ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1489/15-ц
Провадження № 2/210/1174/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого-судді Скотар Р.Є.,
при секретарі Таранущенко С.В.,
за участі сторін: не з'явилися
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України, цивільну за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування, -
Представник позивача ОСОБА_4 ( довіреність №34/20-15 від 05.01.2015 року, дійна до 31.12.2015 року) /а.с.10/ в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена, просила розглядати справу за її відсутності. В заяві, що надійшла до суду 19.05.2015 року підтримала позовні вимоги в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена за зареєстрованою в установленому порядку адресою: м.Кривий Ріг, вул..Революційна, 29-9 ( за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 06.05.2015 р.) , повістка повернулася до суду з відміткою « у звязку з закінченням терміну зберігання».
У звязку з неявкою представника позивача та відповідача суд розглядає справу без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувальних технічних засобів, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України.
Приймаючи до уваги вимоги ч.1 ст.157 ЦПК України, зі згоди представника позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши у сукупності надані суду докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно з положеннями ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 60 ЦПК України на сторін покладено обов'язок доказування обставин, на які вони посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Так, судом встановлено, що 15.01.2012 року відповідач ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Skoda», державний номерний знак НОМЕР_1, по вул. Костенко в м.Кривому Розі , порушила Правила дорожнього руху України, у результаті чого відбулося зіткнення з автомобілем марки «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_2, що належить на праві власності ОСОБА_3, автомобілі отримали механічні пошкодження, що підтверджується довідкою ДАІ щодо отримання автомобілем механічних пошкоджень /а.с. 27/, протоколом огляду транспортного засобу /а.с.45/, фототаблицею /а.с.42-44/.
Постановою Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 22.02.2012 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4,124 КУпАП /а.с.4 /.
Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, факт вини відповідача, та наслідки його протиправних дій, а саме - завдання механічних пошкоджень транспортному засобу «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_2, доведенню не підлягає.
Згідно п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 перед третіми особами, в порушення вимог чинного законодавства України, не була застрахована на момент скоєння ДТП, 21.03.2012 року ОСОБА_3 звернулася до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування /а.с.5/.
Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
На адресу відповідача ОСОБА_2 29.03.2012 року та 10.10.2012 року позивач надіслав листи про добровільне врегулювання спору, які було залишено без відповіді.
Отже, між сторонами виникли позадоговірні зобов'язання у зв'язку із завданням майнової шкоди, які регулюються главою 82 ЦК України та Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
В силу ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. При цьому шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст.1187 ЦК України).
Відповідно до п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: автотранспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Згідно з п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
Таким чином, позивачем сплачено суму страхового відшкодування, відповідач в добровільному порядку не відшкодував завданну шкоду, тому позовні вимоги МСТБУ є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судовий збір в розмірі 243,60 грн слід стягнути з відповідача.
Керуючись ст. ст. 1187, 1188 ЦК України, ст. ст. 38, 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 10, 11, 61, 88, 212-215, 224,225,294 ЦПК України, суд ,-
Позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_4, зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.
Рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку - до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Р. Є. Скотар