Провадження № 2/641/1649/2015 Справа № 641/5611/15-ц
18 серпня 2015 року Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Богдан М.В.,
за участю секретаря Цюк Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою №21 в будинку №102/112 по пр.-ту Московському в м. Харкові.
В обґрунтування позову посилається на те, що позивачам по справі на праві власності належить АДРЕСА_1. В червні 2006 року позивач зареєстрував шлюб з ОСОБА_2, після чого 27 жовтня 2006 року ОСОБА_2 та її донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, були зареєстровані у спірній квартирі. В травні 2014 року відповідачі по справі за власним бажанням виїхали з квартири, свої речу забрали. Їй місце проживання невідомо. В листопаді 2014 року шлюб між позивачем та ОСОБА_2 розірвано. Відповідачі з травня 2014 року в квартирі не зявляються, квартирою не цікавляться, комунальні послуги не сплачують. Особистих речей відповідачів в квартирі немає. Таким чином відповідачі не проживає у вказаній квартирі тривалий час, перешкод у їх проживанні за місцем реєстрації, а також поважність причин невикористання відповідачами права на користування спірним житловим приміщенням не існує.
В судове засідання позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в яких підтримав позовні вимоги та не заперечував проти винесення по справі заочного рішення.
Відповідачі в судове засідання не з*явились, про день та час розгляду справи повідомлені судом належним чином, причини неявки суду не повідомили.
Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до положень ст.ст. 224 - 226 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, приходить до наступного.
Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Як вбачається з договору купівлі-продажу квартири від 15.12.2005 року, позивачу на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 (а.с.12-16).
Згідно довідки дільниці № 20 Комунального підприємства «Жилкомсервіс» від 26.05.2015 року, у спірній квартирі зареєстровані позивач та відповідачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.7).
Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12.11.2014 року шлюб між позивачем та ОСОБА_2 розірвано (а.с.16-17).
Як вбачається з відповіді на запит Державної прикордонної служби України від 10.07.2015 року, у період з квітня 2014 року по травень 2015 року відповідач ОСОБА_2 перетинала кордон України з виїздом до Російської Федерації (а.с.27).
Відповідачі по справі більше року тому добровільно залишили спірне житлове приміщення та з цього часу місцезнаходження відповідачів позивачу не відоме.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Законом України «Про свободу пересування і вільне обрання місця проживання в Україні» встановлено, що реєстрація провадиться за місцем постійного чи тимчасового перебування громадян. У разі зміни місця перебування Законом передбачено зняття з реєстрації за місцем проживання.
Згідно ст. 16 ЦК України - кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права.
Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
На підставі наданих позивачем доказів, суд вважає, що відповідачі відсутні в спірному житловому приміщенні більше одного року без поважних причин, і визнає їх такими, що втратив право користування спірним житловим приміщенням.
Судом не встановлено обставин, які б свідчили про поважність причин відсутності відповідачів в спірному житловому приміщенні, і не вбачає підстав для продовження цього строку, бо з заявою про поновлення цього строку, або з зустрічним позовом про поновлення їх права користування спірним житловим приміщенням, відповідачі до суду не звернулися.
Реєстрація місця проживання відповідачів у квартирі, яка належить на праві приватної власності позивачу, безперечно, обмежує його права власника по користуванню нерухомим майном, оскільки позивач вимушений самостійно нести витрати по утриманню житла і сплаті комунальних послуг.
У зв'язку з тим, що відповідачі не користуються без поважних причин спірною квартирою більш як один рік, вони є такими, що втратили право користування цим житлом, тому позов підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60, 88, 209, 212, 214-215, 218, 224 ЦПК України, ст.ст. 319, 321, 391, 405 ЦК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №21 в будинку 102/112 по пр.-ту Московському в м. Харкові.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення, або протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: ОСОБА_4