Справа № 2/489/712/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 липня 2015 року Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2014 року ПАТ «ВТБ Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

Позивач вказує на те, що 11 жовтня 2007 року між ВАТ «ВТБ Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВТБ Банк», та ОСОБА_2 укладена генеральна угода № 09, згідно якої Банк зобовязувався надавати клієнту кредитні кошти в порядку та на умовах, визначених у кредитних договорах, договорах про відкриття кредитної лінії, договорах про відкриття валютної кредитної лінії, укладених у рамках цієї угоди, і які є її невідємними частинами. Загальний розмір позичкової заборгованості клієнта не повинен перевищувати суми, еквівалентної 500000 дол. США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13,5 процентів річних строком до 11 жовтня 2017 року.

В рамках зазначеної генеральної угоди 11 жовтня 2007 року між Банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, згідно якого Банк надав ОСОБА_3 кредит у сумі 300000 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13,5 % річних з кінцевим терміном повернення 11 жовтня 2014 року.

В подальшому між договорами про внесення змін неодноразово позичальнику було надано відстрочку для сплати основної суми заборгованості. Договором про внесення змін № 7 від 25 лютого 2013 року, відповідно до якого кредитний договір від 11 жовтня 2007 року викладений в новий редакції, строк користування кредитом збільшено до 11 жовтня 2017 року.

У забезпечення виконання вимог позичальника 11 жовтня 2007 року між Банком та ОСОБА_1 укладено договір поруки, який 25 лютого 2013 року викладений в новій редакції.

Позичальник та відповідачка - поручитель зобовязання за вказаним договором належним чином не виконують, у звязку з чим станом на 21 листопада 2014 року існує заборгованість перед Банком в сумі 214589,87 дол. США, що еквівалентно 3250192 грн. 55 коп. за курсом НБУ 1 дол. США = 15,146067 грн..

Посилаючись на викладене, а також на положення ст.ст. 526, 536, 610, 625, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України, позивач просив стягнути на свою користь з відповідачки суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 214589,87 дол. США, що еквівалентно 3250192 грн. 55 коп., а також сплачені позивачем судові витрати.

В подальшому позивач позовні вимоги збільшив, просив стягнути на свою користь з відповідачки заборгованість, яка станом на 20 лютого 2015 року становить 227415,98 дол. США, що еквівалентно 6335466 грн. 79 коп..

Сторони в судове засідання не зявилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності його представника. Збільшені позовні вимоги позивач підтримав.

Представник відповідачки в судовому засіданні 2 квітня 2015 року проти позову заперечував. В подальшому неодноразово подавав до суду заяви про відкладення судового розгляду справи.

Враховуючи, що відповідачка та її представник належним чином повідомлені судом про слухання справи та розгляд справи відкладався тричі у звязку з її заявами та неявкою в судове засідання, будь-яких письмових заперечень по суті позову суду не було надано, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачки та її представника.

Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 11 жовтня 2007 року між ВАТ «ВТБ Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВТБ Банк», та ОСОБА_2 укладена генеральна угода № 09, згідно якої Банк зобовязувався надавати клієнту кредитні кошти в порядку та на умовах, визначених у кредитних договорах, договорах про відкриття кредитної лінії, договорах про відкриття валютної кредитної лінії, укладених у рамках цієї угоди, і які є її невідємними частинами. Загальний розмір позичкової заборгованості клієнта не повинен перевищувати суми, еквівалентної 500000 дол. США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13,5 процентів річних строком до 11 жовтня 2017 року.

В рамках зазначеної генеральної угоди 11 жовтня 2007 року між Банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, згідно якого Банк надав ОСОБА_3 кредит у сумі 300000 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13,5 % річних з кінцевим терміном повернення 11 жовтня 2014 року.

В подальшому між договорами про внесення змін неодноразово позичальнику було надано відстрочку для сплати основної суми заборгованості. Договором про внесення змін № 7 від 25 лютого 2013 року, відповідно до якого кредитний договір від 11 жовтня 2007 року викладений в новий редакції, строк користування кредитом збільшено до 11 жовтня 2017 року.

У забезпечення виконання вимог позичальника 11 жовтня 2007 року між Банком та ОСОБА_1 укладено договір поруки, який 25 лютого 2013 року викладений в новій редакції.

Згідного п.1.1 договору поруки поручитель поручився перед Банком за виконання позичальником зобовязань, що виникли на підставі кредитного договору.

Відповідно п. 2.1 договору поруки сторони договору визначили, що у випадку порушення позичальником взятих на себе зобовязань за кредитним договором, поручитель і позичальник несуть солідарну відповідальність перед Банком у повному обсязі зобовязань позичальника за кредитним договором, включаючи повернення кредиту, сплату нарахованих процентів за користування кредитом, комісійної винагороди, неустойки (пені, штрафів) та відшкодування збитків, повязаних з порушенням виконання зобовязань позичальником за кредитним договором.

Відповідно до п. 7.1 кредитного договору у разі прострочення позичальником зобовязань з погашення заборгованості за кредитом позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної ставки НБУ за кожен день прострочення.

Відповідачка зобовязання за вказаним кредитним договором та договором поруки належним чином не виконує, у звязку з чим станом на 20 лютого 2015 року існує заборгованість перед Банком в сумі 227415,98 дол. США, що еквівалентно 6335466 грн. 79 коп. (за курсом НБУ 1 дол. США = 27,858494 грн.), яка складається з: 148204,52 дол. США, що еквівалентно 4128754 грн. 73 коп., строкової заборгованості за кредитом; 39567,35 дол. США, що еквівалентно 1102286 грн. 78 грн., простроченої заборгованості по кредиту; 23552,36 дол. США, що еквівалентно 656133 грн. 28 коп., простроченої заборгованості по сплаті процентів; 211,26 дол. США, що еквівалентно 5885 грн. 39 коп., строкової заборгованості по сплаті процентів; 2756,49 дол. США, що еквівалентно 76791 грн. 66 коп., пені за несвоєчасну сплату процентів; 11011,63 дол. США, що еквівалентно 306767 грн. 43 коп., пені за несвоєчасне повернення кредиту; 310,79 дол. США, що еквівалентно 8658 грн.14 коп., три відсотки річних за весь час прострочення сплати процентів; 1801,58 дол. США, що еквівалентно 50189 грн. 31 коп., три відсотки річних за весь час прострочення повернення кредиту.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За таких обставин, враховуючи, що доказів, які б спростовували вимоги позивача, відповідачка та його представник суду не надали, суд вважає, що позов Банку є обґрунтованим та на підставі ст.ст. 526, 536, 549, 553, 610, 611, 625 ЦК України підлягає задоволенню.

Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню сплачені при подачі позову судові витрати.

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» заборгованість за генеральною угодою № 9 від 11 жовтня 2007 року та кредитним договором № 26.46-09/07-СК від 11 липня 2007 року в сумі 227415,98 дол. США, що еквівалентно 6335466 грн. 79 коп., яка складається з:

-148204,52 дол. США, що еквівалентно 4128754 грн. 73 коп., строкової заборгованості за кредитом;

-39567,35 дол. США, що еквівалентно 1102286 грн. 78 грн., простроченої заборгованості по кредиту;

-23552,36 дол. США, що еквівалентно 656133 грн. 28 коп., простроченої заборгованості по сплаті процентів;

-211,26 дол. США, що еквівалентно 5885 грн. 39 коп., строкової заборгованості по сплаті процентів;

-2756,49 дол. США, що еквівалентно 76791 грн. 66 коп., пені за несвоєчасну сплату процентів;

-11011,63 дол. США, що еквівалентно 306767 грн. 43 коп., пені за несвоєчасне повернення кредиту;

-310,79 дол. США, що еквівалентно 8658 грн.14 коп., три відсотки річних за весь час прострочення сплати процентів;

-1801,58 дол. США, що еквівалентно 50189 грн. 31 коп., три відсотки річних за весь час прострочення повернення кредиту.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» 3654 грн. 00 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення .

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.А. Спінчевська