Справа № 346/3535/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1423/2015
Головуючий у 1 інстанції Димашок В. П.
Суддя-доповідач Мелінишин Г.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Мелінишин Г.П.

суддів: Пнівчук О.В., Соколовського В.М.

секретаря Турів О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ПУАТ «ФІДОБАНК» до Відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_2, Коломийської ОДПІ ГУ Міндоходів у Івано-Франківській області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про виключення з акту опису та арешту заставного майна за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 30 квітня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

В липні 2014 року ПУАТ «ФІДОБАНК» звернувся в суд з позовом до Відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_2 про виключення з акту опису та арешту заставного майна.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 03 жовтня 2014 року до участі в справі в якості співвідповідачів залучено Коломийську ОДПІ ГУ Міндоходів у Івано-Франківській області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 30 квітня 2015 року позов задоволено. Виключено з акту опису та знято арешт з майна, яке є предметом іпотеки за договором іпотеки №7095 від 27 серпня 2008 року за кредитними договорами №012/0321/1/21863 та №012/0321/1/21912 від 27 серпня 2008 року, укладеними між ВАТ «ЕРСТЕ Банк», правонаступником якого є ПУАТ «ФІДОБАНК», та ОСОБА_2, належне боржнику - іпотекодавцю ОСОБА_2 на праві власності. Зокрема: нежитлову будівлю (магазин (склад)) (літ. К) загальною площею 122,8 кв.м., АДРЕСА_1.; нежитлову будівлю ((склад) (літ. М ) загальною площею 106,0 кв.м., склад 1-й - 59,8 кв.м. та склад 2-й - 46,2 кв.м., АДРЕСА_4; нежитлову будівлю ((склад) (літ. Є) загальною площею 50,4 кв.м., склад 1-й - 14,5 кв.м. та склад 2-й - 35,9 кв.м., АДРЕСА_6.; нежитлову будівлю (гараж) (літ. В ) загальною площею 320,6 кв.м. прим. 1 - 38,9 кв.м., прим. 2 - 62,0 кв.м., прим. 3. - 62,6 кв.м., прим. 4 - 62,6 кв.м., прим. 5 - 94,6 кв.м., АДРЕСА_2; нежитлову будівлю ((склад (літ. Н), двохповерхова цегляна будівля, загальною площею 803,5 кв.м. 1-й поверх: склад - 279,5 кв.м., прим. - 57,9 кв.м., туалет - 16,1 кв.м., душова - 13,6 кв.м., коридор - 32,6 кв.м. та 2-й поверх: склад - 403,8 кв.м., АДРЕСА_5; нежитлову будівлю ((гараж (літ. Ж), одноповерхова цегляна будівля, загальною площею 154,5 кв.м., прим. 1 - 41,8 кв.м., прим. 2 - 18,12 кв.м., прим. 3 -19,6 кв.м., прим. 4 - 19,0- кв.м. прим.5 - 19,5 кв.м., прим. 6 - 36,4 кв.м., АДРЕСА_3; нежитлову будівлю ((склад (літ. К), одноповерхова цегляна будівля (використовувалася як виставковий зал), загальною площею 63,1 кв.м., виставковий зал 1 - 35,6 кв.м., виставковий зал 2 - 9,7 кв.м., коридор 1 - 2,5 кв.м., коридор 2 - 2,6- кв.м., АДРЕСА_7; нежитлову будівлю ((офісно-виробниче приміщення (літ. Г), двоповерхова адміністративно-виробнича будівля, загальною площею 539,1 кв.м., перший поверх: 1-й склад -165,8 кв.м., 2-й склад - 69,7 кв.м., сходова клітина - 11,1 кв.м., сходова клітина - 10,8- кв.м. загалом - 279,0 кв.м., другий поверх -чотири житлових двокімнатних квартири загалом - 260,1 кв.м., АДРЕСА_9; нежитлову будівлю (магазин - (офіс (літ. А), трьохповерхова адміністративно-торгова будівля, загальною площею 683,7 кв.м., АДРЕСА_8; нежитлову будівлю ((склад (літ. І), одноповерхова каркасно-металева будівля (навіс), загальною площею 58,7 кв.м., склад - 58,7 кв.м, АДРЕСА_10; нежитлову будівлю ((склад (літ. З), двохповерхова цегляна будівля, загальною площею 232,4 кв.м. коридор - 4,0 кв.м., прим.1 - 35,7 кв.м., прим.2 -7,5 кв.м., прим. 3 - 8,9 кв.м., прим.4 -40,6 кв.м., прим. 5- 17,6 кв.м., прим. 6 - 6,4 кв.м., прим. 7- 11,9 кв.м., прим.8 - 8,1 кв.м., прим.9 - 11,5 кв.м., прим. 10 - 6,4 кв.м, прим.11 - 22,9 кв.м., прим. 12- 46,4 кв.м., та коридор 2 - 4,5 кв.м., АДРЕСА_14; нежитлову будівлю ((склад (літ. Е), одноповерхова цегляна будівля, загальною площею 211,2 кв.м. магазин-гуртівня (склад) - 211,2 кв.м., АДРЕСА_12; нежитлову будівлю (склад), загальною площею 336,4 кв.м., АДРЕСА_13; нежитлову будівлю ((склад (літ. Н ), одноповерхова цегляна будівля, загальною площею 130,3 кв.м. склад - 130,3 кв.м., АДРЕСА_15; нежитлову будівлю ((приміщення цеху по переробці риби (літ. Б)), одноповерхова цегляна будівля, заг. пл. 413,2 кв.м. прим.1 - 11,6 кв.м., прим. 2 - 7,6 кв.м., прим.3 - 10,8 кв.м., прим.4 - 44,4 кв.м., прим.5 - 54,9 кв.м., прим.6 - 26,0 кв.м., прим. 7-59,0 кв.м., прим. 8- 33,4 кв.м., три цехи по переробці риби - 31,3 кв. м. + 16,3 кв.м. + 17,3 кв.м. та коридор - 8,9 кв.м., АДРЕСА_16; земельну ділянку загальною площею 0,8914 га, надану для комерційного використання - обслуговування нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_11, кадастровий номер НОМЕР_1, - описаних згідно акту опису й арешту майна від 05.06.2014 року, ВП №42084415, заступником начальника ВДВС Коломийського МРУЮ ОСОБА_7

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали на вказане рішення апеляційну скаргу, в якій посилаються на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи. Зазначають, що суд першої інстанції прийшов до необґрунтованого висновку про задоволення позову. При укладенні договору іпотеки не враховано, що спірне майно належить на праві спільної сумісної власності також дружині ОСОБА_2 Крім того, судом не взято до уваги, що кредитні кошти були отримані боржником на реконструкцію та будівництво готельного комплексу в АДРЕСА_17, який ніколи йому не належав. Відповідно третій особі належала і земельна ділянка, на якій цей комплекс був розміщений. Також суд не врахував, що вироком Коломийського міськрайонного суду від 04 квітня 2013 року, який вступив в силу 12.02.2014 року, доведено факти злочинної діяльності ОСОБА_2 ще до того, як він уклав з банком ці кредитні договори. Посилаючись на те, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та порушує їхні права на одержання стягнення коштів за рахунок реалізації описаного та арештованого майна боржника, просили рішення скасувати.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_3, який діє також в інтересах ОСОБА_4, доводи апеляційної скарги підтримав з наведених у ній мотивів.

Представники ПУАТ «ФІДОБАНК» та прокуратури Івано-Франківської області доводів скарги не визнали посилаючись на обґрунтованість висновків суду.

ОСОБА_2, представники відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції, Коломийської ОДПІ ГУ Міндоходів у Івано-Франківській області, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилися будучи належним чином повідомленими, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності.

Задовольняючи позовну заяву ПУАТ «ФІДОБАНК» суд першої інстанції виходив з першочерговості права позивача на погашення заборгованості за кредитними договорами та з врахуванням положення ст. 588 ч. 3 ЦК України переважного права на задоволення вимог за рахунок іпотечного майна.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи на примусовому виконанні відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції знаходиться виконавчий лист № 0909/2376, виданий на підставі вироку Коломийського міськрайонного суду від 04 квітня 2013 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь потерпілих ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 грошових коштів (а.с.156-170, 171-178 т.2).

З'ясовано, що на виконання цього виконавчого листа 05 червня 2014 року державним виконавцем ВДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_7 описано та накладено арешт на земельну ділянку, загальною площею 0,8914 га, кадастровий номер НОМЕР_1, а також інше нерухоме майно: нежитлову будівлю (магазин (склад)), загальною площею 122,8 кв.м.; нежитлову будівлю, загальною площею 106,0 кв.м.; нежитлову будівлю (склад), загальна площа становить 50,4 кв.м.; нежитлову будівлю (гараж), що загально площею 320,6 кв.м.; нежитлову будівлю (склад), загальною площею 803,5 кв.м.; нежитлову будівлю (гараж), загальною площею 154,5 кв.м.; нежитлову будівлю (склад), загальною площею 63,1 кв.м.; нежитлову будівлю (офісно-виробниче приміщення), загальною площею 539,1 кв.м., нежитлову будівлю (магазин - офіс), загальною площею 683,7 кв.м., нежитлову будівлю (склад), загальною площею 58,7 кв.м., нежитлову будівлю (склад), загальною площею 232,4 кв.м.; нежитлову будівлю (склад), загальною площею, 211,2 кв.м.; нежитлову будівлю (склад), загальною площею 336,4 кв.м., нежитлову будівлю (склад), загальною площею 130,3 кв.м.; нежитлову будівлю (приміщення (цех по переробці риби), загальною площею 143,2 кв.м. Дане майно знаходиться за адресою АДРЕСА_18 (а.с.34 т1).

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги ПУАТ «ФІДОБАНК» посилався на те, що описане та арештоване майно є заставним майно, а банк має пріоритетне право звернення на нього стягнення. Однак, накладення арешту позбавляє можливості реалізувати іпотечне майно.

Як підтверджується матеріалами справи 27 вересня 2008 року між ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПУАТ «ФІДОБАНК», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір з фізичною особою № 014/0321/4/2183 (невідновлювальна кредитна лінія) та кредитний договір з фізичною особою-підприємцем №012/0321/1/21912 (мікро - клієнтом). Згідно умов цих договорів останній отримав кредит відповідно на суму 742 114,00 Євро зі строком користування кредитними коштами до 26 серпня 2018 року та 113 538,00 Євро терміном до 26 серпня 2013 року (а.с.7-10, 11-14 т.1).

Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами між банком та боржником укладено іпотечний договір, згідно якого ОСОБА_2 надав в іпотеку спірну земельну ділянку та нежитлові будівлі, які знаходяться в АДРЕСА_18 (а.с.15-24 т.1).

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодавець) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Застава, як правовий інститут цивільного законодавства, виконує забезпечувальну функцію, тобто спрямована на те, щоб гарантувати кредитору-заставодержателю задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна, незалежно від майнового стану боржника, і наявності у нього заборгованості перед іншими кредиторами, отже застава встановлюється для гарантування майнових інтересів кредитора-заставодержателя.

Відповідно до ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону.

Як передбачено ст. 588 ч. 3 ЦК України перший заставодержатель має переважне право перед наступними заставодержателями на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна. Вимоги наступних заставодержателів задовольняються в порядку черговості виникнення права застави, крім випадку, передбаченого частиною четвертою цієї статті.

Встановлено, що в зв'язку із порушенням боржником своїх зобов'язань за кредитними договорами банк звернувся до приватного нотаріуса із заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно 07 березня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Потапчук З.А. вчинено виконавчий напис, згідно якого запропоновано звернути стягнення на вищезазначене іпотечне майно для задоволення вимог банку на загальну суму 685 441,11 Євро. Виконавчий напис пред'явлено до примусового виконання (а.с.25-26, 30-31 т.1).

Враховуючи, що арешт на майно ОСОБА_2 накладено після звернення до примусового виконання виконавчого напису нотаріуса суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про порушення першочергового права позивача на погашення заборгованості за кредитними договорами за рахунок іпотечного майна. Відповідно вірно задовольнив позовні вимоги банку, виключивши з акту опису та знявши арешт з цього майна.

Твердження апелянтів щодо порушення вимог закону при укладенні кредитних договорів та договору іпотеки є голослівними та будь-якими об'єктивними доказами не підтверджуються.

Як видно зі змісту договору іпотеки дружина іпотекодавця ОСОБА_2- ОСОБА_9 висловлювала свою згоду на передачу спірного майна в іпотеку (а.с.23 т.1).

Крім того, в засіданні апеляційного суду з'ясовано, що будь-яких рішень відносно недійсності цих договорів судами не приймалось.

Відповідно колегія суддів враховує положення ст. 204 ЦК України щодо презумпції правомірності правочину.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з'ясовано всебічно та повно, дано їм вірну правову оцінку, а рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Наведені в скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного судового рішення.

Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 відхилити, а рішення Коломийського міськрайонного суду від 30 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: О.В. Пнівчук

В.М. Соколовський