА_2 заборгованість по кредитному договору від 24.03.2008 року станом на 12.08.2013р. в розмірі: 134 424,50 дол. США заборгованість по тілу кредиту, що еквівалентно 1 074 455,03 грн.,

66 008,28 дол. США - заборгованість по відсотках, що еквівалентно

527 604,18 грн.; 220 887,86 грн. пені, а всього 1 822 947,07 грн., а також

понесені судові витрати.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 13 жовтня 2014 року позов ПАТ «ОТП Банк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість по кредитному договору №MLB00/05 5/2007 від 30.07.2007 року станом на 12.08.2013 року в розмірі 3 057 491,81 грн.. Стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість по кредитному договору №CrL-SMEB02/212/2008 від 24.03.2008 року станом на 12.08.2013р. в розмірі 1 710 295,27 грн.. В стягненні решти суми відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» витрати по судовому збору в розмірі 3 219,00 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 13 жовтня 2014 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ПАТ «ОТП Банк» відмовити, посилаючись на те, що рішення суду необґрунтоване, незаконне, винесене за неповного з'ясування обставин, з грубим порушенням цивільного та процесуального законодавства, з порушенням принципів змагальності сторін і диспозитивності суду.

При цьому вказується, що суд першої інстанції не дав належної оцінки висновку судово-економічної експертизи № 190/14-21 від 29.05.014 року, проведеної з питань визначення заборгованості відповідача по кредитним договорам, документального підтвердження наданих позивачем розрахунків, відповідності вимогам закону оформлення операцій з наданих кредитів, з повноти нарахування та сплати відсотків за користування кредитом.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Судом встановлено, що 30 липня 2007 року між ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк» було укладено кредитний договір № ML-B0O/055/2O07. Згідно умов даного кредитного договору відповідач надав позичальнику кредит в розмірі 260 000 доларів США строком до 29.07.2037 року із застосуванням плаваючої відсоткової ставки, що складається з фіксованого відсотка - 4,99% річних + FIDR (процентна ставка по строкових депозитах у фізичних осіб у валюті). Окрім цього було встановлено розмір щомісячного платежу за кредитним договором, який становить 2 805,20 доларів США.

До кредитного договору № ML-B0O/055/2O07 від 30 липня 2007 року сторонами вносились зміни додатковими угодами:

1)Додатковий договір № ML-B00/055/2007/1 від 05.02.2009 року, згідно якого сторони визначили розмір платежу в наступному порядку: з 25.06.2009 року до 26.05.2010р. - 4018,68 доларів США, з 26.05.2010 року -3018,58 доларів США;

2)Додатковий договір № 1 від 05.02.2009 року, п. 2.1.2.2 якого сторони наступним домовились, що для розрахунку процентів за користування кредитом встановлена плаваюча процентна ставка: фіксований відсоток в розмірі 4,99% до 26.05.2009 року, а з 26.05.2009 року - 5,05% річних + FIDR;

3)Додатковий договір № ML-B00/055/2007/2 від 25.05.2009 року, за яким сторони домовились викласти термін «розмір платежу» в частині 1 кредитного договору в наступній редакції - 3 045,65 доларів США;

4)Додатковий договір № 2 від 25.05.2009 року, відповідно до якого сторони домовились, що на період з 25.05.2009 року до 27.07.2009 року для розрахунку процентів за користування кредитом встановлена фіксована відсоткова ставка в розмірі 7,00 % річних. На період з 27.07.2009 року до повного виконання боргових зобов'язань для розрахунку процентів за користування кредитом встановлена плаваюча процентна ставка: фіксований відсоток в розмірі 5,29% + FIDR;

5)Додатковий договір № 3 від 25.08.2010 року, за яким сторони домовились, що на період з 25.08.2010 року по 24.01.2012 року для розрахунку процентів за користування кредитом встановлена фіксована відсоткова ставка в розмірі 6,50 % річних. На період з 24.01.2012 року до повного виконання боргових зобов'язань для розрахунку процентів за користування кредитом встановлена плаваюча процентна ставка: фіксований відсоток в розмірі 8,75% + FІDR;

6) Додатковий договір № 4 від 24.06.2011 року, згідно якого сторони домовились, що на період з дати підписання цієї угоди до 25.06.2011 року для розрахунку процентів за користування кредитом встановлена плаваюча процентна ставка: фіксований відсоток в розмірі 8,75% +. FIDR. На період з 25.06.2011 року до 25.11.2011 року для розрахунку процентів за користування кредитом встановлена фіксована відсоткова ставка в розмірі 6,50% річних. На період з 26.11.2011 року до повного виконання боргових зобов'язань для розрахунку процентів за користування кредитом встановлена плаваюча процентна ставка: фіксований відсоток в розмірі 9,88% + FIDR.

Умовами кредитного договору №MLB00/055/2007, зокрема п. 1.9.1 передбачено дострокове виконання боргових зобов'язань за ініціативою банку та розірвання цього договору, зокрема незважаючи на інші положення цього договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем своїх боргових зобов'язань за цим договором (в тому числі, але не виключно, встановлених п. 2.3.7 та ст. З цього договору). При цьому, виконання боргових зобов'язань повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги.

За невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе зобов'язань по цьому договору п. 4.1. договору визначено, що позичальник несе відповідальність у порядку і на умовах, визначених в цьому договорі, а саме: за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим договором строки, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум. За прострочення виконання боргових зобов'язань понад 15 календарних днів позичальник, крім вище передбаченої пені, додатково сплачує на користь банку штраф у розмірі 0,02% від суми прострочених боргових зобов'язань, але не менше 50.00 грн. Вказаний штраф сплачується додатково до інших сум, що підлягають сплаті згідно цього договору.

За невиконання чи неналежне виконання п.п. к), с), т) п. 2.3.7 цього договору позичальник сплачує на користь банку штраф у сумі 10% від суми кредиту. Сплата штрафу не звільняє позичальника від виконання п.п. к), с), т), п. 2.3.7 цього договору.

У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за договором, 18 квітня 2012 року банком було надіслано на адресу позичальника ОСОБА_2 вимогу та надано строк тридцять календарних днів для сплати простроченої заборгованості за кредитним договором.

Зазначені досудові вимоги позивача залишилися без задоволення.

24 березня 2008 року між ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк» було укладено кредитний договір № Crl-SMEB02/212/2008. Згідно умов даного кредитного договору відповідач надав позичальнику кредит шляхом відкриття кредитної лінії в розмірі 130 000 доларів США строком до 23.03.2017 року, строк дії ліміту кредитної лінії до 23.03.2011 року із застосуванням плаваючої відсоткової ставки, що складається з фіксованого відсотка - 5,4% + FIDR (процентна ставка по строкових депозитах у фізичних осіб у валюті).

До кредитного договору № Crl-SMEB02/212/2008 від 24 березня 2008 року сторонами вносились наступні зміни:

1.Додатковий договір № 1 від 20.05.2009 року, згідно якого сторони домовились змінити строк ліміту кредитної лінії на 21.03.2014 року; на період з 20,05.2009 року по 19.08.2009 року змінено плаваючу відсоткову ставку на фіксовану в розмірі 8,0%, а з 20.08.2009 року для розрахунку процентів за користування кредитом плаваюча процентна ставка: фіксований відсоток в розмірі 13,99% + FIDR;

2.Додатковий договір № 2 від 20.08.2010 року, згідно якого сторони визначили строк дії кредитної лінії - до 23.03.2017 року включно, строк дії ліміту кредиту - до 23.03.2014 року, також домовились, що на період з 20.08.2010 року до 19.01.2012 року буде застосовано фіксовану відсоткову ставку в розмірі 6,5% річних, а з 20.01.2012 для розрахунку процентів за користування кредитом буде плаваюча процентна ставка: фіксований відсоток в розмірі 10,94% річних + FIDR;

3.Додатковий договір № 3 від 20.06.2011 року, згідно якого на період з 20.06.2011 року до 20.11.2011 року застосовано фіксовану відсоткову ставку в розмірі 6,5% річних, а з 21.11.2011 року до повного виконання боргових зобов'язань для розрахунку процентів за користування кредитом встановлена плаваюча процентна ставка: фіксований відсоток в розмірі 14,8% річних + FIDR.

Умовами зазначеного кредитного договору від 24.03.2008 p., зокрема п. 1.10.1 передбачено дострокове виконання боргових зобов'язань за ініціативою банку та розірвання цього договору.

Так, незважаючи на інші положення цього договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем своїх боргових зобов'язань за цим договором (в тому числі, але не виключно, встановлених п. 2.3.7 та ст. З цього договору), а також невиконання позичальником чи/та майновим поручителем, чи/та поручителем будь-яких умов документів забезпечення, а також у випадку пред'явлення третіми особами будь-яких претензій відносно предмету застави, а також у випадку втрати дійсності установчими документами позичальника та/чи майнового поручителя. При цьому, виконання боргових зобов'язань повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати надіслання банком відповідної вимоги.

За невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе зобов'язань по цьому договору п. 4.1. договору визначено, що позичальник несе відповідальність у порядку і на умовах, визначених в цьому договорі, а саме: за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим договором строки, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання, за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум.

За прострочення виконання боргових зобов'язань понад 15 календарних днів позичальник, крім вище передбаченої пені, додатково сплачує на користь банку штраф у розмірі 0,01% від суми прострочених боргових зобов'язань, але не менше 50.00 грн. За прострочення виконання боргових зобов'язань понад 30 календарних днів позичальник, крім вище передбачених пені та штрафу, додатково сплачує на користь банку штраф у розмірі 0,02% від суми прострочених боргових зобов'язань, але не менше 100,00 грн.

У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за договором, 18 квітня 2012 року банком було надіслано на адресу позичальника ОСОБА_2 вимогу та надано строк тридцять календарних днів для сплати простроченої заборгованості за кредитним договором.

Зазначені досудові вимоги позивача залишилися без задоволення.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за Кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові, у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

За таких підстав, коли встановлено, що з вини відповідача ОСОБА_2 зобов'язання перед позивачем не виконано, відповідач в односторонньому порядку відмовився виконувати взяті на себе зобов'язання щодо погашення кредиту та відсотків, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, який правильно визначив юридичну природу правовідносин, що виникли і закон, який їх регулює.

Разом з тим суд першої інстанції, правильно визначивши правові взаємовідносини сторін, порушив норми процесуального права, що, на думку колегії суддів, не призвело до неправильного вирішення справи.

Районний суд, в порушення ч.ч. 6, 7 ст. 147 ЦПК України не дав оцінку висновкам судово-економічної експертизи № 190/14-21 від 29.05.014 року.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно висновку судово-економічної експертизи № 190/14-21 від 29.05.014 року (друге питання), документально підтверджується розрахунок заборгованості ПАТ «ОТП Банк» по клієнту ОСОБА_2 за кредитним договором №MLB00/055/2007 від 30.07.2007 року, станом на 12.08.2013 року в частині визначення розміру заборгованості по тілу кредиту у сумі 264 859,80 дол. США та заборгованості по відсотках за користування кредитними коштами у сумі 102 749,02 дол. США.

В ці частині вимоги позивача задоволені судом першої інстанції в повному обсязі (еквівалентно до курсу гривні).

Відповідно до п'ятого питання висновку, документально підтверджується розрахунок заборгованості ПАТ «ОТП Банк» по клієнту ОСОБА_2 за кредитним договором № Crl-SMEB02/212/2008 від 24 березня 2008 року, станом на 12.08.2013 року в частині визначення розміру заборгованості по тілу кредиту у сумі 134 424,50 дол. США та заборгованості по відсотках за користування кредитними коштами у сумі 66 008,28 дол. США.

Судом першої інстанції стягнуто з відповідача заборгованість по тілу кредиту у сумі 134 424,50 дол. США (еквівалентно до курсу гривні). В частині стягнення заборгованості по відсотках за користування кредитними коштами вимоги задоволені частково. Стягнуто з відповідача на користь банку 51 965,96 дол. США (еквівалентно до курсу гривні) (66 008,28 дол. США - 26 479 дол. США), що позивачем не оскаржене.

Судова колегія прийшла до висновку, що висновок судово-економічної експертизи № 190/14-21 від 29.05.014 року, в частині стягнення пені не суперечить висновку районного суду щодо задоволення позовних вимог банку в ці частині.

Експерт зазначив, що станом на 12.08.2013 року в частині нарахування пені за прострочення виконання зобов'язань не видається за можливе, оскільки на дослідження не надані ні меморіальні ордери, ні виписки по рахунках на яких банк здійснював облік щодо нарахування пені по кредитам та відсоткам, сплату заборгованості по пені та заборгованість по нарахованій пені за кредитними договорами (друге та п'яте питання).

З наведеного вбачається, що документально підтвердити чи спростувати розрахунок в частині нарахуванні пені не представилось за можливе, оскільки експерту не надані первинні бухгалтерські документи (меморіальні ордери, виписки по рахунках).

Згідно з пунктом 3 статті 549 ЦКУ пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Стаття 549 ЦКУ визначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Первинним документом вважається документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення (стаття 1 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку відповідно до підпункту 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затверджене постановою Правління Національного банку України від 30 грудня 1998 року № 566 є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій.

Таким чином, базою для розрахунку пені є сума виконаного неналежним чином грошового зобов'язання. Нарахування пені - математична дія, яка здійснюється за відповідною формулою, а тому вона не може бути відображена первинними документами здійснення бухгалтерської операції (документально), про що поставлено на вирішення експертизи судом першої інстанції в другому та п'ятому питанні.

Отже, висновок судово-економічної експертизи не спростовує розрахунок позивача в частині нарахування пені за прострочення виконання зобов'язань. Не надано суду і інших доказів на спростування такого розрахунку.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 13 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис) Войтко Ю.Б.

Судді: (підпис) Міхасішин І.В.

(підпис) Стадник І.М.

«З оригіналом вірно»

Суддя апеляційного суду Войтко Ю.Б,