АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 689/757/15-ц
Провадження № 22-ц/792/1494/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого-судді Ярмолюка О.І.,

суддів Власенка О.В., Юзюка О.М.,

при секретарі Шевчук Ю.Г.,

з участю представниці позивача ОСОБА_1,

представниці відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про відшкодування шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 27 травня 2015 року,

встановила:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» (далі ТДВ «СК «Кредо») про відшкодування шкоди.

ОСОБА_3 зазначив, що 14 березня 2012 року сторони уклали договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі страхового полісу № АВ/2302606. За умовами цього договору страховим випадком визначено подію, внаслідок якої заподіяно шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з участю забезпеченого транспортного засобу, і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність застрахованої особи. 3 грудня 2012 року сталася дорожньо-транспортна пригода з участю забезпеченого автомобіля НОМЕР_1 під керуванням позивача, внаслідок чого пошкоджено автомобіль CHEVROLET Aveo під керуванням ОСОБА_4 і завдано тілесних ушкоджень останньому. Вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 29 вересня 2014 року позивача визнано винним і засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України. Цим же вироком суд задовольнив цивільні позови потерпілих і стягнув з нього на користь ОСОБА_4 і ОСОБА_5 майнову та моральну шкоду. ТДВ «СК «Кредо» не виконало покладеного на нього обовязку з виплати потерпілим страхового відшкодування, тому в силу ст. 636 ЦК України позивач набув право на одержання страхової суми, яка складається з 50000 грн. витрат на ремонт автомобіля ОСОБА_4, 2230 грн. 20 коп. витрат на лікування останнього та 111 грн. 51 коп. моральної шкоди.

За таких обставин ОСОБА_3 просив суд стягнути з ТДВ «СК «Кредо» на свою користь 52341 грн. 71 коп. страхового відшкодування.

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 27 травня 2015 року в позові відмовлено.

Суд виходив з того, що підстави для здійснення ТДВ «СК «Кредо» страхового відшкодування позивачеві відсутні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального права.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, представниця ТДВ «СК «Кредо» ОСОБА_2 зазначила, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом вірно зясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Встановлено, що ОСОБА_3 є володільцем автомобіля НОМЕР_1.

Автомобіль CHEVROLET Aveo реєстраційний номер НОМЕР_2 належав на праві власності ОСОБА_4

14 березня 2012 року ТДВ «СК «Кредо» і ОСОБА_3 уклали договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АВ/2302606), за умовами якого останній застрахував свою відповідальність на випадок заподіяння шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля НОМЕР_1 на строк з 15 березня 2012 року до 14 березня 2013 року включно. Цим договором визначені ліміти відповідальності страховика на одного потерпілого: за шкоду, заподіяну життю і здоровю, 100000 грн.; за шкоду, заподіяну майну, 50000 грн. (франшиза 500 грн.).

3 грудня 2012 року близько 14 години ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по автодорозі між селами Стріхівці і Проскурівка Ярмолинецького району Хмельницької області, на порушення Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, не дав дорогу автомобілю НОМЕР_3, який під керуванням ОСОБА_4 рухався в зустрічному напрямку, та допустив з ним зіткнення.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, а пасажир його автомобіля ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження. ОСОБА_4 лікувався та поніс витрати на купівлю лікарських препаратів у сумі 279 грн. 64 коп.

Його автомобіль зазнав механічних пошкоджень і потребував відновлювального ремонту вартістю 56320 грн. 44 коп. Величина втрати товарної вартості автомобіля НОМЕР_3 у звязку з його пошкодженням склала 3576 грн. 57 коп. Крім того, ОСОБА_4 поніс 850 грн. витрат на евакуацію пошкодженого автомобіля до місця стоянки і 650 грн. витрат на проведення автотоварознавчого дослідження.

Вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 29 вересня 2014 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 3400 грн. без позбавлення права керування транспортними засобами.

Цим же вироком частково задоволені позови ОСОБА_4 і ОСОБА_5 Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 59897 грн. 01 коп. майнової шкоди внаслідок пошкодження автомобіля, 850 грн. за евакуацію пошкодженого автомобіля до місця стоянки, 650 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження, 2750 грн. витрат на правову допомогу, 279 грн. 64 коп. витрат на лікування та 15000 грн. моральної шкоди, а всього 79426 грн. 65 коп. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 5000 грн. моральної шкоди та 1750 грн. витрат на правову допомогу, а всього 6750 грн.

Зазначені обставини визнані сторонами, підтверджуються наявними у справі письмовими доказами та висновком судової авто-технічної експертизи № 479/13 від 27 червня 2013 року.

Згідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В силу ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Стаття 1187 ЦК України відносить до джерела підвищеної небезпеки діяльність, повязану з використанням транспортних засобів.

Як встановлено п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ч. 1 ст. 979 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 985 ЦК України страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобовязаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку.

Пунктами 22.1, 22.3 статті 22 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-ІV «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції на час виникнення спірних відносин; далі Закон № 1961-ІV) визначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

У відповідності до норм статей 23, 24, 28, 29, 34 Закону № 1961-ІV потерпілі мають право на відшкодування витрат на лікування, відновлювальний ремонт транспортного засобу, на його евакуацію до місця стоянки і проведення експертизи, а також на відшкодування школи, повязаної з втратою товарного вигляду транспортного засобу.

Статтею 37 Закону № 1961-ІV встановлені підстави для відмови страховика у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Однією з таких підстав є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоровю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Матеріали справи вказують на те, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_3, який умисно порушив правила дорожнього руху, внаслідок чого потерпілим ОСОБА_4 і ОСОБА_5 завдано майнової та моральної шкоди. Таким чином, у позивача виникло зобовязання з відшкодування потерпілим цієї шкоди.

ОСОБА_3 застрахував свою цивільно-правову відповідальність у ТДВ «СК «Кредо», уклавши з останнім договір страхування на користь третіх осіб, яким страховик зобовязаний був здійснити страхову виплату у разі настання страхового випадку. Отже, ці треті особи є єдиними вигодонабувачами за укладеним сторонами договором страхування.

Скориставшись своїм правом на відшкодування шкоди, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 звернулися до суду з відповідним позовом до ОСОБА_3 і ТДВ «СК «Кредо».

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області, задовольняючи частково цей позов, дійшов висновку, що відшкодування шкоди слід покласти лише на ОСОБА_3, оскільки потерпілі в установлений законом строк не подали до ТДВ «СК «Кредо» заяви про страхове відшкодування. Вирок суду від 29 вересня 2014 року, яким вирішено цивільний позов ОСОБА_4 і ОСОБА_5, набрав законної сили та не оспорюється ОСОБА_6

За таких обставин суд першої інстанції правомірно виходив з того, що підстави для здійснення ТДВ «СК «Кредо» страхового відшкодування позивачеві відсутні.

ОСОБА_4 і ОСОБА_5 не відмовилися від права на відшкодування шкоди, наданого їм на підставі договору страхування. Право потерпілих на страхове відшкодування не визнав суд, який фактично погодився з відмовою страховика у здійсненні регламентної виплати, тому відповідно до ч. 4 ст. 636 ЦК України ОСОБА_3 не може скористатися цим правом.

Крім того, ОСОБА_3 обчислив шкоду, повязану з лікуванням ОСОБА_4, і моральну шкоду виходячи діючих норм ст.ст. 24, 26-1 Закону № 1961-ІV, які в силу приписів п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 5 липня 2012 року № 5090-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не регулюють спірні правовідносини.

Отже, висновок суду першої інстанції про безпідставність позову ОСОБА_3 є правильним.

Доводи апеляційної скарги не спростовують даний висновок.

Відмовляючи в позові, суд не керувався тим, що ОСОБА_3 несвоєчасно повідомив страховика про настання страхового випадку, тому посилання останнього на цю обставину не заслуговують на увагу.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 27 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/ Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О. І. Ярмолюк

________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_7 Категорія 19, 25

Доповідач Ярмолюк О.І.