Номер провадження: 22-ц/785/4975/15
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Вадовської Л.М.,

суддів - Колеснікова Г.Я.,

Плавич Н.Д.,

при секретарі - Павлючук Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Болградської міської ради Одеської області до ОСОБА_4, ОСОБА_5, за участю третіх осіб ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про зобов'язання знести об'єкт самочинного будівництва за апеляційною скаргою Болградської міської ради, апеляційною скаргою ОСОБА_6, ОСОБА_8 на рішення Болградського районного суду Одеської області від 3 квітня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

Позивач Болградська міська рада Одеської області, звернувшись 15 грудня 2008 року до суду з вищеназваним позовом, вказала, що відповідачі самочинно збудували будівлю, яку використовували під гараж. Уточнивши вимоги, Болградська міська рада просила на підставі частини 4 статті 376 ЦК України зобов'язати ОСОБА_4, ОСОБА_5 знести будівлю літ. «Г», розташовану по АДРЕСА_1, як самочинно збудовану на ділянці, що не була відведена для цієї мети, та як таку, що порушує права третіх осіб, які проживають в будинку по АДРЕСА_2 (т.1 а.с.2, 80).

Відповідач ОСОБА_4, ОСОБА_5 позов не визнали.

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 11 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 28 травня 2014 року, в позові відмовлено (т.1 а.с.150-151, 206-208).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 жовтня 2014 року рішення суду першої інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (т.1 а.с.227-228).

При новому розгляді справи Болградською міською радою позов підтримано, відповідачами позов не визнано.

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 3 квітня 2015 року в позові відмовлено (т.2 а.с.113-118).

В апеляційній скарзі Болградська міська рада просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, ОСОБА_8 просять рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Неправильність рішення суду апеленти мотивували неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення, дослідивши докази, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційних скарг з наступних підстав.

ОСОБА_4, ОСОБА_5 є співвласниками житлового глинобитного будинку загальною площею 90,7 кв.м з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 на земельній ділянці, що по фактичному користуванню становить 600 кв.м (а.с.12, 13, 136-140, т.2 а.с.60-63).

Рішенням Болградської міської ради від 16 березня 2000 року №66 ОСОБА_4 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,0604 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), розташовану по АДРЕСА_1. Технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,0604 га (кадастровий номер НОМЕР_1) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку) по АДРЕСА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 виготовлено у 2009 році. Державний акт не отримано (т.2 а.с.86-101).

ОСОБА_6, ОСОБА_8 є співвласниками домоволодіння, що складається з житлового саманного будинку загальною площею 125,0 кв.м, господарських будівель і споруд, розташованого по АДРЕСА_2 на земельній ділянці, що по фактичному користуванню становить 595 кв.м. Матеріали справи містять посилання на технічну інвентаризацію будинку за 1978 рік (т.1 а.с.17-21, 82-85, т.2 а.с.10-19).

Рішенням Болградської міської ради Одеської області від 20 березня 2015 року №2086-УІ передано ОСОБА_6 та ОСОБА_8 безоплатно в спільну сумісну власність земельну ділянку площею 0,0621га (кадастровий номер НОМЕР_2) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), розташовану по АДРЕСА_2. Державний акт не отримано (т.2 а.с.81-84).

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №21/19-2013 від 28 жовтня 2013 року, проведеної судовим експертом ОСОБА_9, сарай літ. «Г» розташовується на земельній ділянці по АДРЕСА_1 та вписаний у виготовлений бюро технічної інвентаризації 17 лютого 2010 року технічний паспорт домоволодіння зі штампом «збудовано самочинно». Сарай літ. «Г» відноситься до 2006 року будівництва є прямокутним в плані з розмірами 5,67м на 4,2м висотою 1,3м. Сарай літ. «Г» розташовано в межах земельної ділянки при домоволодінні по АДРЕСА_1, водовідведення з даху сараю виконано на ту ж земельну ділянку по встановленому жолобу, нахил якого виконано в протилежний від будівель домоволодіння по АДРЕСА_2 бік; сарай розташовується на відстані 3,0м від стіни житлової прибудови.

Обстеженням приміщень житлового будинку літ. «А» з житловою прибудовою домоволодіння АДРЕСА_2 на предмет виникнення в них сирості, встановлено, що в приміщеннях будинку та підвалі наявні ознаки сирості, які супроводжуються відшаруванням опоряджувальних покриттів на внутрішній поверхні північної стіни. Стіна виконана з саману, зовні оштукатурена гладкою цементно-піщаною штукатуркою, по довжині стіни виконано вимощення, водостік з даху будівлі організований по жолобам з відведенням на АДРЕСА_1 та безпосередньо на земельну ділянку. В штукатурці стіни наявні вертикальні похилі тріщини з шириною розкриття до 8 мм, наявні прогини та порушення цілісності конструкції водовідведення, які спричиняють концентрований виток води на окремих відрізках стіни, в тому числі й в місцях виникнення тріщин. Дослідженням встановлено, що причинами сирості в приміщеннях житлового будинку по АДРЕСА_2 є: потрапляння атмосферних опадів на зовнішню поверхню стіни із заповненням тріщин через невідповідність нахилів водостічного жолобу; недостатній рівень інсоляції стіни через її північну орієнтацію; відсутність гідроізоляції між стіною та фундаментом.

Таким чином, в результаті дослідження експерт дійшов висновку, що розташований на земельній ділянці при домоволодінні АДРЕСА_1 сарай літ. «Г» на відстані 3 м від північної стіни житлового будинку літ. «А» не впливає на стан водовідведення від житлового будинку домоволодіння АДРЕСА_2 і не є причиною виникнення сирості в його приміщеннях (т.1 а.с.111-123).

Ухвалюючи рішення на підставі вищевказаних фактичних даних, суд першої інстанції з огляду на зміст позовних вимог, обставини, якими обгрунтовано вимоги, оцінивши докази, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Так, вимоги про зобов'язання знести об'єкт самочинного будівництва заявлено Болградською міською радою з підстав частин 1, 4 статті 376 ЦК України.

За змістом частини 1 статті 376 ЦК України, зокрема, будівля вважається самочинним будівництвом, якщо вона збудована на земельній ділянці, що не була відведена для цієї меті, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Відповідно до частини 4 статті 376 ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила самочинне будівництво, або за її рахунок.

Будівля, що позначена в технічній документації як сарай літ. «Г» побудована у 2006 році, будівля має бетонний фундамент, саманні оштукатурені зовні стіни, крита шифером, розмір будівлі сараю 5,67м х 4,2м висота 2,3м. Проектно-виконавча документація на будівлю дійсно відсутня, будівля розміщена на відстані 3,0м від житлового будинку домоволодіння №13 (будинку ОСОБА_8), що, відповідно, менше 8,0м та не відповідає вимогам п.3.25а» державних будівельних норм України ДБН-360-92»» «Містобудування. Планування та забудова міських і селищних поселень». Таким чином, порушення будівельних норм і правил має місце, однак таке не є істотним, що підтверджено висновком судової будівельно-технічної експертизи №21/19-2013 від 28 жовтня 2013 року, проведеної судовим експертом ОСОБА_9, показаннями експерта в суді, фактичним виконанням ОСОБА_4, ОСОБА_10 рекомендацій експерта щодо забезпечення протипожежної безпеки, наслідками огляду об'єкту начальником Болградського МРС ГУ ДСНМ України в Одеській області та його відповіддю - роз'ясненням, згідно яких за результатами проведених відповідачами заходів щодо вирішення питання протипожежної безпеки будівля сараю літ. «Г» та її стан в протипожежному відношенні не створюють загрози поруч розташованим будівлям (т.1 а.с.111-123, 134-135, 200).

Будівля сараю літ. «Г» збудована на земельній ділянці площею 0,0604 га (кадастровий номер НОМЕР_1), розташованій по АДРЕСА_1, ця земельна ділянка знаходиться декілька десятків років у правомірному безстроковому користуванні власників житлового будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_4, ОСОБА_5 (попередніх власників), крім того, земельна ділянка має цільове призначення «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» і використовується багато десятків років за призначенням. Рішенням ради земельна ділянка передана у власність ОСОБА_4 та ОСОБА_5, технічна документація із землеустрою виготовлена ще у 2009 році, відтак, сама по собі відсутність державного акту на право приватної власності на земельну ділянку не свідчить про те, що будівництво сараю літ. «Г» ОСОБА_4, ОСОБА_5 здійснили на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети (т.1а.с.136-138).

Доводи апелянта Болградської міської ради в тій частині, що сарай літ. «Г» підлягає знесенню як такий, що збудований на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, безпідставні. Право ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користування земельною ділянкою не є спірним, рівно як і їх право набути земельну ділянку, що перебуває в їх правомірному користуванні, у власність шляхом безоплатної передачі (приватизації). Земельна ділянка по АДРЕСА_1 не є ділянкою, що одержується із земель комунальної власності станом на зараз, відтак, посилання апелянта на те, що використання земельної ділянки допустимо лише після встановлення меж в натурі, одержання документа, що посвідчує право на неї, та його державної реєстрації тощо не заслуговує на увагу. В даному випадку землекористування громадян під житлову забудову та власність на житловий будинок за наявними в справі даними інвентаризації значаться ще до 80-х років минулого століття. Дійсно, за нині діючим законодавством громадяни мають оформити земельну ділянку у власність, однак у будь-якому разі безпідставно говорити про те, що ОСОБА_4, ОСОБА_5 збудували будівлю сараю літ. «Г» на ділянці, що не була відведена для цієї мети.

Таким чином, правова підстава для знесення об'єкту як то «будівля збудована на земельній ділянці, що не була відведена для цієї меті» (ч.1 ст.376 ЦК), «власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці» (ч.4 ст.376 ЦК), не відповідає обставинам справи та не має підтвердження. Суд першої інстанції з цим визначився правильно.

Поряд з цим суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що Болградська міська рада є неналежним позивачем. Так, дійсно орган державного будівельного контролю має законодавчо визначені повноваження з питань регулювання містобудівної діяльності, та у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотних порушень будівельних норм є неможливою, видає в особі посадової особи органу припис про усунення порушень вимог законодавства в сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису, а в разі невиконання вимог подає до суду позов про знесення самочинно збудованого об'єкта.

У справі, що розглядається, не йдеться про виконання органом державного будівельного контролю своїх повноважень. Позовні вимоги обгрунтовано «будівництвом на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети», рада пред'явила позов як уповноважений власник земельної ділянки, що до завершення ОСОБА_4, ОСОБА_5 процедури приватизації хоч і перебуває в користуванні цих громадян, однак є комунальною власністю територіальної громади міста в особі Болградської міської ради.

Виключення з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції висновку щодо неналежності Болградської міської ради як позивача згідно п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду.

Щодо доведеності правової підстави для знесення об'єкту як то «самочинне будівництво порушує права інших осіб» (ч.4 ст.376 ЦК), то суд першої інстанції повно встановив обставини, що стосуються порушення прав третіх осіб ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, які проживають в суміжному домоволодінні, що знаходиться по АДРЕСА_2.

Так, домоволодіння по АДРЕСА_2 відноситься до забудови, здійсненої декілька десятків років тому назад, за наявними в справі даними інвентаризації таке значаться ще до 80-х років минулого століття, а фактично має ще більш давню побудову. Житловий будинок, що в ходить в склад цього домоволодіння, має кам'яний фундамент, глинобитні стіни, покриття шифером тощо. Висновком судової будівельно-технічної експертизи №21/19-2013 від 28 жовтня 2013 року, проведеної судовим експертом ОСОБА_9, показаннями експерта в суді, не встановлено негативного впливу будівлі сараю літ. «Г», збудованого на земельній ділянці по АДРЕСА_1, на стан (сирість, відшарування покриттів, тріщини в стінах тощо) житлового будинку, розташованого на суміжній земельній ділянці по АДРЕСА_2. Причини стану будинку експертом названі, такі обумовлені давністю побудови, матеріалом, з якого будинок збудований, правильністю будівництва, розташуванням на північ тощо (т.1 а.с.111-123).

Таким чином, правова підстава для знесення об'єкту як то «порушення прав інших осіб самочинним будівництвом» (ч.4 ст.376 ЦК), не відповідає обставинам справи та не має підтвердження. Суд першої інстанції з цим визначився правильно. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6, ОСОБА_8 висновків суду щодо недоведеності порушення прав ОСОБА_8 будівництвом сараю літ. «Г» на суміжній ділянці не спростовують.

Справа в судах розглядалася неодноразово. Після перегляду справи в суді касаційної інстанції суд першої інстанції зважив на викладені в ухвалі суду касаційної інстанції зауваження та досить повно з'ясував обставини, якими обгрунтовано вимоги, дав вмотивовану оцінку доказам. Правові підстави для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог відсутні. Зміна рішення суду першої інстанції стосується лише виключення з мотивувальної частини рішення висновку щодо неналежності позивача, в іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.303, п.3 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Болградської міської ради, апеляційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_8 задовольнити частково.

Рішення Болградського районного суду Одеської області від 3 квітня 2015 року в справі за позовом Болградської міської ради Одеської області до ОСОБА_4, ОСОБА_5, за участю третіх осіб ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про зобов'язання знести об'єкт самочинного будівництва - змінити, виключивши з мотивувальної частини рішення висновок щодо неналежності позивача, в іншій частині рішення суду - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков

Н.Д.Плавич