Номер провадження: 22-ц/785/6547/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого: Артеменка І.А.,

суддів: Суворова В.О.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Абалдової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_7 про стягнення суми боргу за договором позики та моральної шкоди,-

встановила:

У грудні 2014 року позивач ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_7 про стягнення суми боргу за договором позики у розмірі 80000 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 1320000 грн., суми індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми у розмірі 310492,01 грн. та моральної шкоди у розмірі 132000 грн..

У ході розгляду справи представник позивача звернулася до суду з письмовою заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру № 46 у будинку № 5 корп. 1 по вул. Базарній у м. Одесі, яка на праві власності належить ОСОБА_6, та на інше майно, що належить відповідачу на праві власності.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2015 року клопотання задоволено. Накладено арешт на квартиру № 46 у будинку № 5 корп. 1 по вул. Базарній у м. Одесі, яка на праві власності належить ОСОБА_6.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою суду, представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст ухвали, яка оскаржена, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні здійснюватись перевірка ухвали, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

За правилами ч. 2 п. 2 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Задовольняючи заяву представника ОСОБА_5 ОСОБА_8 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову, може в подальшому ускладнити виконання рішення суду.

Але колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ч.ч. 1 та 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів пересвідчитися, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відповідно до розяснень, які містяться в п. 1 та п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», за змістом п. 1 ст. 151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. При цьому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Також, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_7 про стягнення суми боргу за договором позики у розмірі 80000 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 1320000 грн., суми індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми у розмірі 310492,01 грн. та моральної шкоди у розмірі 132000 грн..

20.04.2015 року представник ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову.

Оскаржуваною ухвалою зазначене клопотання задоволено.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Суд першої інстанції, забезпечуючи позов шляхом накладання арешту на квартиру № 46 у будинку № 5 корп. 1 по вул. Базарній у м. Одесі, зазначив, що дана квартира належить відповідачу ОСОБА_6 на праві власності, але відповідно до інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 23.06.2015 року зазначена квартира, відповідно до свідоцтва про право власності від 19.03.2013 року, належить на праві власності ОСОБА_3, яка є третьою особою по справі (а.с.34).

Крім того, відповідно до виписки з рішення Синельніковського міського народного суду Дніпропетровської області від 06 11.1997 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 розірваний (а.с.33).

Тобто суд першої інстанції наклав арешт на квартиру, що належить ОСОБА_3, яка не є стороною в договорі позики та не є дружиною ОСОБА_6, чим порушив її права як власника майна.

Також колегія суддів звертає увагу, що представник ОСОБА_5 лише подав до суду заяву про забезпечення позову та не надав доказів, що зазначена квартира належить відповідачу, а суд першої інстанції, не пересвідчившись кому на праві власності належить квартира, необґрунтовано наклав на неї арешт.

При цьому суд першої інстанції, не пересвідчився у наявності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду та наявності між сторонами спору взагалі, обґрунтовано не мотивував необхідність застосування заходів забезпечення позову та їх співмірність з заявленими вимогами.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув, що привило к ухваленню незаконної та необґрунтованої ухвали, яка безумовно підлягає скасуванню.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що вимоги представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а ухвала скасуванню, з постановленням по справі нової ухвали, про відмову у задоволенні заяви представника ОСОБА_5 ОСОБА_8 про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2015 року скасувати.

Постановити по справі нову ухвалу, якою відмовити представнику ОСОБА_5 ОСОБА_8 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала колегії суддів набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала колегії суддів оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_9

ОСОБА_2

ОСОБА_10