Справа № 358/1223/15-ц Головуючий у І інстанції Тітов М. Б.
Провадження № 22-ц/780/6976/15 Доповідач у 2 інстанції Голуб С. А.
Категорія 53 23.12.2015

УХВАЛА
Іменем України
23 грудня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого Голуб С.А.

суддів Приходька К.П., Верланова С.М.

при секретарі Дрозді Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» на рішення Богуславського районного суду Київської області від 10 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Миронівсько-Богуславський об`єднаний районний військовий комісаріат про поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди,
В С Т А Н О В И Л А :
В липні 2015 року позивач пред`явив в суді названий позов посилаючись на те, що він працював на посаді інженера дільниці АВ і ТМ КС-35 Золотоніського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів філії УМГ «Черкаситрансгаз» ПАТ «Укртрансгаз» з 2007 року. В період з 05 по 07 травня 2015 року, відповідно до повісток ІНФОРМАЦІЯ_1 , він згідно наказу Міністерства оборони України №402 від 14.08.2008 року проходив медичну комісію, після чого був відправлений на військову службу в Збройні Сили України, де перебуває по даний час в зоні проведення АТО.
Оригінали повісток він передав відповідачу 06.05.2015 року. Не отримавши заробітної плати за травень та червень місяць він зателефонував до начальника управління Золотоніського ЛВУ МГ Кодацького М.П. та довідався, що наказом начальника управління Золотоніського ЛВУ МГ від 06.05.2015 року був звільнений з роботи. Ніяких документальних підтверджень стосовно звільнення (копія наказу, офіційне повідомлення) він не отримував.
Вказані дії відповідача є порушенням ст. 47 КЗпП України, в якій зазначено, що у разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, він зобов`язаний у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи.
Крім того, відповідно до ст. 149 КЗпП України стягнення оголошується в наказі і повідомляється працівникові під розписку.
Позивач також зазначає, що згідно ч.ч. 3,4 ст.119 КЗпП України працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України "Про військовий обов`язок і військову службу" і "Про альтернативну (невійськову) службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів, а саме зберігаються місце роботи, посада і компенсується із бюджету середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, в яких вони працювали на час призову, незалежно від підпорядкування та форми власності.
Моральну шкоду обґрунтовує грубим порушенням його трудових прав, що завдало йому значних моральних страждань.
Просив скасувати наказ начальника Золотоніського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів №40-к від 06.05.2015 року про звільнення з роботи ОСОБА_1 , поновити його на роботі з 06 травня 2015 року, а також просив зобов`язати відповідача виплачувати йому заробітну плату з 06.05.2015 року до закінчення ним служби в збройних силах України та стягнути із Золотоніського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів на його користь моральну шкоду в розмірі 100 000 гривень.
В судовому засіданні позовні вимоги уточнив і просив скасувати наказ №40-к від 06.05.2015 року про звільнення ОСОБА_1 з роботи, поновити позивача на роботі з 06 травня 2015 року та стягнути із відповідача моральну шкоду в розмірі 100000 гривень. Вимоги про зобов`язання відповідача виплачувати ОСОБА_1 заробітну плату з 06.05.2015 року до закінчення ним служби в збройних силах України, представник позивача не підтримав з огляду на те, що згідно чинного законодавства за позивачем повинно зберігатися місце роботи, посада і компенсуватися із бюджету середній заробіток на підприємстві, в якому він працював на час призову.
Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 10 листопада 2015 року позов задоволено частково.

Скасований наказ начальника Золотоніського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів №40-к від 06.05.2015 року про звільнення з роботи ОСОБА_1 за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором, п. 3 ст. 40 КЗпП України.
ОСОБА_1 поновлений на роботі на посаді інженера групи метрології дільниці автоматизації виробництва та телемеханіки Богуславського промислового майданчика Золотоніського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів з 06 травня 2015 року.
Стягнуто із публічного акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» на користь ОСОБА_1 2000 гривень за заподіяну моральну шкоду.
Відповідач оскаржив рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку з підстав порушення судом норм процесуального права. Посилається на те, що позивач оскаржував наказ про звільнення з тих підстав, що він був винесений на час знаходження позивача на військовій службі і позивач з ним не був ознайомлений. Підстави для звільнення, які були зазначені в наказі , позивач не оскаржував. Разом із тим, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог і вдався до аналізу правомірності застосування до позивача дисциплінарного стягнення - звільнення з посади.

Просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду і пояснення осіб, що брали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона . не підлягає задоволенню з викладених нижче підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 до звільнення з роботи працював на посаді інженера групи метрології дільниці автоматизації та телемеханіки Богуславського промислового майданчика Золотоніського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів філії УМГ «Черкаситрансгаз» ПАТ «Укртрансгаз».
Згідно наказу в.о. начальника Золотоніського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів №3-с від 21.04.2015 року за порушення вимог п. 1.4 «Посадової інструкції інженера групи метрології дільниці АВ і ТМ», вимог п. 6 «Інструкції щодо порядку пломбування газовимірювального обладнання», за невиконання наказу по Золотоніському ЛВУМГ № 227 від 17.12.2014 року ОСОБА_1 інженеру групи метрології дільниці АВ і ТМ оголошено догану.
Підставою для накладення вказаного дисциплінарного стягнення був акт обстеження стану пломбування газовимірювального обладнання ГРС Тулинці-2 від 16.04.2015 року, що видно зі змісту рішення Богуславського районного суду Київської області від 09.07.2015 року, яким залишено без задоволення позов ОСОБА_1 до філії Управління магістральних газопроводів «ЧЕРКАСИТРАНСГАЗ» ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» про скасування дисциплінарного стягнення.
Наказом начальника Золотоніського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів №40-к від 06.05.2015 року ОСОБА_1 06 травня 2015 року звільнено з роботи за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором, п. 3 ст. 40 КЗпП України.
Суд вважав, що із змісту даного наказу про звільнення з роботи ОСОБА_1 не вбачається, за які саме систематичні порушення трудової дисципліни його було звільнено з роботи.
Натомість, представник відповідача в судовому засіданні стверджував, що звільнення ОСОБА_1 з роботи було проведено після перевірки стану пломбування газовимірювального обладнання ГРС: Тулинці-2, Тулинці-1, Ржищів, Стайки, Кагарлик, Зеленьки, Росава, Миронівка, Медвин, Ківшовата, що зафіксовано в акті від 22 квітня 2015 року, згідно якого було виявлено порушення пломбування газовимірювального обладнання, які допущені інженером групи метрології дільниці АВ і ТМ ОСОБА_1 .
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач безпідставно звільнив позивача за допущені останнім систематичні порушення трудової дисципліни, оскільки після накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді догани, що мало місце 21.04.2015 року, не було виявлено порушень трудової дисципліни, які б свідчили про систематичність порушення позивачем трудової дисципліни.
Останній факт порушення вимог п. 6 «Інструкції щодо порядку пломбування газовимірювального обладнання» ОСОБА_1 було виявлено комісією 21.04.2015 року, тобто в день застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани, а тому це порушення не може розцінюватись як систематичне невиконання позивачем без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором.

Судова колегія повністю погоджується із таким висновком суду виходячи із наступного.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим органом у разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.
Згідно положень ст.ст. 147, 147-1, 148 КЗпП України: за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно керувався роз`ясненнями викладеними у пункті 22, 23 постанови Пленум Верховного Суду України в п. від 6 листопада 1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», відповідно до яких у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. За передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.
Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що в діях позивача була відсутня систематичність порушень трудових обов`язків.
Суд першої інстанції на підставі рішення суду від 09.07.2015 року встановив, що перше стягнення у вигляді догани було накладено на позивача за неналежне виконання покладених на нього трудових обов`язків, що було встановлено в акті від 16.04.2015 року. Неналежне виконання трудових обов`язків полягало в невиконанні наказу по Золотоніському ЛВУМГ № 227 від 17 грудня 2014 року, а саме неправильне опломбування приладів обліку газу ГРС Тулинці-2.
Після складання акту 16.04.2015 року відповідач 17.04.2015 р. та 21.04.2015 р. перевірив інші об`єкти, на яких позивач пломбував прилади обліку газу і встановив на них такі самі порушення, а саме неправильне опломбування приладів обліку газу. Тобто, ще до накладення на позивача стягнення у вигляді догани, відповідач виявив неправильне виконання позивачем однієї і тієї ж операції опломбування приладі обліку газу, вчинене ним на різних об`єктах. Разом із тим, ці порушення не можна назвати систематичним невиконанням посадових обов`язків позивачем, оскільки він їх вчинив до накладення першого дисциплінарного стягнення внаслідок неправильного розуміння своїх посадових обов`язків.
У зв`язку із наведеним, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції в тому, що ці порушення посадових обов`язків є одним триваючим порушенням, тобто одне і те саме порушення щодо пломбування приладів обліку, яке вчинене позивачем на різних об`єктах до виявлення його 16.04.2015 р.
Матеріали справи не містять доказів того, чи давав позивач пояснення щодо зазначених в акті від 16.04.2015 р. порушень, коли був ознайомлений із наказом про накладення стягнення, які дії і в який строк він мав вчинити щодо усунення допущених ним порушень.
Також суд першої інстанції правильно виходив з того, що в наказі про звільнення не вказано за які проступки був звільнений позивач, а наведена загальне формулювання: звільнити за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків покладених трудовим договором.
Представник відповідача в суді апеляційної інстанції посилався на наказ № 4-с від 06.05.2015 р. про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, який ним був долучений до апеляційної скарги і в якому зазначено, які порушення трудових обов`язків допустив позивач. Разом із тим, судова колегія не оцінює цей наказ в якості доказу, оскільки клопотання про його долучення до матеріалів справи в якості доказу представником відповідача не заявлялось, судова колегія не вирішувала поважність причин його неподання до суду першої інстанції і не ухвалювала рішення про приєднання до матеріалів справи.

Щодо доводів апеляційної скарги щодо виходу суду за межі позовних вимог, а саме розгляд позову з інших підстав, судова колегія з цим не погоджується. Предметом позову було поновлення на роботі. Підстава позову - незаконне звільнення. Суд першої інстанції розглянув справу в межах заявлених позовних вимог.

Судова колегія вважає, що суд при ухваленні рішення не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, рішення суду повністю відповідає вимогам ст.215 ЦПК України, суд правильно встановив обставини справи, визначив відповідні їм правовідносини і застосував норми матеріального права, якими вони регулюються. Суд повністю мотивував своє рішення і зазначив з яких причин він відхиляє ті чи інші доводи позивача.

Доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують, є голослівними і такими, що не відповідають обставинам справи.

У зв`язку із викладеним, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» відхилити..

Рішення Богуславського районного суду Київської області від 10 листопада 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів, з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді