Справа № 459/5466/14 Головуючий у 1 інстанції: Кріль М.Д.
Провадження № 22-ц/783/4193/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Л. Д.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Зверхановської Л.Д.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.

секретаря: Ясиновської Я.М.

з участю: позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 28 квітня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 28 квітня 2015 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Соснівкажитлокомунсервіс» про зняття 232 грн. 68 коп. нарахування за комунальні платежі.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, ухваленим з порушенням норм процесуального і матеріального права, з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення у повній мірі відповідає даним вимогам.

Закон України «Про житлово комунальні послуги» визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають в сфері надання та споживання житлово комунальних послуг між їх виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обовязки.

Аналіз цього Закону дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акту спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово комунальних послуг.

Разом з тим ст.4 Закону України «Про житлово комунальні послуги» передбачає, що законодавство України у сфері житлово комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово комунальних послуг.

За визначенням, наданим у ст.1 Закону України «Про житлово комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно зі ст.13 цього Закону України залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Отже, послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій відносяться до житлово-комунальних послуг, виконавцем яких визначений відповідач, оскільки районним судом встановлено, що Комунальне підприємство «Соснівкажитлокомунсервіс» є єдиним комунальним підприємством на території м. Соснівка Львівської області, котре надає такі послуги.

Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Відповідно до вимог п. 2 ст. 10 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду та Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, власники приватизованого житла в багатоквартирних будинках є співвласниками всіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і повинні сплачувати свою частку витрат у загальних витратах на утримання будинку (житла) та при будинкової території пропорційно до займаної площі. Послуги з утримання будинків і споруд і при будинкових територій зобовязані сплачувати як квартиронаймачі, так і власники викуплених та приватизованих квартир.

Оскільки квартира позивача належить до приватної власності, то він зобовязаний вносити плату за надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

У склад послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій входить прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкових територій, санітарно технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо ( п. 2 ч.1 ст. 13 Закону України «Про житлово комунальні послуги»).

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач надає такі послуги, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Таким чином, правовідносини, що виникли між сторонами у справі це правовідносини між виконавцем послуг та споживачем послуг.

Статтями 20, 21 Закону України Про житлово- комунальні послуги визначені обовязки споживача та виконавця житлово- комунальних послуг.

Зокрема, обовязком споживача є укладення договору на надання житлово- комунальних послуг, підготовленого на основі Типового договору, а також оплата житлово- комунальних послуг у строки , встановлені договором або законом ( п.п. 1, 5 ст. 20 Закону), а обовязком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про житлово- комунальні послуги.

Обовязок власника квартири укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачено також п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністів України № 572 від 08.10.1992 р. в редакції постанови КМ України від 24.01.2006 р.№ 45.

Таким чином власник квартири зобовязаний укласти договір про надання житлово- комунальних послуг та оплачувати їх.

Така правова позиція висловлена в ухвалі ВСУ від 06.08.2008 р. у справі за позовом ДП "Моноліт-Сервіс" до Особи №1 про укладення договору на надання житлово-комунальних послуг та стягнення суми заборгованості з оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території.

Оскільки обовязок споживача житлово-комунальних послуг власника житла ґрунтується не тільки на договорі, але й на законі, відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення від оплати житлово- комунальних послуг.

Така правова позиція висловлена в ухвалі ВСУ від 08.04.2009 р. у справі за позовом Житлово-експлуатаційного ремонтно- будівельного управління ТОВ " Рівненський МЖК" до Особи №1 про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг.

На адресу позивача 25.06.2013 року був направлений договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 01.04.2013 року, який той отримав того ж дня. В даному договорі (з додатками) передбачено надання відповідачем послуг, в тому числі і дератизація, обслуговування каналів, поточний ремонт конструктивних елементів будинку (вікна, двері) та освітлення місць загального користування.

Частиною 3 ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги передбачено, що органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі не нижче економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво.

Відповідно до ч.ч.1- 3 ст.32Закону України Про житлово- комунальні послуги плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою.

Відповідно до рішення КП «Соснівкажитлокомнусервіс» від 12.03.2013 року №4 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» переліку обов'язкових послуг, періодичність їх надання, які надає КП «Соснівкажитлокомунсервіс» регламентовано, що перевірка та прочистка димових каналів проводиться 2 рази на рік, а перевірка та прочистка вентиляційних каналів - 1 раз в рік.

Дані послуги відповідачем були надані, що стверджується робочими листами чистильників димоходів, де є і підпис позивача, який зауважень не мав.

Відповідачем не в повній мірі за звітний період були надані послуги з освітлення місць загального користування та з дератизації, а тому з мешканців будинку №1 на вул. Шептицького в м. Соснівка, в якому проживає позивач, на підставі наказів директора КП «Соснівкажитлокомунсервіс» від 04.06.2013 року № 01-06/88 «Про проведення перерахунку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою: АДРЕСА_1» та від 01.07.2013 року № 01-06/97 «Про проведення перерахунку розміру плати за спожиту електроенергію в місцях загального користування за адресою: м. Соснівка, вул. Шептицького,1» та від 05.09.2013 року № 01-06/120 «Про проведення перерахунку населенню м. Соснівка за надані послуги з дератизації» був проведений перерахунок сплачених коштів на користь споживачів послуг, в тому числі і позивача, що стверджується рахунками на оплату комунальних послуг за травень-грудень 2013 року.

Колегія суддів погоджується з висновком районного суду про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 28 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: