Провадження № 2/521/5003/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
05 серпня 2015 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси, в складі:
головуючого - судді Леонова О.С.,
при секретарі - Малиш О.Л.,
за участю: представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -
28.07.2015 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що з 17 червня 2011 року і до 23 червня 2015 року він перебував з відповідачем - ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі. Рушенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23.06.2015 року шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Фактично шлюб між сторонами розпався з грудня 2013 року, коли сторони роз'їхалися та стали проживати окремо за адресами фактичної реєстрації. З того ж часу неповнолітня дитина була залишена відповідачем на утримання позивача. Де проживає з позивачем до цього часу. Утримання та догляд дитини позивач здійснює самостійно, за допомогою своїх родичів. Відповідач належної участі в утриманні дитини не приймає. ОСОБА_3 працює, отже може та зобов'язана надавати матеріальну допомогу дитині, приймати участь в її вихованні.
Просить суд стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки з усіх її доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати надходження позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 року.
Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.
Суд, дослідивши матеріали справи, визнає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено в судовому засіданні між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб 17.06.2011 року.
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23.06.2015 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано.

Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2.

Дитина на даний час проживає з батьком та виховується батьком, мати дитини на її утримання матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає.

Приймаючи рішення та задовольняючи вимоги позивача щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд виходить з положень ст. 51 Конституції України, та ст.180 СК України, згідно з якими батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків.

Визначаючи розмір аліментів, згідно з вимогами ст. 182 СК України суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей.

Суд роз'яснює, що згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Суд роз'яснює, що згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Куруючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 3, 10, 180, 182, 185, 191, 199 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки м. Одеси (ІНН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх різновидів заробітку щомісячно, починаючи з 16.07.2015 року й до повноліття дитини, але не менш 30 % від прожиткового мінімуму на місяць, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки м. Одеси (ІНН НОМЕР_1) судовий сбір у дохід держави у сумі 243,60 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць на дитину.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії, позивачем в загальному порядку, тобто рішення суду позивачем може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Відповідно до статей 231, 232 ЦПК України оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення ухвалене в нарадчій кімнаті й видрукувано в одному примірнику.

Головуючий суддя: О.С. Леонов