Справа № 676/2583/15-ц
Номер провадження 2/676/1293/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2015 р. Камянець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючого судді Вдовичинського А.В.

за участю секретаря Воропай Ю.С.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Камянець-Подільський справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення позики,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення позики. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що вона 29.09.2013 р. уклала із гр. ОСОБА_2 письмовий договір, згідно з яким позичила їй грошові кошти у сумі 1000(одна тисяча доларів) еквівалентно на день звернення з позовом 25023 грн. та 5000 грн. з умовою їх повернення до 15.11.2014 р. У визначений розпискою строк та пізніше відповідач зобов'язувався повернути борг у сумі 1000 доларів та 1 тисячу гривень. Відповідачка повернула, 4000 тисяч гривень, а 1000 доларів та 1000 грн. повернуто не було. Договір позики підтверджується розпискою. На звернення щодо погашення суми боргу відповідачка не реагує, не бажає в добровільному порядку повернути кошти. Такими діями відповідачка завдала моральну шкоду оскільки травмувала руку, зверталась в лікарню, необхідні були кошти на лікування, була вимушена винаходити певну суму на лікування. У зв'язку з чим переживала, немала можливості забезпечити собі необхідне лікування, випрашуючи повернення коштів, принижувалась перед нею. Свою моральну шкоду оцінює в 5000 гривень. Позивачка происть суд винести рішення яким стягнути з відповідачки на її користь заборгованість за розпискою від 29.08.2013 р. в сумі 1000 доларів, еквівалент станом на 06.04.2015 р. становить 25023 грн. та 1000 грн., моральну шкоду в сумі 5000 грн. В суді позивачка позов підтримала, просить його задоволити. Суду позивачка пояснила, що позичила відповідачці 1000 доларів США та 5000 грн., відповідачка сплатила їй 4000 грн. боргу та частково відсотки за користування позикою; претензій щодо стягнення відсотків до відповідачки не має; невиконанням умов договору позики відповідачка заподіяла їй моральну шкоду оскільки потребувала лікування в звязку з отриманою травмою, вимушена була позичати кошти на лікування.

Відповідачка в суді позов визнала в частині заборгованості по позиці в розмірі 1000 доларів США та 1000 грн., в задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди просить відмовити. Суду відповідачка пояснила, що заборгованість виникла в звязку з погіршенням фінансового стану.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

29 серпня 2013 р. позивач позичила відповідачці 1000 доларів США та 5000 грн. строком до 15.11.2014 р. з встановленням щомісячних процентів у сумі 1600 грн. за всю суму позики, що підтверджується оригіналом розписки який приєднаний до матеріалів справи(а.с.26).

Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Ч.1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідачка частково повернула позивачці кошти, сплатила 4000 грн. заборгованості по договору, а також відсотки. Заборгованість відповідачки по договору позики складає 1000 доларів США та 1000 грн. Зазначені обставини в суді сторони визнали.

Чинним законодавством України не забороняється мати у власності фізичним особам іноземну валюту та розпоряджатися нею, але з дотриманням правил, передбачених спеціальним законодавством. Це значить, що на договір позики, в якому міститься посилання на іноземну валюту, поширюються ті ж правила, що й на договір позики, укладений в гривнях. При цьому, якщо договір позики між фізичними особами містить посилання на використання як предмета договору іноземної валюти, то порядок розрахунку має здійснюватись в грошовій одиниці України - гривні. З врахуванням наведеного суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості по договору позики є обґрунтованими і доведеними належними доказами.

Згідно з правової позиції висловленої Верховним Судом України у справі № 6-79 цс 14 від 02 липня 2014 року «незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобовязання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобовязання і його виконання є національна валюта України гривня. Відповідно, у національній валюті України підлягають обчисленню і стягненню і інші складові грошового зобовязання (пеня, штраф, неустойка, проценти) та виплати, передбачені ст. 625 ЦК України.»

В п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що оскільки ч. 1 ст. 192 ЦК визначає законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, грошову одиницю України гривню, то при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, грошову одиницю України гривні (з наведенням розрахунків з переведенням іноземної валюти (яка була предметом позики) в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення).

Враховуючи, що позивач просив суд стягнути борг за договором позики в розмірі 1000 доларів США, на день розгляду справи офіційний курс НБУ(27.04.2015 р. 100 доларів США еквівалентно 2108,9882 грн.), а тому позов в цій частині підлягає задоволенню і з відповідачки підлягає до стягнення 21 089,90 грн. боргу та 1000 грн., а разом 22 089,90 грн.

П.4 ч.1 ст.611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди.

Ст..23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

На думку суду позовні вимоги позивачки стягнути з відповідачки 5000 грн. заподіяної моральної шкоди задоволенню не підлягають оскільки договором позики не передбачено відшкодування моральної шкоди, позивачкою не доведено суду причинного звязку між невиконанням відповідачкою договору позики та розміром заподіяної моральної шкоди, крім цього нормами ЦК України не передбачена відповідальність боржника за прострочення виконання грошового зобов'язання у вигляді відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч.3 ст. 6 закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. П.1.1 ч.2 ст.4 закону України «Про судовий збір» встановлено розмір судового збору для вимог майнового характеру в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. П.1.2 ч.2 ст.4 закону України «Про судовий збір» встановлено розмір судового збору для вимог немайнового характеру в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. Позивачкою при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 243,60 грн. згідно квитанції від 06.05.2015 р. та в сумі 40,99 грн. згідно квитанції від 05.05.2015 р., загалом на суму 284,59 грн. Враховуючи, що позивачкою заявлялись позовні вимоги майнового характеру на суму 26023 грн. та вимоги немайнового характеру про відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн., а тому необхідно було сплатити 260,23 грн. та 243,60 грн., а всього 503,83 грн. Оскільки судом відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, а тому з позивачки підлягає до стягнення на користь держави 219,24 грн.(503,83 грн. 284,59 грн.).

На підставі ст..88 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки підлягає до стягнення відшкодування судових витрат в частині задоволених майнових вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 16, 23, 192, 193, 533, 611, 627, 1046-1051 ЦК України, ст.ст. 11, 60, 61, 88, 213-215, 218 ЦПК України, законом України «Про судовий збір»,-

вирішив:

позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2(ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 29.08.2013 р. сумі 22089,90 грн., 260,63 грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1(ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2) на користь держави 219,24 грн. судового збору.

На рішення сторонами може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів до апеляційного суду Хмельницької області через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд.

Суддя Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Вдовичинський А.В