АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 760/2730/15-ц Головуючий у 1 - й інстанції: Бобровник О.В.
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9980/2015 Доповідач - Шиманський В.Й.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2015 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Кравець В.А., Ратнікової В.М.

при секретарі - Ошедшій А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Субботіна Олександра Миколайовича в інтересах Міністерства Оборони України на рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 12 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Міністерства Оборони України про стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції за час прострочення виплати та 3% річних,-

В С Т А Н О В И Л А:

Із вказаним позовом до суду позивач звернувся у лютому 2015 року.

Зазначав, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.12.2014 року відповідача було зобов'язано перерахувати та виплатити одноразову грошову допомогу відповідно до статей 9 та 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Вказана одноразова грошова допомога була виплачена йому із затримкою 25.02.2015 року, а тому за період просрочки виконання грошового зобов'язання просив стягнути з відповідача на свою користь, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, суму встановленого індексу інфляції за час прострочення з 01.01.2015 року по 24.02.2015 року включно, в розмірі 10 171,80 грн. та 3% річних від просточеної суми з 01.01.2015 року по 24.02.2015 року включно, в розмірі 536,90 грн.

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 12 червня 2015 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі, з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, ставиться питання про скасування даного рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволенню у зв'язку з наступним.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.12.2014 року постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 10.10.2014 року було скасовано та задоволено адміністративний позов ОСОБА_3

Визнано неправомірними дії Міністерство оборони України щодо не призначення позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до ст.ст. 9,16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Зобов'язано Міністерство оборони України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги, призначеної відповідно до статей 9 та 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі встановленому п. 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні та спеціальні збори та інвалідності звільнених з військової служби, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №499 від 28 травня 2008 року, на момент встановлення інвалідності.

З матеріалів справи вбачається, а відповідачем не заперечується, що позивачу підлягає виплаті 118 769,76 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду (стаття 11 ЦК України).

Отже, грошовим зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таким чином, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, де відповідач повинен виплатити на користь позивача одноразову грошову допомогу, такі дії слід вважати грошовим зобов'язанням та на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Кошти були виплачені позивачу 25.02.2015 року

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення на його користь інфляційних втрат та трьох відсотків річних на підставі ст. 625 ЦК України і доводи апеляційної скарги про те, що положення ст. 625 ЦК України в даному випадку не застосовуються, є безпідставними.

Посилання в апеляційній скарзі на неможливість застосування до вказанах правовідносин ст. 625 ЦК України також спростовуються Постановою Верховного суду України від 01 жовтня 2014 року.

Доводи апеляційної скарги щодо не доведення позивачем факту отримання грошових коштів, спростовується матеріалами справи.

З огляду на викладене, оскаржене у справі рішення постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому це рішення не може бути скасованим з підстав що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Субботіна Олександра Миколайовича в інтересах Міністерства Оборони України - відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 12 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: