Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суд Рівненської області в складі:

головуючого Василевича В.С.

суддів: Бондаренко Н.В., Шимківа С.С.

при секретарі Пиляй І.С.

з участю ОСОБА_1, її представника адвоката

Овдійчук О.О., позивачки ОСОБА_3, пред-

ставника Півченської сільської ради Шах Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Здолбунівського районного суду від 28 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Півченської сільської ради Здолбунівського району про визнання права власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Здолбунівського районного суду від 28 квітня 2015 року позов у даній справі задоволено.

Визнано за позивачкою право власності на житловий будинок №14 по вул. Шкільній с. Суйми Здолбунівського району Рівненської області.

ОСОБА_1 доводить про незаконність та необґрунтованість рішення через порушення норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що вона та племінник ОСОБА_5 після смерті у травні 2012 році її матері ОСОБА_6 являються спадкоємцями по заповіту житлового будинку АДРЕСА_1.

За обліковими даними будинок ніколи не рахувався за позивачкою, участі у його зведенні вона не приймала.

Сільська рада у даній справі не являється відповідачем.

Постановляючи рішення суд жодним чином не з»ясував положень ряду нормативних актів, які регламентують порядок реєстрації нерухомості у сільській місцевості.

Згідно записів погосподарських книг власником спірного будинку являлась її матір ОСОБА_6, а не позивачка.

Проте, постановляючи рішення, суд зазначених обставин не врахував, питання про наявність інших, крім позивачки, спадкоємців не дослідив.

По наведених підставах просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у позові.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з»явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про її задоволення.

Постановляючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка в період 1969-1984 років побудувала будинок АДРЕСА_1, але оскільки перестала проживати у ньому, то особовий рахунок в погосподарських книгах був відкритий на її матір ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Виходячи з положень ст.328, ст.392 та ч.4 ст.174 ЦПК України та визнання представником сільської ради позову суд задовольнив позов.

Проте такий висновок не можна визнати обґрунтованим.

З матеріалів справи видно, що спірний будинок зареєстрований у Півченській сільській раді за ОСОБА_6 (а.с.-6, 12).

Цією ж радою 24.07. 2008 року був посвідчений заповіт, згідно якому належний їй, ОСОБА_7 на праві власності будинок в рівних частках вона заповіла ОСОБА_1, та ОСОБА_5

Претендуючи на визнання за нею права власності на спадковий будинок, позивачка вказала відповідачем сільську раду, яка прав позивачки не оспорює, а наявність інших спадкоємців суд не перевірив.

При наявності заповіту на спірний будинок, Півченська сільська рада не є належним відповідачем. Такими можуть бути ОСОБА_5 та ОСОБА_1, але позов до них не пред»являвся.

Враховуючи, що рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права воно підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у позові.

Керуючись ст.307, ст.309, ст.316 ЦПК України колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Здолбунівського районного суду від 28 квітня 2015 року скасувати.

В позові ОСОБА_3 до Півченської сільської ради про визнання прав власності на нерухоме майно відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий Василевич В.С.

судді Бондаренко Н.В.

Шимків С.С