Номер провадження: 22-ц/785/1421/15
Головуючий у першій інстанції:
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі :

головуючого - судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Процик М.В., Дрішлюка А.І.,

при секретарі - Решетник М.С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 20 серпня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання недійсним договору,

в с т а н о в и л а:

ПАТ «УкрСиббанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та просило стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 13374,05 євро, що за курсом НБУ станом на 09.01.2014 року становить 145318,20 грн., посилаючись на те, що між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 05.06.2007 року було укладено кредитний договір №0, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_2 кредит у сумі 16500 євро. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №119002 від 05.06.2007 року та додаткову угода №3 від 17.12.2009 року. Однак, відповідачі належним чином не виконують взяті на себе зобов'язання та не дотримується терміну повернення наданого їй кредиту.

ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом до ПАТ «УкрСиббанк», який згодом уточнила та остаточно просила про визнання недійсними договору поруки від 05.06.2007 року №119002 та додаткової угоди №3 від 17.12.2009 року до договору поруки від 05.06.2007 року №1190-02, стверджуючи, що вона вказаних договорів не укладала, не підписувала, про існування вказаних договорів не знала. Також просила відмовити позивачу у частині задоволенні позову до ОСОБА_3, стягнути з позивача судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору та витрати на правову допомогу у сумі 3000 грн.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 20.08.2014 року частково задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк». Стягнуто на користь ПАТ «УкрСиббанк» з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 13374,05 євро, що за курсом НБУ станом на 09.01.2014 року становить 145318,20 грн. Вирішено питання щодо судових витрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Відмовлено в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3

У апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким зменшити заборгованість ОСОБА_2 перед банком на 600 євро.

У апеляційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позову до ОСОБА_3 скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, апеляційна скарга ПАТ «УкрСиббанк» підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, 05.06.2007 року було укладено кредитний договір №0, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_2 кредит у сумі 16500 євро. Внаслідок неналежного виконання взятих ОСОБА_2 на себе зобов'язань за кредитним договором її заборгованість перед банком станом на 09.01.2014 року складає 13374,05 євро, що за курсом НБУ станом на 09.01.2014 року становить 145318,20 грн.

ОСОБА_2 не заперечувала факт укладання кредитного договору №0 від 05.06.2007 року з ПАТ «УкрСиббанк» (а.с.56).

В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором було укладено договір поруки від 05 червня 2007 року та додаткова угода №3 17.12.2009 року до договору поруки від 05 червня 2007 року №1190-02 з поручителем ОСОБА_3, згідно з яким поручитель зобовязується солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобовязань боржника.

Задовольняючи позов про стягнення боргу з ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що зобовязання мають виконуватися у передбачений законом спосіб та строк і їх невиконання надає право на стягнення в судовому порядку.

Такий висновок суду відповідає вимогам закону, судом правильно встановлені фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Факт укладання договору відповідачкою не заперечувався, так само як і його невиконання, доводи про необхідність зменшення суми боргу на 600 евро до уваги не приймаються, оскільки стягнення боргу було здійснено станом на 09.01.2014 року, а надані квитанції про сплату коштів в зазначеному розмірі датовані 10.01.2014 року та 03.02.2014 року (а.с.133), тобто є сплатою за інший період часу, тому на правильність висновків суду не впливають.

Більш того, на стадії апеляційного розгляду ОСОБА_2 погасила борг кредитору, що свідчить про визнання нею позову, але такі обставини не можуть бути підставою для скасування правильного рішення суду, яке перевіряється на час його ухвалення.

Питання звернення рішення до виконання, виконаного на стадії апеляційного розгляду, вирішується на стадії його виконання.

Зважаючи на викладене, апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення боргу з поручителя ОСОБА_3, суд першої інстанції обмежився доводом про не підписання його останньою, фактично вважаючи договір неукладеним.

Водночас такий висновок в частині мотивування відмови у задоволенні позову є невірним, оскільки дійсно ненадання доказів для проведення експертизи дало підстави вважати в порядку ст. 146 ЦПК України встановленим факт підписання угоди не ОСОБА_3, проте правові підстави для задоволення позову відсутні через ненадання доказів виявлення ОСОБА_3 волі на укладання договору поруки, а не через його неукладеність.

Не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги ПАТ «УкрСиббанк» про те, що їм не було відомо про необхідність надання оригіналу договору поруки, оскільки таке було отримано не за місцезнаходженням юридичної особи, а направлено на адресу філіалу, оскільки філіал є органом юридичної особи, і факт отримання ними ухвали підтверджений документально.

Зважаючи на викладене, апеляційна скарга банку підлягає частковому задоволенню, рішення суду підлягає зміні в частині мотивів у задоволенні позову, в решті залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.304,п.3ч.1ст.307,309,313,314,316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.

Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 20 серпня 2014 року змінити в частині мотивування відмови у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 про стягнення боргу, в решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: