Справа №587/1715/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Степаненко О. А.
Номер провадження 22-ц/788/1578/15 Суддя-доповідач - Семеній Л. І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Семеній Л. І.,

суддів - Дубровної В. В. , Кононенко О. Ю.

за участю секретаря судового засідання Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на ухвалу судді Сумського районного суду Сумської області від 16 липня 2015 року про забезпечення позову

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3

про стягнення грошової компенсації вартості частки квартири,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою судді Сумського районного суду Сумської області від 16 липня 2015 року накладена заборона відчуження квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Вказану ухвалу ОСОБА_3 оскаржила в апеляційному порядку та просить її скасувати. Вказує, що позивач просив забезпечити позов шляхом накладення арешту, а не заборони вчиняти певні дії. Крім того, вимоги позивача про забезпечення позову є безпідставними та необґрунтованими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідачки ОСОБА_5, який підтримав доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суддя місцевого суду виходив зі змісту ст.ст. 151, 152 ЦПК України та прийшов до висновку про задоволення заяви позивача шляхом накладення заборони на відчуження спірної квартири.

Проте, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він не відповідає вимогам процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Види забезпечення позову передбачені ч.1 ст.152 ЦПК України.

З поданої 15 липня 2015 року позивачем заяви про забезпечення позову вбачається, що ОСОБА_4 просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Таким чином, позивачем обрано спосіб забезпечення позову - накладення арешту на майно, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, проте суд, задовольняючи заяву, наклав заборону на відчуження квартири (п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України), про який заявник не просив.

Крім того, ч. 2 ст. 151 ЦПК України містить вимоги до заяви про забезпечення позову, зокрема в ній мають бути зазначені: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

З роз'яснень, викладених в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вбачається, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову ОСОБА_4 посилався на ухилення відповідачки від добровільних розрахунків за спільну квартиру, відсутність іншого нерухомого майна та цінного майна у її власності, а також вказав на те, що у випадку задоволення його позовних вимог, тобто у випадку компенсації йому за рахунок відповідачки вартості 1/2 частини спірної квартири та визнання за нею права власності на цю частку, ОСОБА_3 може вчинити дії по уникненню від виконання можливого рішення суду в частині стягнення з неї грошових коштів шляхом відчуження своєї власності.

З викладеного вбачається, що реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову заявника за вказаних заявником підстав, не існує.

Крім того, між сторонами склалися правовідносини з володіння квартирою на праві спільної часткової власності, а відтак співвласники цього майна мають і відповідні зобов'язання один перед одним у випадку продажу цього майна (переважне право).

Таким чином, викладені заявником причини та обґрунтування забезпечення позову колегія суддів не вважає достатніми для забезпечення позовних вимог.

Суд першої інстанції безпідставно обрав спосіб забезпечення позову, про який заявник не просив, а також прийшов до помилкового висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у цій справі.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу судді першої інстанції відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України скасувати, а заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу судді Сумського районного суду Сумської області від 16 липня 2015 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації вартості частки квартири скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_4.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий -

Судді -