АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1943/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 50 Зайончковська І. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоДемченка В. А.
суддівПодороги В. М. , Василенко Л. І.
при секретаріВолвенко А. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про зменшення розміру додаткових витрат на дитину та звільнення від сплати боргу по аліментах та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про зміну розміру додаткових витрат на дитину, -

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про зменшення розміру додаткових витрат на дитину та звільнення від сплати боргу по аліментах.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що рішенням Смілянського міськрайонного суду від 16 квітня 2013 року з нього на користь відповідачки стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини доходів на утримання дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1, та по 750 грн. додаткових витрат на дитину щомісячно з 1 квітня 2013 року та до її повноліття.

Згідно довідки Світловодського міськвідділу ДВС від 30 січня 2015 року з вересня по грудень 2014 року включно позивач має заборгованість по сплаті аліментів в загальній сумі 11994,75 грн.

ОСОБА_7 в судовому засіданні суду першої інстанції уточнив свої вимоги, та просив звільнити його від сплати заборгованості по аліментах станом на 1 січня 2015 року в сумі 11994,75 грн. та зменшити розмір щомісячних додаткових витрат на дитину з 750 грн. до 150 грн., оскільки змінився його матеріальний та сімейний стан, так як після зміни місця роботи його заробіток значно зменшився та він має на утриманні ще 2-х малолітніх дітей 2003 та 2011 року народження.

27 березня 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_7 про зміну розміру додаткових витрат на дитину.

Свої вимоги ОСОБА_6 обгрунтовувала тим, що вона не може працювати, так як повинна здійснювати догляд за дитиною інвалідом, стан здоров'я якої погіршився та суттєво зросли ціни на медичні препарати, які остання повинна приймати постійно та просила збільшити розмір додаткових витрат на дитину до 1000 грн.,

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 червня 2015 року позов ОСОБА_7 задоволено частково та ухвалено стягувати з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 додаткові витрати на утримання дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі по 500 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до повноліття дитини.

Звільнено ОСОБА_7 частково від сплати заборгованості по аліментах, які стягнуто з нього рішенням Смілянського міськрайонного суду від 16 квітня 2013 року на користь ОСОБА_6 на утримання дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини його доходу щомісячно та додаткових витрат в сумі 750 грн. щомісячно, встановивши розмір боргу за період з вересня по грудень 2014 року включно в сумі 7000 грн.

Зустрічний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про зміну розміру додаткових витрат на дитину залишено без задоволення, судовий збір за зустрічним позовом в сумі 243,60 віднесено на рахунок держави.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу на дане рішення, в якій просить рішення суду скасувати, ухваливши нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_7 відмовити, а її зустрічний позов про збільшення розміру додаткових витрат на дитину задовольнити в повному об'ємі, оскільки вважає його ухваленим із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, апелянта та представника ОСОБА_7 по справі, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції до скасування в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_7 із ухваленням нового рішення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення не відповідає у повній мірі зазначеним вище вимогам.

Так , колегією суддів за матеріалами справи встановлено, що рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16 квітня 2013 року з позивача за первісним позовом стягнуто аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини його доходів щомісячно, а також додаткові витрати на утримання дитини через її хронічну хворобу в сумі по 750 грн. щомісячно ( а. с. 4).

Звертаючись до суду із даним позовом про зменшення розміру додаткових витрат на дитину та звільнення від сплати боргу по аліментах, ОСОБА_7 в якості обставин, що мають істотне значення для визначення розміру додаткових витрат та для звільнення його від сплати заборгованості по аліментах станом на 1 січня 2015 року посилався на те, що його стан здоров'я погіршився, в зв'язку з чим він обмежений у працевлаштуванні, він проживає у цивільному шлюбі та має на утриманні двох неповнолітніх дітей, на даний час не працює, а середній розмір нарахованої його дружині заробітної плати становить 1598 грн.

Дані обставин стали підставою для ухвалення судом рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_7 про зменшення розміру додаткових витрат на дитину та звільнення від сплати боргу по аліментах і залишення без задоволення зустрічного позову ОСОБА_6 про зміну розміру додаткових витрат на дитину, відповідно до положень ч.1 ст.75, ст.180 та ч.1 ст.192 СК України.

Проте, такий висновок суду не в повній мірі відповідає нормам матеріального права та не відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Пленум Верховного Суду України у пункті 18 своєї постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звернув увагу судів на те, що до передбаченої ст.185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Малолітня особа має право на опіку від своїх батьків.

Згідно ч.2 ст.141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

Так, звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_7 в якості обставин, що мають істотне значення для визначення розміру додаткових витрат та для звільнення його від сплати заборгованості по аліментах станом на 1 січня 2015 року посилався на те, що його стан здоров'я погіршився, в зв'язку з чим він обмежений у працевлаштуванні, він проживає у цивільному шлюбі та має на утриманні двох неповнолітніх дітей, на даний час не працює, а середній розмір нарахованої його дружині заробітної плати становить 1598 грн. і дані обставини слугують для ухвалення рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_7 про зменшення розміру додаткових витрат на дитину та звільнення від сплати боргу по аліментах.

Проте, колегією суддів встановлено, що позивачем при зверненні до суду із даним позовом не підтверджено факту створення нової сім'ї та не надано копії свідоцтва про народження дитини від іншого шлюбу.

Крім того, надавши довідку про склад сім'ї ( а. с. 8), в якій вказано лише 4 особи, а цивільної дружини ОСОБА_9, як зазначав ОСОБА_7, в даній довідці не зазначено, що не підтверджує доводів позивача щодо створення ним іншої сім'ї.

Згідно медичного висновку від 22 жовтня 2008 року № 441 ОСОБА_8 є дитиною - інвалідом віком до 16 років, опікуном якої є її мати - ОСОБА_6 (а. с. 7) .

Так, згідно довідки Смілянської амбулаторії загальної практики сімейної медицини від 19 березня 2015 року дитина через стан здоров'я потребує постійного прийому ліків та придбання памперсів ( а. с. 50).

Також, згідно довідки Смілянської центральної районної лікарні від 24 березня 2015 року № 284 перебіг захворювання дитини протягом багатьох років тяжкий, покращень не відбувається, реабілітація не перспективна ( а. с. 52).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в ухвалі від 08 грудня 2010 року, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ними (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору.

А тому, колегія погоджується із висновком районного суду, що сплата позивачем за первісним позовом боргу по аліментам залишається актуальною і в даний час, з врахуванням постійного подорожчання ліків та засобів гігієни, необхідністю їх вживання дитиною - інвалідом, однак колегія не вбачає підстав і для часткового звільнення ОСОБА_7 від заборгованості по аліментах, оскільки обставини на які посилався позивач за первісним позовом існували і на момент ухвалення рішення у 2013 році.

Так, позивачкою ОСОБА_6 за зустрічним позовом, були надані довідки про вартість ліків, які необхідні для лікування дитини ( а. с. 24, 26, 57, 58) із яких прослідковується значне зростання вартості на ліки, які щоденно життєвонеобхідні дитині - інваліду, однак, районним судом не були враховані інтереси та особливо складний стан захворювання дочки ОСОБА_8, 2003 року народження.

Крім того, колегія суддів враховує і ту обставину, що ввесь тягар фізичного утримання доньки ОСОБА_8 покладений на матір - ОСОБА_6, яка здійснює повсякденний догляд за дитиною - інвалідом.

Позивачем за первісним позовом була надана виписка із протоколу засідання ЛК № 25 КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Світловодська» від 5 червня 2015 року, за якою ОСОБА_7 протягом 2015 року неодноразово звертався за медичною допомогою ( а. с. 53).

Але, даючи оцінку цьому доказу, наданим стороною позивача за первісним позовом, судом першої інстанції не враховано ту обставину, що в даному медичному документі відносно стану здоров'я ОСОБА_7 не зазначено будь - яких обмежень стосовно його працевлаштування (зокрема відсутня наявність будь - якої групи інвалідності, щоб перешкоджало працевлаштуванню ОСОБА_7 або обмеження у працевлаштуванні ).

Таким чином, дійсно в матеріалах справи є докази того, що ОСОБА_7 має захворювання, проте, ці докази не є підтвердженням того, що стан здоров'я його погіршився настільки, що він не спроможний утримувати дитину, надаючи матеріальну допомогу в попередньо визначеному розмірі судовим рішенням.

Також, із матеріалів справи, а саме : копії трудової книжки вбачається, що ОСОБА_7 звільнений із роботи за власним бажанням ( а. с. 33), і в матеріалах справи відсутні дані про те, що позивач за первісним позовом є безробітнім, що не позбавляє його обов'язку по утриманню дитини - інваліда, як батька та особу працездатного віку.

Відповідно до звіту про утримання коштів з ТОВ «Гермес-трейдінг» за період з 18.07.2013 року по 21.08.2014 року було утримано аліментів на загальну суму 20643.61 грн., за час роботи ОСОБА_7 (а.с.9).

В матеріалах справи в наявності розрахунок Світловодського відділу ДВС, із якого вбачається, що ОСОБА_7 має заборгованість по сплаті аліментів станом на 01. 05. 2015 року 15 486, 96 грн, а в період із квітня 2013 року по травень 2015 року ОСОБА_7 були виплачені аліменти лише 3 рази, а саме: грудень 2014 року, січень - лютий 2015 року ( а. с. 41), це при тому, що ОСОБА_6 потребувала коштів на утримання дитини постійно, а ОСОБА_7 був працевлаштований на той період.

А тому, з врахуванням даних обставин, доказів у справі, доводів сторін, аналізуючи їх у сукупності і відповідно до положень норм матеріального права, колегія суддів приходить до висновку, що у суду першої інстанції не було підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_7 про зменшення розміру додаткових витрат на дитину та звільнення від сплати боргу по аліментах.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів не може погодитися з таким висновками суду, оскільки позивачем за первісним позовом всупереч вимогам ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України не надано переконливих доказів на підтвердження зміни його матеріального стану, зменшення його щомісячних доходів, відсутність можливості сплачувати додаткові витрати в розмірі по 750 грн. щомісячно, так як проживання у цивільному шлюбі не підтверджує погіршення його майнового стану, що він не має можливості сплачувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_8 у визначеному судовим рішенням від 16 квітня 2013 року розмірі.

У зв'язку з цим, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими, заслуговують на увагу, а тому рішення суду першої інстанції підлягає до скасування з ухваленням нового рішення у справі про відмову в задоволення позовних вимог ОСОБА_7 про зменшення розміру додаткових витрат на дитину та звільнення від сплати боргу по аліментах, в іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає до залишення без змін.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про зменшення розміру додаткових витрат на дитину та звільнення від сплати боргу по аліментах та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про зміну розміру додаткових витрат на дитину - скасувати в частині часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_7 та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог ОСОБА_7, яким відмовити ОСОБА_7 в задоволенні його позовних вимог до ОСОБА_6 про зменшення розміру додаткових витрат на дитину та звільнення від сплати боргу по аліментах, в іншій частині рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили негайно з моменту проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :