Справа № 337-3054/15ц
Провадження № 2-337-1331/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2015 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді Кучерук І. Г.

при секретарі Латій В.О.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Хортицького районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ВІДКРИТОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ«ЗАПОРІЖСТАЛЬ», третя особа Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відділення виконавчої дирекції Фонду в м. Запоріжжя про відшкодування моральної шкоди внаслідок професійного захворювання повязаного з виробництвом

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом про відшкодування моральної шкоди внаслідок професійного захворювання повязаного з виробництвом, який обґрунтовує тим, що починаючи з 29.01.1996 року працював на підприємстві відповідача, та 25.03.2015 року був звільнений за станом здоровя за п.2 ст. 40 КЗпП України. Виходячи з впливу небезпечних виробничих чинників отримав професійне захворювання. Медичний висновок Державна установа «Інститут медицини праці національної академії медичних наук України» клініка професійних захворювань від 04.02.2014 № 3/66, щодо обґрунтування діагнозу професійного захворювання підтвердив випадок професійного захворювання: ХОЗЛ П ст. в фазі затихаючого загострення, прикореневий пневмосклероз. ЛН 1 ст. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легкою ступеню пониження слуху (П ст.) .Гіпертонічна хвороба П ст. Ризик 3. ІХС. Дифузний кардіосклероз, СН 1. Хронічна вертеброгенна цервікобрахіолюмбалгія. Поліостеоартроз з переважним враженням колінних, ліктьових, плечових суглобів та запястя. Хронічний холецистит в ст. ремісії. Хронічний гастродуоденіт в ст. ремісії. Складний міопічний астигматизм правого ока. Амболіопія сл.ст. правого ока. Факосклероз. Висновком МСЕК від 28.04.2015р. сер. АБ № 0027671 встановлено 20% втрати професійної працездатності. Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 було складено 23.03.2015 року. Актом про розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання встановлено що захворювання виникло внаслідок тривалого стажу роботи в умовах шкідливих виробничих факторів на ВАТ «Запоріжсталь». Причина виникнення наявність на робочих місцях: кремнію діоксину кристалічного з вмістом у пилу від 2 до 10%, заліза оксиду 19,3 мг/м, еквівалентного рівня шуму 93,3-95,2 дБ(А). Професійне захворювання встановлено лише 04.02.2015 року. Однак професійне захворювання відбулося за довго до складання медичного висновку та акту розслідування, з моменту тривалого впливу в умовах шкідливих виробничих факторів він вже мав стійку втрату працездатності фізичну та психологічну травму за обставин які склалися, що підтверджується Медичним висновком ДУ «Інститут медицини національної академії медичних наук України» клініка професійних захворювань від 04.02.2015 р. № 3/66. Тобто захворювання було тривалим.

За станом здоровя він обмежений у побуті, у звязку з отриманим професійним захворюванням постійно вимушений знаходиться під наглядом лікарів, проходити систематичні курси стаціонарного і амбулаторного лікування у медичних закладах. Унаслідок цього порушені звичайні соціальні звязки, та він постійно знаходиться у нервовій напруженості, що негативно впливає на психологічний стан. З моменту отримання професійного захворювання погіршився сон, постійно знижений настрій, млявість, та підвищена дратівливість. У звязку з професійним захворюванням та втратою професійної працездатності, для організації свого життя і життя своєї родини докладає додаткові зусилля. Фактор отримання професійного заварювання впливає не тільки на його моральний стан, а моральний стан усієї сімї. Він обмежений у працездатності внаслідок чого не має змоги гідно забезпечувати матеріальні та духовні потреби сімї. Зазначені факти впливають на звичайні соціальні звязки, які порушені у звязку з отриманням професійного захворювання. Він постійно вимушений проходити лікування в закладах охорони здоровя. Так перебував на стаціонарному лікуванні з 06.10.2014 року по 17.10.2014 року, з 03.11.2014 року по 17.11.2014 року, з 23.01.2015 року по 03.02.2015 року. Сукупність всіх цих обставин дуже впливає на його моральний стан, та завдає великі душевні переживання. Просить суд стягнути з відповідача моральну шкоду у звязку з отриманням професійного захворювання в розмірі 500000 гривень.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_4 та його представник позов підтримали повністю, просили суд задовольнити вимоги з підстав, які викладені в позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнала, просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Представник відповідача надала письмові заперечення, відповідно до яких вказано, що при виконанні робіт за професією на позивача впливали фактори виробничого середовища та трудового процесу. За показниками важкості та напруженості виробничого процесу, виходячи з загальних показників робіт, умови праці віднесено частково до III класу напруженості. Як майстер з ремонту електрообладнання мартенівських печей, відповідно до посадової інструкції, позивач здійснював організацію та оперативне керування ремонтом та утриманням електрообладнання мартенівських печей. При виконанні посадових обовязків на позивача впливали фактори виробничого середовища та трудового процесу протягом 83,6% тривалості робочої зміни. Протягом трудової діяльності позивача на підприємстві відповідача, як цього вимагають норми законодавства, відповідачем здійснювалась атестація робочих місць, з результатами якої позивач був ознайомлений належним чином. Протягом всього часу трудової діяльності, відповідач забезпечував, як того вимагають норми ЗУ «Про охорону праці», позивача належним спеціальним одягом, засобами індивідуального захисту згідно встановлених норм, організовував щорічні медичні огляди позивача, за наслідками яких він щоразу визнавався придатним до виконаний робіт за основною професією. Висновками акту розслідування хронічного професійного захворювання, обставинами виникнення професійного захворювання визначено: довготривалий стаж роботи ОСОБА_4 в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ВАТ «Запоріжсталь» та відсутності правових підстав для переведення на іншу роботу; відсутність скарг ОСОБА_4В на стан здоровя при проведенні періодичних медичних оглядів та випадків втрати працездатності, повязаних з шкідливими умовами праці. Таким чином, можна зробити висновок, що професійне захворювання є наслідком субєктивного рішення позивача, згідно з яким, він, усвідомлюючи наявність шкідливих факторів на виробництві продовжував працювати під їх впливом та свідомого приховування від роботодавця власних захворювань. Позивач неодноразово був ознайомлений з картою умов праці робочого місця за її професією. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про охорону праці», обовязок дбати про особисту безпеку і здоровя в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства покладається саме на працівника. Натомість, правових механізмів зміни умов укладеного трудового договору за ініціативою власника чи уповноваженого ним органу без попередньої згоди на то самого працівника або за медичним висновком - немає. В свою чергу, за висновками профоглядів, позивачу не встановлювались обмеження на роботу в шкідливих умовах праці, безпосередньо позивач не звертався на адресу відповідача з будь-якими заявами стосовно його переведення на іншу роботу. Щойно отримавши відповідний медичний висновок щодо обмежень в використанні праці ОСОБА_4, ВАТ «Запоріжсталь» запропонувало ОСОБА_4 переведення на роботу, яка відповідала б його стану здоровя та медичним рекомендаціям. Позивач, заявляючи про наявність таких розладів психіки, що повязані з ушкодженням здоровя, як психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, розпач, не надав належних доказів: висновків відповідних психіатричних або медико-соціальних досліджень, медичних довідок тощо. Проте, додані до позовної заяви виписки з історії хвороби позивача не містять даних про наявність таких розладів, з чого слідує висновок, що факт спричинення моральної шкоди, а тим більше її розмір - не доведені. Встановлений позивачу процент втрати працездатності (20% без встановлення групи інвалідності) не позбавляє його можливості працювати. Позивачем взагалі жодним чином не обґрунтовано розмір заявлених позовних вимог та не наведено його розрахунок. Всупереч вимогам чинного законодавства, позивачем не доведені належними доказами фактори, необхідні для підтвердження моральних страждань, окрім того вина підприємства в спричиненні моральної шкоди позивачу відсутня.

Представник третьої особи в судовому засідання заперечувала проти задоволення позовних вимог та пояснила, що позивачем не доведено протиправності діяння відповідача, заподіяння позивачу моральної шкоди відповідачем, позивач не довів наявність самої моральної шкоди, а також не обґрунтовано розмір такої моральної шкоди. Позивач не розповідав про свої захворювання та не лікувався у профільних медичних закладах. Також пояснила, що Фонд відшкодовує позивачу втрачений заробіток як одноразово так і щомісячно та відшкодовує лікарські засоби. Просить в задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що згідно до наказу №13 від 23.01.1996 року, ОСОБА_4 перебував з відповідачем в трудових відносинах з 29.01.1996 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

25.03.2015 року, відповідно до наказу №194/л, ОСОБА_4 був звільнений за станом здоровя за п.2 ст. 40 КЗпП України.

Загальний стаж роботи позивача становить 26 років 8 місяців, в умовах впливу шкідливих факторів 19 років 1 місяць, у цеху з ремонту електроустаткування мартенівських печей 19 років 1 місяць.

Відповідно до медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії Клініки професійних захворювань ДУ «Інститут медицини НАМН України» №3/66 від 04.02.2015 року ОСОБА_4 встановлено професійне захворювання з основним діагнозом: ХОЗЛ П ст. в фазі затихаючого загострення, прикореневий пневмосклероз, ЛН 1 ст.; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легкою ступінню пониження слуху (ІІст.) за класифікацією ОСОБА_5, ОСОБА_6 та супутнім діагнозом: Гіпертонічна хвороба ІІ ст. (АС), ст. 2, ризик 3. ІХС: Дифузний кардіосклероз, СН, хронічна вертеброгенна цервікобрахіолюмбалгія; поліостеоартроз з переважним ураженням плечових, ліктьових і колінних суглобів та запястя; хронічний холецистит в ст. ремісії; складний міопічний астигматизм правого ока; амболіопія сл.ст. правого ока; факосклероз.

Відповідно до медичного висновку обґрунтування діагнозу професійного захворювання ОСОБА_4 - звязок захворювань з умовами праці встановлений з врахуванням: клініко-діагностичних даних, динамікою захворювань, профмаршрутом, даних санітарно-гігієнічної характеристики за №18-02-16/995 від 23.10.2014 року, згідно яких позивач має більше 15 років шкідливого виробничого стажу, під час роботи підлягав дії пилу та компонентів зварювального аерозолю, шуму вище ГДР.

Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 23.03.2015 року(форма П-4), затвердженого начальником Центрального міжрайонного відділу Запорізького міського управління Держсанепідслужби у Запорізькій області, професійне захворювання позивача виникло внаслідок тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ВАТ «Запоріжсталь» та відсутності правових підстав для переведення на іншу роботу. Відсутність скарг на стан здоровя при проходженні періодичних медичних оглядів та випадків тимчасової втрати працездатності повязаних з шкідливими умовами праці.

Відповідно до довідки МСЕК серії АБ №0027671 від 28.04.2015 року, ОСОБА_4 вперше встановлено втрату професійної працездатності ступенем 20% без встановленні інвалідності.

У зв'язку з захворюванням ОСОБА_4 неодноразово знаходився на лікуванні в різних лікувальних закладах, переносив фізичні страждання.

Згідно із статтею 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

У судовому засіданні представник відповідача фактично не оспорює того факту, що позивач отримав професійне захворювання, а також того, що умови праці позивача на підприємстві дійсно були шкідливими.

Отримане позивачем професійне захворювання призвело до його моральних страждань, порушення нормальних життєвих зв'язків, до позбавлення можливості реалізувати свої звички та бажання, він вимушений знаходиться під наглядом лікарів, проходити курси стаціонарного і амбулаторного лікування у медичних закладах, внаслідок цього порушені його звичайні соціальні звязки, що призводить до додаткових зусиль для організації життя. Все це негативно позначається на душевному стані позивача, пригніченості через не можливість повного відновлення здоров'я.

У п. 4.1 рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004р. №1-рп/2004 про офіційне тлумачення положення частини 3 ст.34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності», зазначено, що ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» в разі стійкої втрати професійної працездатності право на отримання потерпілим страхових виплат, в тому числі і виплати за моральну (немайнову) шкоду, настає з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

Зупинення, а в подальшому скасування права громадян, які потерпіли від професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», не позбавляє права цих громадян на відшкодування моральної шкоди відповідно до ст. 237-1 КЗпП України та ст. 1167 ЦК України за рахунок власника або уповноваженого ним органу(працедавця).

На підставі проведеної оцінки поданих сторонами доказів, з урахування всіх обставин та положень ст. 23 ЦК України, з урахування вимог розумності та справедливості, роз'яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», глибини моральних та фізичних страждань позивача, ступеню втрати професійної працездатності(20% професійної працездатності), передбачення у медичному висновку можливості працювати лише за певних умов, негативні наслідки професійного захворювання, які призвели до фізичних та моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у життєвих стосунках і наслідків, що настали, незручності та дискомфорту, що стали наслідком захворювання, суд визначає розмір моральної шкоди у сумі 8000 грн.

Доводи відповідача про те, що будучи обізнаним та повідомленим підприємством про негативні наслідки впливу шкідливих факторів праці на власне здоровя, позивач самостійно уклав трудовий договір та продовжував виконувати роботу в таких умовах тривалий час, не звертався до профільних медичних закладів, та тим самим, з власної ініціативи свідомо допустив погіршення свого здоровя, а оскільки діюче законодавство допускає роботу у важких та шкідливих умовах праці, тому не має підстав для стягнення моральної шкоди з відповідача, що позивач сам мав дбати про безпечні умови своєї праці, а також щодо добровільного погодження позивача при працевлаштуванні на підприємство працювати в шкідливих умовах, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається саме на власника або уповноважений ним орган, а ст. 43 Конституції України, гарантує кожному право на належні, безпечні і здорові умови праці. З акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання зазначено, що професійне захворювання виникло, в першу чергу, внаслідок тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, наявність у повітрі робочої зони майстра з ремонту електроустаткування мартенівських печей кремнію діоксину з вмістом у пилу, який перевищує ГДК, заліза з перевищенням ГДК, а також вплив шуму з перевищенням ГДК.

Таким чином, позов слід задовольнити частково.

Оскільки позивач по даній категорії справ звільняються від сплати судового збору при подачі позову, то відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст. 43 Конституції України, ст. 10, 11, 57, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст. 23 ЦК України, ст. 21, 153, 173, 237-1 КЗпП України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ВІДКРИТОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ«ЗАПОРІЖСТАЛЬ»(м. Запоріжжя вул. Південне шосе, 72, ) на користь ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн НОМЕР_1) в рахунок відшкодування моральної шкоди з отриманням професійного захворювання грошову суму у розмірі 8000(вісім тисяч) грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ВІДКРИТОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ«ЗАПОРІЖСТАЛЬ»(м. Запоріжжя вул. Південне шосе, 72, ) на користь держави судовий збір у сумі 243(двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: