Справа № 741/575/15 Провадження № 22-ц/795/1471/2015 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Кучерявець О. М. Доповідач - Губар В. С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі:ОСОБА_4
за участю:заявника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 24 червня 2015 року у справі за заявою ОСОБА_5 про встановлення факту перебування на утриманні померлого не менше одного року до його смерті та факту прийняття спадщини, заінтересовані особи ОСОБА_6 та Носівська міська рада,

в с т а н о в и в:

У травні 2015 року ОСОБА_5 звернулась до суду із заявою, в якій просила встановити факт перебування ОСОБА_7 на утриманні ОСОБА_8, який помер 26.10.1999 року, не менше одного року до його смерті; встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_7 після смерті ОСОБА_8, у якого вона перебувала на утриманні не менше одного року до його смерті. Заявник посилалась, що 08 червня 2014 року померла її мати ОСОБА_7, після смерті якої відкрилась спадщина, що складається із земельних паїв. За доводами ОСОБА_5, крім власних земельних паїв ОСОБА_7 належало право на успадкований нею після смерті співмешканця ОСОБА_8, з яким ОСОБА_7 перебувала у фактичних шлюбних відносинах та який помер 26.10.1999 року, земельний пай згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0293918 та право на будинок № 38 по вул.Котляревського в м.Носівка. Заявник вказувала, що із 1963 року її мати проживала у фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_8 у будинку № 38 по вул.Котляревського в м.Носівка; на час його смерті у 1999 році весь час після досягнення пенсійного віку (55 років) перебувала на його утриманні; після його смерті продовжувала жити у вказаному будинку, спадщину прийняла, вступивши у фактичне управління та володіння усім спадковим майном.

Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 24 червня 2015 року в задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати зазначене рішення суду і ухвалити нове рішення про задоволення її вимог. Незаконність рішення суду апелянт обгрунтовує невідповідністю висновків суду щодо відсутності підстав для задоволення заяви фактичним обставинам справи, оскільки судом порушено норми матеріального і процесуального права, неправильно встановлено обставини, які мають значення для справи. Апелянт вважає, що в суді вона надала достаньо доказів як письмових, так і показань свідків про те, що її мати ОСОБА_7 на момент смерті ОСОБА_8 26.10.1999 року через пенсійний вік була непрацездатною і не менше ніж один рік перебувала у нього на утриманні.

Заслухавши доповідача, учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_7 одержувала загальну пенсію за трудовим стажем і її пенсія була не меншою від мінімальної пенсії на той час; ОСОБА_8, оформляючись на свою пенсію, не вказав, що ОСОБА_7 перебувала на його утриманні; за життя ОСОБА_7 у відповідні органи за захистом своїх прав як утриманка ОСОБА_8 і як така, що втратила годувальника, не зверталася.

З такими висновками суду частково не погоджується апеляційний суд з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 жовтня 1999 року помер ОСОБА_8 (а.с.6). Згідно довідки виконавчого комітету Носівської міської ради № 1229 від 2 квітня 2015 року станом на 26.10.1999 року в домоволодінні № 38 в м.Носівці вул.Котляревського були зареєстровані ОСОБА_7, ОСОБА_8 (а.с.7).

08 червня 2014 року померла ОСОБА_7, спадщину після смерті якої отримала ОСОБА_5 (а.с.5, 8, 9).

Звертаючись до суду в порядку окремого провадження з заявою про встановлення юридичних фактів, ОСОБА_5 в обгрунтування підстав для задоволення заяви посилалась на необхідність оформлення нею права власності в порядку спадкування на земельні паї згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0293918 та право на будинок № 38 по вул.Котляревського в м.Носівка, оскільки таке право до неї перейшло від її покійної матері, яка отримала у спадщину майно після смерті ОСОБА_8

Відповідно до ч.4 ст.256 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Виходячи з аналізу зазначеної норми права, свідченням наявності спору про право є не лише оспорювання права особи іншою особою, а і неможливість вирішити питання відновлення порушеного права без подальшого звернення до суду за захистом порушеного права, незважаючи на наявність судового рішення про встановлення певного факту, що має юридичне значення.

Згідно копії свідоцтва про смерть, ОСОБА_9 помер 26.10.1999 року. Проте, сертифікат на право на земельну частку (пай) видано на імя ОСОБА_8 (а.с.10). Свідоцтво на право особистої власності на домоволодіння по вул.Котляревського, №38 в м.Носівка видано на імя ОСОБА_10 (а.с.11). Таким чином, оскільки в документах міститься суперечлива інформація щодо спадкодавця, встановлення факту, про який просить ОСОБА_5, не тягне за собою набуття нею права на майно без вирішення спору, що підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Крім того, ухвалюючи рішення в даній справі, судом не враховано, що ОСОБА_7 тривалий час проживала зі ОСОБА_8 в домогосподарстві, яке відноситься до типу колгоспного двору, в тому числі і станом на 1991 рік. Відповідно до розяснень, викладених в п.6 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 1995 року № 20 „Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Таким чином, питання набуття ОСОБА_7 права власності на зазначене майно, яке в силу закону успадкувала і заявник, можливо вирішити під час розгляду справи в порядку позовного провадження.

Враховуючи викладене, оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню, а заява ОСОБА_5 залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 207, 303, 307, 310, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 24 червня 2015 року скасувати.

Заяву ОСОБА_5 про встановлення факту перебування на утриманні померлого не менше одного року до його смерті та факту прийняття спадщини залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий:Судді: