У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Дем'яносова М.В., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Правекс-Банк» про встановлення факту, стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 27 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Правекс-Банк» (далі - ПАТ «КБ «Правекс-Банк») про встановлення факту, стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Позивач посилався на те, що він працював в АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк», на посаді начальника управління з роботи з кадрами департаменту персоналу. Протягом 2008-2009 років він виконував додаткову роботу директора департаменту персоналу без звільнення від своєї основної роботи. Однак, при звільненні позивач недоотримав доплату у розмірі 100 % окладу за 25 робочих днів суміщення за період 2008-2009 року, що становить 36 369 грн 98 коп. З урахуванням індексу інфляції сума боргу становить 47 686 грн 46 коп.

На момент подачі заяви банк має затримку з розрахунку з позивачем із заробітної платни за суміщення, тобто за 55 місяців, що становить 372 020 грн. Також позивач просив встановити факт виконання позивачем обов'язків тимчасово відсутнього працівника (директора департаменту персоналу) без звільнення від основної роботи, стягнути з відповідача на його користь 60 324 грн 95 коп. доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника з урахуванням компенсації за порушення строків її виплати та середній заробіток за час затримки розрахунків при звільненні у розмірі 385 938 грн 25 коп.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20 квітня 2015 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду м. Києва від 27 травня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційної інстанції, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Статтею 342 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом прийнято ухвалу з додержанням вимог закону.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, правильно виходив з того, що на час звільнення позивача відповідач повністю розрахувався з ним, виплативши йому ту суму, про яку позивачу було повідомлено письмово в угоді про припинення трудових відносин і відповідно до п. 6 цієї угоди позивач претензій до роботодавця з приводу заробітної плати не має.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при розгляді даної справи судами попередніх інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 27 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Дем'яносов М.В. Нагорняк В.А. Писана Т.О.