Справа № 500/7462/14-ц
Провадження № 4-с/500/8/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 року м.Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Баннікової Н.В.

при секретарі Топтигіній О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ізмаїл цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області про визнання їх протиправними та скасування постанов, скасування арештів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, на неправомірні дії та рішення Відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області (далі ВДВС Ізмаїльського МРУЮ), скасування арештів, посилаючись на те, що 06.04.2011 р. постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків було ухвалено рішення по справі № 247/11 про стягнення з нього на користь Приватного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк», Банк) за договором кредиту 153 025,78 грн. суми кредиту, 18 210,33 грн. відсотків та 2 232,82 грн. пені.

Постановами державного виконавця ВДВС Ізмаїльського МРУЮ ВП № 40323640 від 18.10.2013 р., ВП № 40324456 та ВП № 40324515 від 16.10.2013 р. було відкрито виконавчі провадження про примусове виконання виконавчого листа № 755/13436/13-ц, виданого на підставі вказаного рішення Дніпровським районним судом м. Київ. 21.04.2014 р. Банком було надіслано на адресу ВДВС Ізмаїльського МРУЮ заяви про залишення виконавчих листів без виконання, виконавчі провадження закрити, а виконавчі листи повернути стягувану у звязку з укладенням із Банком договору про реструктуризацію заборгованості. 15.05.2014 р. державним виконавцем було винесено постанови про повернення виконавчих листів та 28.05.2014 р. прийнято три постанови про стягнення виконавчого збору в сумі 210,32 грн., 22,94 грн. та 17 347,26 грн. У серпні 2014 р. він повністю розрахувався із Банком за вказаним кредитним договором, але державний виконавець не скасував постанову про накладення арештів на автомобілі та нерухомість - квартиру та постанови про стягнення виконавчого збору.

У судовому засіданні представник скаржника скаргу підтримав.

Ухвалою суду від 20.10.2015 р. за заявою представника скаржника Відділ державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області було замінено на державного виконавця ВДВС Ізмаїльського МРУЮ ОСОБА_2 (а.с.91).

Уточнивши скаргу, представник скаржника остаточно просив визнати неправомірними дії державного виконавця Парапіра А.Д. щодо відкриття виконавчих проваджень від 28.05.2014 р. за постановами від 24.10.2013 р. про стягнення судового збору в сумах: 210,32 грн., 22,94 грн. та 17 347, 26 грн., постанови від 16.10.2013 р. про накладення арешту на автомобілі НОМЕР_1, НОМЕР_2, та квартиру АДРЕСА_1, скасувати постанови від 28.05.2014 р. про відкриття виконавчих проваджень про стягнення судового збору та скасувати арешти (а.с.84-88).

Державний виконавець ВДВС Ізмаїльського МРУЮ - ОСОБА_2 проти задоволення скарги заперечував, подав письмові пояснення та суду пояснив, що 14.10.2013 р. до ВДВС Ізмаїльського МРУЮ від ПАТ «Укрсоцбанк» надійшло три заяви та три виконавчих листа про відкриття виконавчих проваджень по справі № 755/13436/13-ц, виданих 16.07.2013 р. Дніпровським районним судом м. Київ: про стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 173 472,60 грн., судового збору в розмірі 229,40 грн. та витрат в розмірі 2 103,16 грн. 16.10.2013 р. ним було винесено три постанови про відкриття виконавчих проваджень та надано строк до 23.10.2013 р. для самостійного виконання. Одночасно, за скаргою стягувача, 16.10.2013 р. ним було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. У звязку з невиконанням боржником у добровільному порядку рішення суду, 24.10.2013 р. ним було винесено постанови про стягнення з боржника виконавчого збору. 29.01.2014 р. до ВДВС Ізмаїльського МРУЮ надійшло три заяви про повернення виконавчих листів без виконання. 15.05.2014 р. було винесено постанови про повернення виконавчих документів стягувачеві. Вважає, що постанови про накладення арешту та стягнення виконавчого збору прийняті у відповідності до норм Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон), судовий збір має бути стягнутий у відповідності до ст.28 вказаного Закону також і у разі повернення виконавчих документів без виконання за письмовою заявою стягувача, а постанова від 16.10.2013 р. про накладення арешту була прийнята на підставі заяви стягувача у відповідності до ст.ст. 25, 57 Закону (а.с.120-121).

Заслухавши представника скаржника та державного виконавця Відділу ДВС Ізмаїльського МРУЮ ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що 16.10.2013 р. та 18.10.2013 р. державним виконавцем Відділу ДВС Ізмаїльського МРУЮ ОСОБА_2 на підставі трьох заяв ПАТ «Укрсоцбанк» у виконання трьох виконавчих листів по справі № 755/13436/13-ц, виданих 16.07.2013 р. Дніпровським районним судом м. Київ: про стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 173 472,60 грн., судового збору в розмірі 229,40 грн. та витрат в розмірі 2 103,16 грн. було винесено три постанови про відкриття виконавчих проваджень № 40324456, № 40324515 та № 40323640 та надано боржнику ОСОБА_1 строк до 23.10.2013 р. для самостійного виконання (а.с.19-21).

У той же день 16.10.2013 р. на підставі заяви стягувача - ПАТ «Укрсоцбанк» про накладення арешту на майно та кошти боржника одночасно з відкриттям виконавчого провадження, ним було винесено постанову про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику у межах суми звернення стягнення (а.с. 130, 124 ).

Виходячи зі змісту ч.ч.1 та 2 ст. 25 та ч.2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час виникнення правовідносин), державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, у якій вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання

цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат,

пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій,

передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець

одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого

провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що

виноситься відповідна постанова, арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження

Як пояснив державний виконавець Відділу ДВС Ізмаїльського МРУЮ у судовому засіданні, на день відкриття виконавчого провадження він не мав відомостей про існування

конкретного майна боржника та його вартості, тому ним було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника та оголошено заборону на його відчуження.

Отже, вказана постанова від 16.10.2013 р. про арешт рухомого та нерухомого майна була прийнята державним виконавцем в строки, передбачені нормами ст. ст.25 та 57 Закону за заявою стягувача у день відкриття провадження № 40324515.

24.10.2013 р. державним виконавцем прийнято постанови № 40324456, № 40323640 та № 40324515 про стягнення виконавчого збору в сумах: 210,32 грн., 22,94 грн. та 17 347, 26 грн.

29.01.2014 р. до ВДВС Ізмаїльського МРУЮ надійшло три заяви стягувача про повернення виконавчих листів без виконання.

15.05.2014 р. державним виконавцем було винесено три постанови про повернення виконавчих документів стягувачеві. Копії постанов та виконавчі листи повернуто стягувачу.

Крім того, 23.10.2013 р. боржником безпосередньо у Відділі ДВС Ізмаїльського МРУЮ було отримано постанови про відкриття виконавчих проваджень та повідомлен про добровільне виконання в строк до 23.10.2013 р., про що свідчить заява ОСОБА_3 від 23.10.2013 р. (а.с.125). У заяві ОСОБА_3 також просив надати йому додатковий строк для добровільного виконання.

Однак, як вбачається з матеріалів справи у 2013 р. та на час закриття виконавчих проваджень та повернення виконавчих документів за заявою стягувача - 15.05.2014 р., інформації про добровільне виконання рішення суду у державного виконавця не було.

28.05.2014 р. державним виконавцем прийнято три постанови № 43511611, № 43511794 та № 43511116 про відкриття виконавчих проваджень про стягнення виконавчого збору в сумах 210,32 грн., 22,94 грн. та 17 347,26 грн. відповідно (а.с.29-31).

Як вбачається з ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавчий збір», у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у

строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для

самостійного його виконання, постановою державного виконавця з

боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми,

що підлягає стягненню чи поверненню, у зазначених розмірах

виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення

виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача

та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет

іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для

самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів

безпосередньо на рахунок стягувача.

Крім цього, нормами ст. 50 вказаного Закону передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження, арешт, накладений на майно боржника, знімається, крім випадків, зокрема, не стягнення виконавчого збору або витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що відкриття виконавчих проваджень за постановами від 24.10.2013 р. про стягнення судового збору відповідає вказаним нормам Закону України «Про виконавче провадження».

Виходячи зі змісту ч.2 ст. 384 ЦПК України, скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ, яким є по справі за даною скаргою Дніпровський районний суд м. Київ.

Разом з цим, згідно ч. 2 ст. 114 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна предявляються за місцезнаходженням цього майна або основної її частини.

Проте, вимоги скарги щодо скасування арешту з автомобілів та нерухомого майна скаржника задоволенню не підлягають. Крім того, це не входить у компетенцію суду за нормами Розділу VII ЦПК України, суд може лише вирішувати питання про скасування постанови про накладення арешту на майно тощо.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу

державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 388 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на відділ державної виконавчої служби, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.25, 28, 50, 57 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 114, 210, 383 - 388, ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області про визнання їх протиправними та скасування постанов, скасування арештів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, 20.03,1949 р.н. (і.н. НОМЕР_3), судовий збір на користь держави в розмірі 487,20 (чотириста вісімдесят сім гривень двадцять копійок) грн.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя:(підпис) З оригіналом згідно Суддя ОСОБА_4