Справа №486/394/15-ц 11.11.2015 11.11.2015 11.11.2015
Провадження №22-ц/784/2525/15
Справа 486/394/15-ц
Провадження 22ц-/784/2525/15 Головуючий по 1 інстанції Франчук О.Д.
Категорія 20 Доповідач апеляційного суду Колосовський С.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

11 листопада 2015р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Колосовського С.Ю.,

суддів: Локтіонової О.В., Ямкової О.О.,

з участю: секретаря судового засідання Харитонової І.В., представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 14 вересня 2015р.

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення пені, втрат від інфляції та трьох процентів річних за порушення грошового зобов'язання,

встановила:

У березні 2015р. ОСОБА_3 пред'явив позов до ОСОБА_4 про стягнення 37194 грн. 51 коп. пені, 44543 грн. 63 коп. втрат від інфляції та 16481 грн. 04 коп. трьох процентів річних за порушення грошового зобов'язання у зв'язку з невиконанням рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 12 березня 2012р. про стягнення на його користь з відповідача 180000 грн. зайве сплачених коштів за договором купівлі-продажу.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 14 вересня 2015р. у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на незаконність рішення суду просив його скасувати і ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд виходив з того, що положення ст.625 ЦК не застосовуються до правовідносин, які виникли у зв'язку з невиконанням рішення суду про присудження грошових сум за договірними зобов'язаннями, так як для цього законодавчо передбачена процедура його примусового виконання.

Проте з таким висновком погодитись не можна, оскільки до нього суд дійшов з порушенням закону.

За змістом ст.ст.524,533 ЦК грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошовій одиниці України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті).

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дія ст.625 ЦК, якою регулюються зобов'язальні правовідносини, поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення невиконаного боржником рішення суду.

Прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційних нарахувань та 3% річних не є санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесу та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 12 березня 2012р. з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягнуто 180000 грн. зайве сплачених коштів за договором купівлі-продажу, 3000 грн. компенсації за завдану моральну шкоду та 2526 грн. 40 коп. судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 16 травня 2012р. вказане рішення в частині вимог про відшкодування моральної шкоди скасовано і ухвалено нове про відмову в задоволенні цих вимог. Це ж рішення в частині судових витрат змінено зі зменшенням їх розміру з 2526 грн. 40 коп. по 2300 грн.

Отже, грошове зобов'язання ОСОБА_4 перед ОСОБА_3 по сплаті 180000 грн. виникло за зобов'язальними правовідносинами (договір купівлі-продажу), а не з рішення суду. Договірні правовідносини виникають з актів цивільного законодавства (ст. 11 ЦК), а рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них визначеність.

Дане рішення виконано ОСОБА_3 частково, а саме за період з травня 2012р. по грудень 2014р. нею сплачено 8389 грн. 75 коп.

За таких обставин, а саме доведеності факту порушення відповідачем грошового зобов'язання вимоги позивача про стягнення втрат від інфляції та трьох процентів річних підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 39927,34 грн. і 13588,10 грн. відповідно.

Інфляційні втрати за період з 16 травня 2012р. по 31 грудня 2014р. складають 39927,34 грн., з урахуванням дат та сум здійснених відповідачем виплат, виходячи з наступного розрахунку.

З червня 2012р. по грудень 2012р. індекс інфляції становить 99,4% (99,7 х 0,998 х 0,997 х 1,001 х 1 х 0,999 х 1,002), тобто у цей період інфляції не було.

Відповідно до виписки з рахунків (а.с.45) розмір заборгованості станом на 01 січня 2013р. складає 178942,25 грн. (180000-197,05-208,85-209,22-209,22-233,41).

Січень 2013р. - 178942,25 х 0,002 = 357,88 грн.; лютий 2013р. - 178521,49 (178942,25 - 210,38 - 210,38) х (-0,001) = -178,52грн.; березень та квітень 2013р. індекс інфляції склав 100%, тобто інфляції не має; травень 2013р. - 178521,49 - 210,38 = 178311,11 х 0,001 = 178,31грн.; червень 2013р. індекс інфляції склав 100%, тобто інфляції не має; липень 2013р. -178311,11 - 210,38 - 582,95 - 212,50 - 835,56 -212,50 = 176257,22 х (-0,001) = -176,26 грн.; серпень 2013р. - 176257,22 - 233,75 = 176023,47 х ((-0,007(1-99,3)) =-1232,16грн.; вересень 2013р. індекс інфляції склав 100%, тобто інфляції не має; жовтень 2013р. - 176023,47-212,50-212,50=175598,47х 0,004 = 702,39 грн.; листопад 2013р. - 175598,47 х 0,002 = 351,20 грн.; грудень 2013р. - 175598,47 - 212,50 -212,50 = 175173,47 х 0,005 = 875,87грн.

Таким чином, склавши всі суми помісячно інфляційні втрати за 2013р. становлять 878,71 грн.

Січень 2014р. - 175173,47 х 0,002 = 350,35 грн.; лютий 2014р. - 175173,47 - 214,20 - 214,20 = 174745,07 х 0,006 = 1048,47 грн.; березень 2014р. - 174745,07-214,20 = 174530,87 х 0,022 = 3839,68 грн.; квітень 2014р. - 174530,87 - 214,20 = 174316,67 х 0,033 = 5752,45 грн.; травень 2014р. - 174316,67 - 214,20 = 174102,47 х 0,038 = 6615,89 грн.; червень 2014р. - 174102,47 - 219,37 = 173883,10 х 0,01 = 1738,83 грн.; липень 2014р. - 173883,10 - 225,25 -232,15 = 173425,7 х 0,004 = 693,70грн.; серпень 2014р. - 173425,7 х 0,008 = 1387,40 грн.(не було платежів); вересень 2014р. - 173425,7 - 232,15 = 173193,55 х0,029 =5022,63грн.: жовтень 2014р. - 173193,55 - 232,15 = 172961,4 х 0,024 = 4151,07грн.; листопад 2014р. - 172961,4 -232,15 = 172729,25 х 0,019 = 3281,85грн.; грудень 2014р. - 172729,25 - 247,51 -271,49 = 172210,25 х 0,03 = 5166,31грн.

Таким чином, склавши всі суми помісячно інфляційні втрати за 2014р. становлять 39048,63 грн.

Три процента річних за період з 16 травня 2012р. по 31 грудня 2014р. складають 13588,10 грн.(172210,25грн. х 960днів(3/365/100)).

В той же час вимоги про стягнення пені не можна визнати обґрунтованими.

За правилами ст.611 ЦК у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі (ст.547 ЦК).

Договір купівлі-продажу, укладений сторонами 23 липня 2009р. не містить умов щодо відповідальності у вигляді пені за порушення грошового зобов'язання.

Враховуючи те, що ні ст.625 ЦК, ні іншими актами цивільного законодавства (Закон „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" поширюється на суб'єктів підприємницької діяльності) не передбачено стягнення пені за порушення грошового зобов'язання, а його сторони в договорі не передбачили такої можливості, то підстави для задоволення цієї вимоги відсутні.

Оскільки суд відмовляючи у задоволенні цих вимог виходив з іншого, рішення суду і в цій частині є незаконним.

З огляду на вищенаведені мотиви рішення суду в силу п.4 ч.1 ст.309 ЦПК підлягає скасуванню.

Ухвалення рішення на користь позивача є підставою (ст.88 ЦПК) для відшкодування йому судових витрат за рахунок відповідача пропорційно від задоволених вимог (54,49%).

Керуючись ст.ст.303,307,309,316 ЦПК, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 14 вересня 2015р. скасувати і ухвалити нове про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 39927 грн. (тридцять дев'ять тисяч дев'ятсот двадцять сім гривень) 34 коп. втрат від інфляції, 13588 грн. (тринадцять тисяч п'ятсот вісімдесят вісім гривень)10 коп. трьох процентів річних за порушення грошового зобов'язання та 1123 грн. (одна тисяча сто двадцять три гривні) 91 коп. судових витрат.

У задоволенні вимог про стягнення пені відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: