Справа № 361/5500/14-ц Головуючий у І інстанції Білик Г. О.
Провадження № 22-ц/780/2744/15 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко Ю. О.
Категорія 22 06.08.2015
УХВАЛА

Іменем України

06 серпня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - судді : Матвієнко Ю.О.,

суддів Журби С.О., Мережко М.В.,

при секретарі Петленко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Броварське АТП-13209», ОСОБА_2 про визнання ордеру на кімнату в сімейному гуртожитку недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вищевказаним позовом та просила ухвалити рішення про його задоволення, посилаючись на те, що 01.02.2010 року їй та її малолітній дочці ОСОБА_4 було видано ордер №18 на кімнату в сімейному гуртожитку, на підставі якого вони вселилися до кімнати №32 в гуртожитку по АДРЕСА_1.

З моменту заселення і по даний час позивач з дочкою постійно проживають у вищевказаній кімнаті, вносять плату за проживання та здійснюють в кімнаті поточний ремонт.

17.12.2013 року ПАТ «Броварське АТП-13209» видало ОСОБА_2 ордер на заняття кімнати №32 в гуртожитку по АДРЕСА_1, чим порушило права ОСОБА_3, яка проживає у кімнаті №32 на законних підставах.

Враховуючи викладене, позивач просила суд визнати недійсним ордер на кімнату в гуртожитку чи домі гостинного типу №40 від 17.12.2013 року, виданий ПАТ «Броварське АТП-13209» ОСОБА_2 на зайняття кімнати №32 в АДРЕСА_1.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2014 року позов задоволено.

Визнано ордер на кімнату в гуртожитку чи домі гостинного типу №40 від 17 грудня 2013 року, виданий ПАТ «Броварське АТП-13209» ОСОБА_2 на зайняття кімнати №32 в АДРЕСА_1, недійсним.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_3 та її малолітня дочка ОСОБА_4 01.02.2010 року на підставі рішення адміністрації отримали ордер №18 на зайняття кімнати №32 в гуртожитку по АДРЕСА_1.

17.12.2013 року ПАТ «Броварське АТП-13209» видало ОСОБА_2 ордер №40 на зайняття кімнати №32 в гуртожитку по АДРЕСА_1.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості та доведеності, і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону або за рішенням суду. При цьому держава гарантує не тільки свободу придбання житла, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканність, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Правова позиція Європейського суду з прав людини, відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Відповідно до п.п. 9, 10 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого Постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 року за №208 жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу. На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер (додаток), який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Ордер може бути виданий лише на вільну жилу площу.

Згідно ст. 59 ЖК ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень.

Оскільки при розгляді справи встановлено та доведено, що ордер №40 виданий 17.12.2013 року ОСОБА_2 з недотриманням встановленого для цього порядку, наслідком чого стало порушення прав позивача ОСОБА_3, яка користується спірним жилим приміщенням на законних підставах, законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про наявність у справі підстав для задоволення позову та визнання вищевказаного ордеру недійсним.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, як підставу для скасування рішення суду, законності та обґрунтованості рішення суду не спростовують, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення суду лише, якщо ці порушення призвели до неправильного вирішення справи, натомість справа судом вирішена правильно, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.

Інших доводів, які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення, апеляційна скарга відповідача не містить.

Оскільки судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :