Справа № 755/9935/15-ц
"05" серпня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
Головуючого-судді Бартащук Л.П.
при секретарі: Ізвольській С.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, третя особа ОСОБА_2 про звільнення майна з під арешту,-
Позивач - ОСОБА_1 звернувся з позовом до відповідача - Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, третя особа - ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту, просить зняти арешт з автомобіля «Ford Sierra», реєстраційний номер НОМЕР_1, (кузов № НОМЕР_2), накладений 06.07.2010 року постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.01.2010 року позивач взяв у користування автомобіль марки «Ford Sierra», 1992 року випуску, шасі (кузов № НОМЕР_2), реєстраційний номер НОМЕР_1, у ОСОБА_3, який діяв від імені ОСОБА_2 на підставі довіреності, посвідченої 01.04.2009 року приватним нотаріусом КМНО Нікітенко Ю.М., яка зареєстрована в реєстрі за № 815.
Після цього позивач спірний автомобіль на облік в органах Державтоінспекції не поставив та з обліку його не знімав, а отримав довіреність від ОСОБА_3, посвідчену 22.01.2010 року приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу Чернігівської області Кузьменко О.В., яка зареєстрована в реєстрі № 74.
08.07.2010 року на транспортний засіб на ім'я позивача Ніжинським МРЕВ було видано тимчасовий реєстраційний талон ДАП № 311371.
При спробі зняти з державної реєстрації автомобіль марки «Ford Sierra», 1992 року випуску, шасі (кузов № НОМЕР_2), реєстраційний номер НОМЕР_1, було виявлено, що на спірний автомобіль був накладений арешт.
Звернувшись до відповідача, позивач встановив, що 16.02.2010 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 17529108 з примусового виконання постанови № 3-5072-1 від 23.11.2009 року, виданої Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 штрафу у сумі 680,00 грн. на користь держави.
У подальшому, - 06.07.2010 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження.
14.11.2011 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, копію якої було направлено до ВДВС Харківського МУЮ, та про відсутність підстав для зняття арешту.
На звернення позивача до Харківського МУЮ, чи перебуває на виконанні виконавчий лист № 3-5072-1 від 23.11.2009 року, виданий Дніпровським районним судом м. Києва щодо стягнення з ОСОБА_2 штрафу, відповідачем повідомлено позивачу про те, що його заява направлена за належністю до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області.
За результатами розгляду звернення Головним територіальним управлінням юстиції з питань ДВС позивача було повідомлено, що згідно перевірки Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень по м. Харкову та Харківській області виконавчі документи, де стороною є ОСОБА_2 на виконанні підпорядкованих відділах ДВС м. Харкова та Харківської області не перебувають.
Одночасно позивач звернувся з листом до Департаменту ДАІ МВС України з проханням повідомити, чи сплачений штраф в сумі 680,00 грн. ОСОБА_2 на виконання постанови № 3-5072-1 від 23.11.2009 року, на що отримав відповідь про неможливість надання інформації щодо сплати штрафу, - у зв'язку із знищенням документів.
Накладений арешт перешкоджає позивачу користуватися автомобілем, так як на момент накладення арешту та на даний час автомобіль знаходитьсяся у його користуванні та розпорядженні, а тому вважає, що належне йому рухоме майно знаходиться під обтяженням без наявності для того правових підстав.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання направив до суду письмову заяву, у якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, зазначивши, що у випадку неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі .
Представник відповідача - Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.
Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив.
За згодою позивача та з урахуванням ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд ухвалив про заочний розгляд справи, - у відсутність відповідача та за наявними у справі доказами.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, дійшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до пункту другого частини першої ст. 3 Цивільного кодексу України визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. (ч.1 та 2 ст. 321 Цивільного кодексу України).
Судом встановлено, що 06.07.2010 року постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві з метою виконання постанови № 3-5072-1 від 23.11.2009 року Дніпровського районного суду м. Києва про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680,00 грн. на користь держави було накладено арешт на транспортний засіб - автомобіль марки «Ford Sierra», 1992 року випуску, шасі (кузов № НОМЕР_2), реєстраційний номер НОМЕР_1.
К підтверджується наданими суду доказами, вказаний автомобіль перебував у володінні та користуванні позивача з правом розпорядження ним, на підставі генеральної довіреності ОСОБА_3, який діяв від імені ОСОБА_2 на підставі довіреності, посвідченої 01.04.2009 року приватним нотаріусом КМНО Нікітенко Ю.М., яка зареєстрована в реєстрі за № 815.
Після цього позивач спірний автомобіль на облік в органах Державтоінспекції не поставив та з обліку його не знімав, а отримав довіреність від ОСОБА_3, посвідчену 22.01.2010 року приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу Чернігівської області Кузьменко О.В., яка зареєстрована в реєстрі № 74.
08.07.2010 року на транспортний засіб на ім'я позивача Ніжинським МРЕВ було видано тимчасовий реєстраційний талон ДАП № 311371.
При спробі зняти з державної реєстрації автомобіль марки «Ford Sierra», 1992 року випуску, шасі (кузов № НОМЕР_2), реєстраційний номер НОМЕР_1, позивачем і було виявлено, що на спірний автомобіль був накладений арешт.
Як убачається з матеріалів справи, 14.11.2011 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, проте, не вирішено питання щодо зняття арешту з автомобіля.
З матеріалів справи убачається, що позивач звернувся з листом до Департаменту ДАІ МВС України з проханням повідомити, чи сплачений штраф в сумі 680,00 грн. ОСОБА_2 на виконання постанови № 3-5072-1 від 23.11.2009 року, на що отримав відповідь про неможливість надання інформацію щодо сплати штрафу, - у зв'язку із знищенням документів.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 50 Закону України „Про виконавче провадження", у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
На день розгляду справи відсутня можливість для встановлення обставин винесення постанови державним виконавцем про закінчення виконавчого провадження по накладенню арешту на транспортний засіб, оскільки згідно п. 9.8 Наказу Міністерства юстиції України про порядок роботи з документами в органах Державної виконавчої служби, строки зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень та здавальних описів (завершених виконавчих проваджень) становлять 3 (три) роки, після чого вони підлягають знищенню.
Як визначено в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. (ч.1 ст.64 Цивільного процесуального кодексу України)
Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, наведені позивачем, які свідчать про факт відсутності належних підстав для подальшого обтяження рухомого майна, яким є автомобіль марки «Ford Sierra», 1992 року випуску, шасі (кузов № НОМЕР_2), реєстраційний номер НОМЕР_1.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Викладені позивачем обставини підтверджені наданими суду письмовими доказами, не спростовані відповідачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, щодо звільнення майна з-під арешту є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Враховуючи наведене та керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 50, 60 Закону України «Про виконавче провадження», п.п. 9.8 Наказу Міністерства юстиції України про порядок роботи з документами в органах Державної виконавчої служби, ст.ст. 3, 11, 15, 16,321, 391 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 57, 58, 60, 61, 64, 88, 208, 209, 212-215, 223, 224-226, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд, --
Позов ОСОБА_1 до Відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, третя особа - ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту - задовольнити.
Звільнити з-під арешту автомобіль марки «Ford Sierra», 1992 року випуску, шасі (кузов № НОМЕР_2), реєстраційний номер НОМЕР_1, накладений постановою державного виконавця ВДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві у виконавчому провадженні № 17529108 від 06.07.2010 року з примусового виконання постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 23.11.2009 р. у справі про адміністративне правопорушення № 3-5072-1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 10 днів після проголошення в судовому засіданні, а особами, які не були присутні під час проголошення рішення в судовому засіданні, - протягом 10 днів з дня отримання рішення.

СУДДЯ: