РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 327/272/15-ц
Провадження № 2/327/102/2015
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

03.08.2015 року смт.Розівка

Суддя Розівського районного суду Запорізької області Кущ Т.М., отримавши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів та визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, -

В С Т А Н О В И В :

15 липня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом до ОСОБА_2, в якому вказав, що згідно рішення Розівського районного суду Запорізької області від 18 квітня 2008 року його зобовязано сплачувати грошові кошти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно на користь ОСОБА_2 на утримання їх спільного неповнолітнього сина ОСОБА_3, а згідно рішення Розівського районного суду Запорізької області від 08 квітня 2010 року його зобовязано сплачувати грошові кошти в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно на користь ОСОБА_2 на її утримання протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею. Позивач, посилаючись на те, що він з 2012 року офіційно не працевлаштований, з вказаного часу перебуває у скрутному матеріальному становищі, прохає суд змінити розмір аліментів, а саме, вирішити питання про стягнення з нього грошових коштів на утримання неповнолітньої дитини та відповідача ОСОБА_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. та 250 грн. відповідно, починаючи з 01 липня 2015 року.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у справі, приходжу до висновку, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 119 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Так, позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Вказані вимоги закону позивачем при складанні позовної заяви повною мірою не дотримані.

Так, за змістом позову ОСОБА_1 зазначає про факт видачі двох виконавчих листів за різними рішеннями суду, а саме, про стягнення грошових коштів в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно на користь ОСОБА_2 на утримання їх спільного неповнолітнього сина ОСОБА_3 та про стягнення грошових коштів в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно на користь ОСОБА_2 на її утримання протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею, проте позивач, заявляючи вимоги про зміну розмірів аліментів та стягнення з нього грошових коштів як на утримання неповнолітньої дитини, так і відповідача ОСОБА_2 в твердій грошовій сумі, не зазначив чи обєднані вони у зведене виконавче провадження з посиланням на відповідні докази вказаного.

Крім того, позивач, зазначаючи про погіршення його матеріального становища та неможливість у звязку з цим сплачувати аліменти як на утримання дитини, так і на утримання відповідача ОСОБА_2, додав до позову розрахунки заборгованості лише по сплаті аліментів на утримання дитини, проте не зазначив та не послався на відповідні докази на підтвердження наявності заборгованості по сплаті грошових коштів на утримання ОСОБА_2.

На переконання суду, зясування наявності зведеного виконавчого провадження та наявності заборгованості як по сплаті аліментів на утримання дитини, так і по сплаті аліментів на утримання відповідача, на даній стадії цивільного процесу є необхідним, оскільки може вплинути на вирішення питання про можливість та доцільність розгляду заявлених позовних вимог в одному провадженні.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Позивач при подачі позову до суду вищевказаних вимог закону в не виконав, натомість додав до позовної заяви квитанцію №0.0.365401005.1 від 24 березня 2015 року про сплату судового збору у розмірі 245 грн., яка вже надавалась позивачем ОСОБА_1 у цивільній справі №327/107/15-ц цивільного провадження №2/327/54/2015 за його ж позовом до відділу державної виконавчої служби Розівського районного управління юстиції Запорізької області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії. При цьому, після постановлення судом ухвали про відмову у відкритті провадження, Розівським районним судом Запорізької області було вирішено питання про повернення судового збору за вищевказаною квитанцією шляхом постановлення відповідної ухвали від 22 травня 2015 року.

Таким чином, суд зазначає, що позивач при подачі вищевказаного позову до суду не сплатив судовий збір у визначеному законодавством розмірі.

За таких обставин, суд пропонує позивачу усунути недоліки позовної заяви, надавши суду документ, що підтверджує сплату судового збору в повному обсязі саме у справі за його позовом до ОСОБА_2, яка перебуває на розгляді в суді, а також скласти і подати нову позовну заяву із викладом змісту уточнених позовних вимог із зазначенням вищевказаних обставин та доказів.

Відповідно до ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів та визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, - залишити без руху.

Надати позивачеві строк для усунення недоліків в межах 4 (чотирьох) днів з дня отримання позивачем ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Т.М. Кущ