Справа №: 398/1829/15-ц
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
судді Нероди Л.М.,
секретарі Борозній Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення депозиту,
У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення депозиту.
Позивач свої вимоги мотивує тим, що 05.08.2014 року запропонувала розмістити вклад у розмірі 2 200 доларів США 00 центів, а банк прийняв грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок №2630.4.109850.001. Строк вкладу до 05.03.2015 року, але відповідач не виконав умови договору, тому позивач просить стягнути з відповідача внесок у розмірі 2 200 доларів США 00 центів, еквівалентно 50 799 грн. 25 коп. та нараховані проценти в розмірі 154 долари США 31 цент, що еквівалентно 3 668 грн. 14 коп.; стягнути з відповідача відшкодування завданої матеріальної шкоди (упущена вигода) 110 доларів США 43 центи, що еквівалентно 2 425 грн. 41 коп.; стягнути з відповідача 3 % річних в сумі 622 грн. 27 коп. та інфляційні збитки в сумі 16 122 грн. 35 коп.; стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. 00 коп., а всього 78 637 грн. 42 коп.
У судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задоволити.
Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідачі про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, про що свідчать розписки про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомили.
Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Суд дійшов висновку, що на момент подачі позову до суду строк дії договору закінчився, але відповідач не повернув внесок у повному обсязі.
Відповідно до ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладники) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
Згідно ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», поняття вкладу (депозиту) визначається як кошти у готівковій або в безготівковій формі, у валюті України чи в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладникові відповідно до законодавства України та умов договору.
Стаття 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачає, що операції з приймання вкладів (депозитів) від юридичних і фізичних осіб належить до виключно банківських операцій.
Суд дійшов висновку, що з моменту прийняття вкладу у відповідача виникло зобовязання щодо повернення вкладнику такої ж самої суми грошей на умовах та в порядку, встановлених договором.
Згідно ст. 1059 ЦК України, договір банківського вкладу укладається у письмовій формі.
Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.
Відповідно до ст. 1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.
Суд дійшов висновку, що проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу в банк, до дня, що передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Суд дійшов висновку, що строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія, яка має юридичне значення, зокрема повернення внеску, так як термін виконання зобовязання відповідачем настав 05 березня 2015 року.
Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим до виконання сторонами.
Суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості депозитного вкладу підлягають задоволенню, так як дія депозитного договору закінчилася та відповідно до умов договору відповідач, станом на дату закінчення договору повинен був повернути депозитний вклад позивачу.
Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства, ст. 536 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).
Суд дійшов висновку, що у депозитному договору вказано відсотки 12,50 % річних, тому згідно ч. 5 ст. 1061 ЦК України, проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.
Оскільки відповідач у встановлений договором банківського вкладу (депозиту) строк не повернув позивачу 2 200 доларів США 00 центів, що еквівалентно 50 799 грн. 25 коп., то починаючи з 05.03.2015 року по час вирішення спору зобовязаний також сплатити проценти на банківський вклад у розмірі 2 592 грн. 60 коп. (50 799 грн. 25 коп. х 12,50 % = 6 349 грн. 91 коп. : 365 днів = 17 грн. 40 коп. х 149 днів = 2 592 грн. 60 коп.).
Однак позивачем дана позовна вимога не заявлена.
Таким чином, позовна вимога щодо стягнення 3 % річних та інфляційні задоволенню не підлягають.
Як визначено у ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Таким чином, обовязковими підставами відшкодування моральної шкоди є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, а у випадку відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 1173 ЦК України, незаконність рішення, дії чи бездіяльності заподіювача шкоди повинна бути доведена.
Суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факт завдання моральної шкоди та упущеної вигоди, тому у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення моральних збитків та упущеної вигоди слід відмовити.
Згідності ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Таким чином, сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь держави.
На підставі вкладеного та керуючись ст. ст. 526, 530, 626, 628, 629, 1058, 1059, 1061, 1167, 1173 ЦК України, 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 224 ЦПК України,
Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити частково.
Стягнути з публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», ідентифікаційний код 09807856 на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 депозиту у розмірі 2 200 доларів США 00 центів, що еквівалентно 50 799 (пятдесят тисяч сімсот девяносто девять) грн. 25 коп. та нараховані проценти в розмірі 154 долари США 31 цент, що еквівалентно 3 668 (три тисячі шістсот шістдесят вісім) грн. 14 коп.
У задоволенні інших позовних вимогах відмовити.
Стягнути з публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь на користь держави судовий збір у розмірі 544 (пятсот сорок чотири) грн. 70 коп.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, особи, які не були присутні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку.

СУДДЯ: Л.М. НЕРОДА