У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,
суддів: Журавель В.І., Леванчука А.О., Нагорняка В.А., Фаловської І.М.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Тернопільської області від 19 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 16 червня 2013 року на автодорозі Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам'янка з вини ОСОБА_7, який керував автомобілем «Volkswagen Jetta», номерний знак НОМЕР_1, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої належний йому автомобіль «Subaru Tribeca», номерний знак НОМЕР_2, зазнав механічних пошкоджень, розмір яких згідно висновку автотоварознавчої експертизи № 4-35/13 від 26 липня 2013 року становить 120 459 грн 17 коп. Крім того, внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди він отримав тілесні ушкодження і перебував на стаціонарному лікуванні.

У зв'язку з цим позивач просив стягнути на його користь з відповідача 120 459 грн 17 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та 15 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 13 січня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено, стягнуто на його користь з ОСОБА_7 120 459 грн 17 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та 15 000 грн на відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 19 березня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення у справі про відмову в задоволенні позову ОСОБА_6

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення, ухвалене судом апеляційної інстанції, і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Ухвалені у справі судові рішення не відповідають цим вимогам.

Місцевим судом було встановлено, що 16 червня 2013 року на автодорозі Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам'янка з вини ОСОБА_7, який керував автомобілем «Volkswagen Jetta», номерний знак НОМЕР_1, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої належний позивачу ОСОБА_6 автомобіль «Subaru Tribeca», номерний знак НОМЕР_2, зазнав механічних пошкоджень. Згідно висновку автотоварознавчої експертизи № 4-35/13 від 26 липня 2013 року, розмір матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля «Subaru Tribeca», номерний знак НОМЕР_2, внаслідок його пошкодження під час вказаної дорожньо-транспортної пригоди становить 120 459 грн 17 коп.

Також встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач отримав тілесні ушкодження і перебував на стаціонарному лікуванні.

Встановивши вищезазначені обставини у справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що шкода, завдану ОСОБА_6 винними діями ОСОБА_7 при використанні ним джерела підвищеної небезпеки доведена та підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому ст. ст. 1166, 1167, 1187 ЦК України.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд звернув увагу на те, що під час розгляду справи районний суд залишив поза увагою, що згідно вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року цивільна відповідальність власника транспортного засобу «Volkswagen Jetta», номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_7, під час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/9029213 у страховій компанії «Країна» (а. с. 64).

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. п. 11, 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред'явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові. Відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК України, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Суд першої інстанції, розглядаючи спір, не роз'яснив позивачу відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України наслідки вчинення та не вчинення певних процесуальних дій, не прийняв заходи для притягнення до участі у справі в якості співвідповідача страхової компанії «Країна», з якою власник транспортного засобу «Volkswagen Jetta», номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_7 перебував у договірних відносинах щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а апеляційний суд був позбавлений можливості в силу повноважень, наданих йому законом, цей недолік суду першої інстанції усунути.

Ураховуючи, що суди першої й апеляційної інстанцій у порушення вимог ст. ст. 212-215, 303, 316 ЦПК України, не дотрималися норм процесуального права, що призвело до неможливості встановити фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, касаційна скарга ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, а ухвалені у справі рішення - скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 13 січня 2015 року та рішення апеляційного суду Тернопільської області від 19 березня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: В.І. Журавель

А.О. Леванчук

В.А. Нагорняк

І.М. Фаловська