Справа № 373/1410/15-ц Головуючий у І інстанції Колодко Л.В.
Провадження № 22-ц/780/4712/15 Доповідач у 2 інстанції Сержанюк А. С.
Категорія 26 10.08.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

10 серпня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого судді - Сержанюка А.С., членів колегії - суддів Журби С.О., Коцюрби О.П., із участю секретаря Говорун В.В., розглянувши у відкритому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінком Кредит» на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінком Кредит» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

19 травня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінком Кредит» звернулось до суду із позовом про стягнення із ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором від 05 грудня 2014 року в розмірі 5 657 грн., посилаючись на невиконання боргових зобов'язань.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2015 року, із виправленнями описки від 08 липня 2015 року, позовні вимоги задоволені у розмірі 1 110 грн. та стягнуто судовий збір - 243,60 грн. з посиланням на визнання відповідачем розміру кредиту в 1 000 грн. та відсотків за користування грошовими коштами - 110 грн.

Не погоджуючись із ухваленими рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінком Кредит» подало апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Просить рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2015 року скасувати .

Суд, з'ясувавши обставини і перевіривши їх доказами у межах доводів апеляційної скарги, вислухавши учасників процесу в судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, 05 грудня 2014 року між сторонами укладено договір про надання фінансового кредиту, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінком Кредит» передало, а ОСОБА_2 - отримав грошові кошти в сумі 1 000 грн. ( а.с. 6-7, 8 ).

У відповідності до п.п. 1.3, 1.4 правочину відповідач зобов'язався повернути кошти не пізніше 19 грудня 2014 року та сплатити відсотки із ставки 0,69% від суми кредиту за кожний день користування ними.

А в разі порушення терміну їх повернення - ОСОБА_2 має сплатити неустойку у виді пені у розмірі 5% від загальної суми, що підлягає сплаті на користь кредитора, за кожний день прострочення, починаючи з другого дня прострочення ( п. 4.2 ).

Заборгованість відповідача за правочином на 03 квітня 2015 року становить 5 657 грн., із яких 1 000 грн. - тіло кредиту, 207 грн. відсотки за користування кредитом, 4 450 грн. - неустойка ( а.с. 41 )

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, викладеного у повній мірі не врахував, як і положень ст.ст. 526, 551, 625, 1046, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58-60, 212-213 ЦПК України, унаслідок чого передчасно лише частково задовольнив позов, виходячи лише із пояснень відповідача, а не із доказів, наданих на підтвердження заявлених вимог.

За таких обставин, місцевий суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, відтак - ухвалив рішення без додержання зазначених норм матеріального та процесуального права.

Відтак, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне задовольнити заявлені вимоги в частині стягнення із відповідача суми кредиту у розмірі 1 000 грн., відсотків за користування кредитом - 207 грн.

Що ж до стягнення неустойки, суд апеляційної інстанції виходить із наступного.

Згідно п. 27 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин» від 30 березня 2012 року положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу.

А тому, суд апеляційної інстанції, виходячи із прохання відповідача про зменшення зазначеного виду платежу через своє та дружини захворювання, що унеможливили своєчасне повернення кредиту, на підтвердження чого надав суду докази, враховуючи вимоги ч. 3 ст. 551 ЦК України, вважає за можливе задовольнити вимоги позивача щодо стягнення неустойки у розмірі 1 000 грн.

Відтак, із відповідача необхідно стягнути 2 207 ( 1 000 + 207 + 1 000 ) грн. заборгованості за кредитним договором та 365,40 ( 1 218 х 0,2 + 1 218 х 0,2 х 50 : 100 ) грн. судового збору на підставі ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Правовими підставами для цього, на переконання апеляційного суду, є положення ст.ст. 526, 551, 625, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58-60, 212-213, 309 ЦПК України, виходячи із того, що сторони уклали кредитний договір, а не договір позики, як зазначив місцевий суд.

В решті вимоги позивача, з точки зору суду другої інстанції, не підлягають задоволенню в силу їх необґрунтованості.

А тому, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення зазначених судом другої інстанції норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, зокрема, ст. 60 ЦПК України, на думку апеляційного суду, знайшли своє підтвердження при розгляді справи, а тому апеляція Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінком Кредит» підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінком Кредит» задовольнити частково. Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінком Кредит» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати та ухвалити у справі нове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінком Кредит» задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінком Кредит» заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 207 грн. та судовий збір - 365,40 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий: А.С. Сержанюк

Судді: С.О. Журба

О.П. Коцюрба