АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5643/15 Головуючий 1 інст. - Носов Г.С.
Справа № 610/1590/14-ц Доповідач - Івах А.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Івах А.П.,

суддів - Пономаренко Ю.А., Шевченко Н.Ф.,

при секретарі - Каплаух Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 16 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Укртрансгаз» про визнання наказу про звільнення незаконним та його скасування, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом який вподальшому уточнив, та просив визнати незаконним та скасувати наказ по Управлінню "Укргазтехзв'язок" ПАТ "Укртрансгаз" від 26 березня 2014 р. № 130-к про звільнення його з роботи та поновити на роботі в Управлінні "Укргазтехзв'язок" Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" на посаді водія 1 класу вузла в'язку Червоний Донець Шебелинського цеху технологічного зв'язку Харківського регіонального центру "Газтехзв'язок" з 26 березня 2014 року та стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу ( з урахуванням премій до свят, 13-ї заробітної плати) у розмірі 157 208,94 грн. та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн..

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що з лютого 2002 р. він працював на посаді водія автотранспортних засобів 1 класу Червонодонецького вузла зв'язку Шебелинського цеху технологічного зв'язку Харківського регіонального центру "Газтехзв'язок" Управління "Укргазтехзв'язок", яке на правах філії входить до складу юридичної особи - Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" (наказ по Управлінню "Укргазтехзв'язок" від 26.03.2002 р. №25-К).

Наказом по Управлінню "Укргазтехзв'язок" від 26.03.2014 р. №130-к його було звільнено з роботи з зазначеної посади у зв'язку зі скороченням штатів працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Наказом голови Правління ПАТ "Укртрансгаз" Вінокуровим С.О. від 27.11.2013 року № 415 "Про затвердження штатних розписів" затверджено штатні розписи працівників філії "Управління"Укргазтехзв"язок" ПАТ "Укртрансгаз" та введено їх в дію з 01.12.2013 року.

Згідно з п. 13.17.11 Статуту ПАТ "Укртрансгаз" саме Голова правління затверджує штатний розписи філій, представництв. Наказ по філії "Управління "Укргазтехзв"язок" від 25.12.2013 року № 291 "Щодо оптимізації структури Харківського регіонального центру", пунктом 1 якого передбачено скорочення з 26.03.2014 року двох штатних посад водія автотранспортних засобів, одну з яких обіймав позивач,

25 грудня 2013 року Наказом № 291 "Щодо оптимизації структури Харківського регіонального центру", пунктом 1 якого передбачено скорочення з 26 березня 2014 року штатних посад водія автотранспортних засобів вузла зв'язку Червоний Донець Шебелинського ЦТЗ.

Наказом по філії від09 грудня 2013 року водій Червонодонецького вузла зв'язку Шебелинського ЦТЗ ОСОБА_4 був переведений на посаду водія Харківського регіонального центру "Газтехзв'язок" за його письмовою заявою, а позивачу не було запропоновано вакантної посади водія, хоча за освітою і стажем роботи він мав переважне право на залишення на роботі при вивільненні працівників. Перевід водія ОСОБА_4 був формальним, удаваним, оскільки він продовжував виконувати обов'язки водія автотранспортних засобів вузла зв'язку Червоний Донець, за місцем свого проживання. Позивачу були запропоновані вакантні посади, які не відповідають його кваліфікації і рівню освіти, а місця запропонованої роботи знаходились далеко за межами населеного пункту де він мешкає.

17 березня 2010 року його обрано профгрупоргом Шебелинського ЦТЗ. З того часу і до сих пір він має правовий статус профгрупорга цеху, в тому числі мав законні повноваження профгрупорга і на час звільнення з роботи - 26 березня 2014 року, отже відповідач не мав права на його звільнення, оскільки він був профгрупоргом профспілкової організації і мав гарантію на заборону звільнення з ініціативи роботодавця. відповідач не отримав - попередньої згоди на звільнення позивача з боку вищестоящого органу профспілки

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 16 червня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного Товариства "Укртрансгаз" про визнання незаконним та скасування наказу по Управлінню "Укргазтехзв"язок" ПАТ "Укртрансгаз" від 26 березня 2014 року № 130-к про звільнення ОСОБА_1 з роботи і поновлення його на роботі в Управлінні "Укргазтехзв"язок" Публічного Акціонерного Товариства "Укртрансгаз" на посаді водія 1 класу вузла зв"язку Червоний Донець Шебелинського цеху технологічного зв"язку Харківського регіонального центру "Газтехзв"язок" з 26 березня 2014 року; стягнення з Публічного Акціонерного Товариства "Укртрансгаз" на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 27 березня 2014 року по день прийняття судового рішення про поновлення на роботі та стягнення моральної шкоди - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права та неповним дослідженням доказів по справі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені сторонами у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного:

Відповідно до положень ст. ст. 3, 11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За положеннями ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання:

-чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та яким доказами вони підтверджуються;

-чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

-які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

-яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Розглядом справи достеменно встановлено, що з лютого 2002 року ОСОБА_1 перебував в трудових відносинах з відповідачем ПАТ "Укртрансгаз".

В лютому 2002 року ОСОБА_1 прийнято на посаду водія автотранспортних засобів 1 класу Червонодонецького вузла зв'язку Шебелинського цеху технологічного зв'язку Харківського регіонального центру "Газтехзв'язок" Управління "Укргазтехзв'язок", яке на правах філії входить до складу юридичної особі - Публічного Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (наказ по Управлінню "Укргазтехзв'язок" від 26.03.2002 р. №25-К).

Наказом № 291 "Щодо оптимізації структури Харківського регіонального центру" від 25.12.2013 року, у зв'язку з проведеним аналізом використання автомобільного транспорту для виробничо - експлуатаційних потреб по обслуговуванню кабельних ліній зв'язку та інших автомобільних перевезень Харківського регіонального центру та недоцільність утримання водіїв автотранспортних засобів Шебелинського ЦТЗ, Харківського ЦТЗ, Миколаївського ЦТЗ, у зв'язку з їх не завантаженістю, раціональним використанням трудових ресурсів та з метою оптимізації штатних працівників,було прийнято рішення скоротити з 26 березня 2014 року штатні посади, пунктом 1 якого передбачено скорочення з 26 березня 2014 року штатних посад водія автотранспортних засобів вузла зв"язку Червоний Донець Шебелинського ЦТЗ (т.1 а.с.6).

Як вбачається з матеріалів справи скорочення чисельності працівників було обумовлено змушеним зменшенням обсягів транспортних послуг i використанні автомобілів цілодобовому режимі роботи, зменшенням бюджетних призначень, передбачених на сплату транспортних послуг.

Згідно наказу по Управлінню "Укргазтехзв'язок" від 26.03.2014 р. №130-к ОСОБА_1 було звільнено з роботи з зазначеної посади 26 березня 2014 року у зв'язку зі скороченням штатів працівників, п. 1 ст. 40 КЗпП України, та відмовою від переведення на іншу посаду, у цей же день він був ознайомлений з цим наказом ( т.1 а.с. 5 ).

Згідно довідки № 35 від 25.04.2014 року при звільненні з відповідачем проведено розрахунок шляхом виплати грошових коштів в загальній сумі 26 831,18 грн. ( т.1 а.с. 132-133).

Згідно наказу ПАТ "Укртрансгаз" № 474 від 30.12.2013р. "Щодо затвердження змін до штатних розписів" були введені зміни до штатного розпису Харківського регіонального центра філії "Управління "Укргазтехзв»язок" з 01.01.2014 року (т.1 а.с. 102).

З наказу № 291 "Щодо оптимизації структури Харківського регіонального центру" від 25.12.2013 року та наказу ПАТ "Укртрансгаз" № 474 від 30.12.2013р. "Щодо затвердження змін до штатних розписів" вбачається виведення з штатного розкладу усіх водіїв Шебелинського цеху технологічного зв'язку, тому при вивільненні працівників право на переважне залишення на роботі не застосовувалося у зв'язку з відсутністю посад.

Листом № 01/14/3101 від 25/12/2013р. "Управління "Укргазтехзв"язок" попереджено профспілковий комітет філії "Управління "Укргазтехзв"язок" про оптимізацію структури Харківського регіонального центру та скорочення працівників, які підпадають під дію наказу від 25.12.2013 року №291: ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 ( т.1 а.с.99).

На виконання цього наказу, враховуючи зміни у чисельності працівників які відбулися у зв'язку з ротацією персоналу, наказом від № 474 від 30.12.2013 року було зобов'язано попередити ociб, посади яких планувалися бути скороченими.

Працівників, які займають штатні посади, що підлягали скороченню з 26.03.2014 року було ознайомлено з даним наказом. ОСОБА_1 ознайомився з ним 27.12.2013 року, що підтверджується його особистим підписом під наказом ( т.1 а.с. 100-101).

П.19 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 6 листопада 1992 року за № 9, розглядаючи трудові спори, пов"язані зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП, суди зобов"язані, зокрема, з"ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце ліквідація, реорганізація або перепрофілювання, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють звільнення працівників, які є докази того, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник чи уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, чи не користувався вивільнювальний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне звільнення. Але суд не вправі обговорювати питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників.

Правильним є висновок про те, що суд не вправі при вирішенні трудового спору про поновлення на роботі працівника за підставами, передбаченими п.1 ст. 40 КЗпП України обговорювати доцільність зміни внутрішньої реорганізації юридичної особи (організаційної структури та скорочення штатної чисельності працівників), в тому числі доцільність ротації працівників. При цьому суд прийняв до уваги, що ОСОБА_1 не виявив бажання продовжувати працювати, неодноразово відмовляючись від ознайомлення з запропонованими посадами, та не виявив зацікавленості, щодо переведення на них.

Так наявні матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 вручалося попередження працівника про звільнення згідно п. 1ст. 40 КЗпП України, яке мало відбутись 26.03.2014 року, у зв'язку із скороченням посади, яку він обіймав, та запропоновано переведення на 83 вакантні посади по ПАТ "Укртрансгаз" та філії Управління "Укргазтехзв'язок". Позивача було попереджено, що в разі відмови від переведення, його буде звільнено гідно п.1 ст.40 КЗпП України з 26 березня 2014 року ( т.1 а.с. 106-110).

Вказаний факт ОСОБА_1 підтвердив в ході апеляційного розгляду справи, не заперечував проти того, що відмовився від переведення на інші посади, оскільки територіально йому не підходило місце розташування роботи.

Частиною другою статті 40 КЗпП України передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 i 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника за його згодою на іншу роботу.

За положеннями ст. ст. 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно з'ясував та встановив фактичні обставини справи, правильно визначився з юридичною природою правовідносин, що виникли між сторонами і законом, що їх регулює та оцінившиналежність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, ухвалив законне рішення на основі повно в всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Висновок суду щодо відсутності порушень трудових прав ОСОБА_1 при його звільненні відповідає вимогам ст. ст. 57-60, 64 ЦПК України та нормативно-правовим актам, застосованим судом та зазначеним у рішенні суду.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що районним судом не враховано, що він відповідно до ст.. 42 КЗпП України має переважне право на залишення на роботі, ніж інші представники, не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах трудового законодавства.

Не є підставою для скасування рішення суду й посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 на те, що розгляд питання про надання згоди профкомом на його звільнення відбулося за його відсутності та порушення відповідачем вимог ч.8 ст. 43 КЗпП України, оскільки для звільнення ОСОБА_1 потрібна була згода виключно профспілкового комітету філії "Управління "Укргазтехзв»язок" відповідно до вимог ч. З ст.41 Закону України "Пропрофесійні спілки, їх права та гарантії діяльності", яка й була надана 24.03.2014року.

Згідно ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Оскільки порушень трудових прав ОСОБА_1 при його звільненні не встановлено, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив позивачу і в задоволенні його вимог про стягнення середнього заробітку та моральної шкоди.

Посилання ОСОБА_1 на той факт, що наказ по філії Управління «Укргазтехзвязок» від 25 грудня 2015 року №291 «Щодо оптимізації структури Харківського регіонального центру» (який видано ще до внесення змін до штатного розкладу), пунктом 1 якого передбачено скорочення з 26.03.2014 року двох штатних посад водія автотранспортних засобів, одну з яких обіймав позивач, видано директором Управління ОСОБА_8 з перевищенням його посадових повноважень і тому не має правових наслідків щодо скорочення штату працівників Управління, судовою колегією до уваги не можуть бути прийняті, оскільки згідно п. 13.17.11 Статуту ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» (а.с. 146-150, Т2) Голова Правління Товариства затверджує штатний розпис Товариства, штатні розписи філій, представництв, інших відокремлених підрозділів Товариства та положення про них. Відповідно до положень п.13.16. Статуту ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» у разі тимчасової неможливості виконання Головою Правління своїх повноважень (відрядження, відпустка та ін.), його повноваження виконує (здійснює) член Правління або інший працівник Товариства, призначений відповідним наказом Голови Правління Товариства.

Отже, заступник голови Правління ОСОБА_9 з 30.12.2013 по 31.12.2013 року виконував обов'язки Голови Правління ПАТ «УКРТРАНСГАЗ», згідно наказу ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» №526-к від 27.12.2013р., ОСОБА_9 мав право затверджувати штатний розпис працівників філії «Управління «УКРГАЗТЕХЗВ'ЯЗОК» ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» відповідно до п.п. 13.16, 13.17.11 Статуту ПАТ «УКРТРАНСГАЗ». Тому, наказ ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» №474 від 30.12.2013 року про затвердження змін до штатних розписів прийнятий у відповідності до вимог Статуту та є чинним.

Сам наказ №291 від 25 грудня 2013 року є чинним, питання щодо його законності ні ким не порушувалося.

На виконання вимог ч. 3 ст. 215 ЦПК України суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні привів мотиви, з яких вважав встановлено відсутність фактів, якими ОСОБА_1 обґрунтовував позовні вимоги, та правильно дійшов висновку і зазначив у рішенні, що позивача звільнено з підприємства з 26 березня 2013 року у зв'язку із скороченням штату на підставі ст. 40 п.1 КЗпПУкраїниіз дотриманням вимог трудового законодавства, а тому підстави для поновлення його на роботі на посаді водія 1 класу вузла зв'язку Червоний Донець Шебелинського цеху технологічного зв'язку Харківського регіонального центру "Газтехзв'язок" відсутні, тому позивач має право на відшкодування моральної шкоди прямо залежить від порушення його законних прав, а оскільки судом не встановлено порушення закону при звільненні позивача у зв'язку із скороченням штату, то з боку відповідача відсутні винні дії, що призвели до моральних страждань позивача, атому його позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду судова колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 16 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -