Справа № 211/690/15-ц
Провадження № 2/211/823/15
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03 серпня 2015 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Н. О. Сарат,

при секретарі: Зоріній С.М.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2Г

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що він згідно договору дарування від 10.07.2001 року набув у власність житлову квартиру АДРЕСА_1. В 2004 році ним було укладено шлюб з ОСОБА_3, який було розірвано в 2010 році. Враховуючи усне прохання відповідача, він погодився на її тимчасове проживання у квартирі, хоча остання має інше місце реєстрації. Однак відповідач ухиляється від добровільного звільнення житла, та безпідставно продовжує проживати в ньому. Таким чином, проживання відповідача у квартирі, власником якого є позивач обмежує реалізацію йог права власності щодо зазначеного нерухомого майна.

Тому просить усунути перешкоди з боку ОСОБА_3 у користуванні та розпорядженні належною йому на праві власності квартирою, яка розташована за адресою м.Кривий ріг, вул. Л.Бородича 4/15. Виселити ОСОБА_3 з квартири без надання їй іншого жилого приміщення.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1В та представник позивача ОСОБА_2 кожен окремо позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просили задовольнити, з підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала, зазначила, що в неї відсутнє інше житло, проживає разом з 3 дітьми позивача, а також ще 3 від іншого чоловіка, вона сплачує комунальні послуги, просила відмовити у задоволенні позову.

Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи приходить до наступного.

ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 10.07.2001 року на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2. (а.с.6-9). В 2004 році ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_3, який було розірвано в 2010 році (а.с.13-14).

Суд вважає, що позовні вимоги є такими,що не підлягають задоволенню, так як відповідно до ст..405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій ст..64 цього Кодексу, тобто дружина власника квартири, ї хні діти і батьки, а також інші особи.

Відповідно до положень ст..156 ЖК України члени сімї власника житлового будинку (квартири) користуються жилим приміщенням нарівні з власником. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням.

Члени сім'ї власника житла з моменту вселення набувають самостійного права користування приміщенням. На інше не вказує і діюче законодавство України.

Згідно зі ст.319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сімї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право.

Таким чином, у разі виникнення спору між власником та особами, які вселялися в житло у якості членів сімї, судом враховується, що право користування житлом має речово-правовий характер, у звязку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України, зокрема сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність особи понад один рік у спірному житловому приміщенні.

Згідно ст.. 116 ЖК Української РСР Якщо наймач, члени його сімї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціального співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення за неможливістю спільного проживання, може бути зобовязано судом замість виселення провести обмін займаного приміщення на інше жиле приміщення вказане заінтересованою в обміні стороною. Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання іншого жилого приміщення.

Однак позивачем не надано належних доказів того, що спільне проживання з відповідачем не можливе, а також того, що відповідач самоправно зайняла жиле приміщення, тому позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 405 ЦК України, ст.64,156 ЖК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_5