Справа №592/2396/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1759/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

21 жовтня 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Сибільової Л. О.,

суддів - Дубровної В. В. , Лузан Л. В. ,

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 серпня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 серпня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 3000 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 250 грн. та на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі позивачка, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Вказує, зокрема, що при частковому задоволенні позовних вимог суд першої інстанції не став на захист прав дитини на достатній життєвий рівень, достатнє харчування, одяг, житло, а став на захист відповідача, який протягом близько двох десятків років не працює, приховує свої доходи.

Суд не застосував ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого1991 року, де зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобовязуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивачки, яка підтримала скаргу з мотивів, в ній викладених, відповідача, який заперечує проти скарги, вислухавши пояснення державного виконавця, в провадженні якого знаходяться виконавчі провадження про стягнення з відповідача аліментів та додаткових витрат на дитину, дослідивши матеріали цивільної справи та перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

13 березня 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що з 29 серпня 1996 року вона перебувала з ОСОБА_4 у шлюбі, від якого мають неповнолітню дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої є відповідач.

Шлюб розірваний за рішенням суду, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 22 серпня 2006 року.

Посилаючись на довідку управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради від 15 жовтня 2014 року, зазначила, що дочка проживає з нею, знаходиться на її утриманні та вихованні.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 грудня 2006 року в цивільній справі №2-4220/06 з відповідача на її користь були стягнуті аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, до досягнення дочкою повноліття, а також по 50 грн. щомісячно додаткових витрат до досягнення дочкою 18-річного віку, що підтверджується копіями виконавчих листів.

16 лютого 2007 року старшим державним виконавцем відділу ДВС у Сумському районі Сумської області були відкриті виконавчі провадження за вказаними виконавчими листами і до теперішнього часу триває їх примусове виконання.

Оскільки відповідач офіційно не працює, приховує свої дійсні доходи, своєчасно не сплачує аліменти на дитину у встановлені строки, у нього постійно виникає заборгованість по сплаті аліментів, що підтверджується довідкою відділу ДВС Сумського районного управління юстиції від 05 лютого 2015 року, з якої вбачається, що заборгованість по аліментах за період з 01 січня 2013 року по 31 січня 2015 року становить 4 590 грн.

Несплата відповідачем аліментів на утримання дитини стала однією із причин позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої дочки заочним рішенням Сумського районного суду від 18 листопада 2014 року у справі №587/2409/14-ц. Позбавлення відповідача батьківських прав не звільняє від виконання обовязків щодо сплати аліментів на утримання дитини, що передбачено ст. 166 СК України.

З розрахунку відділу ДВС Сумського районного управління юстиції від 04 лютого 2013 року вбачається, що станом на 01 січня 2013 року відповідач мав перед нею заборгованість по сплаті аліментів на дитину в розмірі 3998,02 грн. (17158,77 грн.- 13160,75 грн.).

Протягом 2013 pоку, згідно розрахунку відділу ДВС Сумського районного управління юстиції від 05 лютого 2015 року, відповідачу були нараховані аліменти в розмірі 482,86 грн. в місяць. Оскільки в січні 2013 року він сплатив на її користь 987,25 грн. в рахунок погашення заборгованості по сплаті аліментів, то станом на 01 лютого 2013 року загальна сума заборгованості становила 3493,63 грн. і була повністю погашена відповідачем тільки 01 червня 2013 року.

З довідки-розрахунку відділу ДВС Сумського районного управління юстиції вбачається, що з січня 2013 року по 17 липня 2013 року відповідач сплачував на її користь аліменти шість разів, погашаючи таким чином заборгованість, яка виникла до 31 грудня 2012 року.

Ним було сплачено: 04 січня 2013 року 500 грн.; 25 січня 2013 року 487,25 грн.; 13 березня 2013 року - 1487,25 грн.; 01 червня 2013 року 1000 грн.; 05 липня 2013 року - 495,75 грн.; 17 липня 2013 року 487,25 грн., всього: 4 457,50 грн.

За період з 31 серпня 2013 року до 04 листопада 2014 року відповідач сплачував на її користь аліменти 7 разів, а саме: 31 серпня 2013 року - 495,75 грн.; 01 жовтня 2013 року - 495,75 грн.; 26 листопада 2013 року - 495,75 грн.; 31 січня 2014 року 495,75 грн.; 04 квітня 2014 року - 487,25 грн.; 31 липня 2014 року - 495,75 грн.; 04 листопада 2014 року - 495,75 грн., всього: 3 461,75 грн.

Посилаючись на вищевикладене, позивачка навела розрахунок пені за прострочення сплати аліментів станом на 10 березня 2015 року:

1) сума нарахованих аліментів в січні 2013 року складає 482,86 грн.

17 липня 2013 року відповідач погасив заборгованість за січень 2013 року в сумі 459,48 грн., несплаченою залишилася сума 23,38 грн.

Розрахунок пені за 1-й період: 482,86 грн. х 1% х 166 днів = 801,55 грн.

2) заборгованість за січень 2013 року в сумі 23,38 грн. була погашена 31 серпня 2013 року.

Розрахунок пені за 2-й період: 23,38 грн. х 1% х 211 днів = 49,33 грн.

3) сума нарахованих аліментів в лютому 2013 року складає 482,86 грн.

31 серпня 2013 року відповідач погасив заборгованість за лютий 2013 року в сумі 472,37 грн., несплаченою залишилася сума 10,49 грн.

Розрахунок пені за 3-й період: 482,86 грн. х 1% х 183 дні = 883,63 грн.

4) заборгованість за лютий 2013 року в сумі 10,49 грн. була погашена 01 жовтня 2013 року.

Розрахунок пені за 4-й період: 10,49 грн. х 1% х 215 днів = 22,55 грн.

5) сума нарахованих аліментів в березні 2013 року складає 482,86 грн.

01 жовтня 2013 року відповідач погасив заборгованість за березень 2013 року в повному розмірі.

Розрахунок пені за 5-й період: 482,86 грн. х 1% х 183 дні = 883,63 грн.

6)сума нарахованих аліментів в квітні 2013 року складає 482,86 грн.

26 листопада 2013 року відповідач погасив заборгованість за квітень 2013 року в повному розмірі.

Розрахунок пені за 6-й період: 482,86 грн. х 1% х 209 днів = 1009,18 грн.

7)сума нарахованих аліментів в травні 2013 року складає 482,86 грн.

26 листопада 2013 року відповідач погасив заборгованість за травень 2013 року в сумі 12,89 грн., несплаченою залишилася сума 469,97 грн.

Розрахунок пені за 7-й період: 482,86 грн. х 1% х 178 днів 859,49 грн.

8)заборгованість за травень 2013 року в сумі 469,07 грн. була погашена 31 січня 2014 року.

Розрахунок пені за 8-й період: 469,97 грн. х 1% х 244 дня = 1146,73 грн.

9) сума нарахованих аліментів в червні 2013 року складає 482,86 грн.

31 січня 2014 року відповідач погасив заборгованість за червень 2013 року в сумі 25,78 грн., несплаченою залишилася сума 457,08 грн.

Розрахунок пені за 9-й період: 482,86 грн. х 1% х 214 днів = 1033,32 грн.

10) заборгованість за червень 2013 року в сумі 457,08 грн. була погашена 04 квітня 2014 року.

Розрахунок пені за 10-й період: 457,08 грн. х 1% х 277 днів = 1266,11 грн.

11) сума нарахованих аліментів в липні 2013 року складає 482,86 грн.

04 квітня 2014 року відповідач погасив заборгованість за липень 2013 року в сумі 30,17 грн., несплаченою лишилася сума 452,69 грн.

Розрахунок пені за 11 -й період: 482,86 грн. х 1% х 246 днів =187,84 грн.

12) заборгованість за липень 2013 року в сумі 452,69 грн. була погашена 31 липня 2014 року.

Розрахунок пені за 12-й період: 452,69 xl% x 364 дня = 1647,79 грн.

13) сума нарахованих аліментів за серпень 2013 року складає 482,86 грн.

31 липня 2014 року відповідач погасив заборгованість за серпень 2013 року в сумі 43,06 грн., несплаченою залишилася сума 439,80 грн.

Розрахунок пені за 13-й період: 482,86 грн. х 1% х 333 дні = 1607,92 грн.

14)заборгованість за серпень 2013 року в сумі 439,80 грн. була погашена 04 листопада 2014 року.

Розрахунок пені за 14-й період: 439,80 грн. х 1% х 429 днів = 1886,74 грн.

15) сума нарахованих аліментів за вересень 2013 року складає 482,86 грн.

04 листопада 2014 року відповідач погасив заборгованість за вересень 2013 року в сумі 55,95 грн., несплаченою залишилася сума 426,91 гри.

Розрахунок пені за 15-й період: 482,86 грн. х 1% х 399 днів = 1926,61 грн.

16) заборгованість за вересень 2013 року в сумі 426,91 грн. до теперішнього часу не погашена.

Розрахунок пені за 16-й період: 426,91 грн. х % х 526 днів = 2245,55 грн.

17) сума нарахованих аліментів за жовтень 2013 року складає 482,86 грн. і до теперішнього часу заборгованість не погашена.

Розрахунок пені за 17-й період: 482,86 грн. х 1% х 495 днів = 2390,16 грн.

18) сума нарахованих аліментів за листопад 2013 року складає 482,86 грн. і до теперішнього часу заборгованість не погашена.

Розрахунок пені за 18-й період: 482,86 грн. х 1% х 465 днів = 2245,30 грн.

19) сума нарахованих за грудень 2013 року аліментів складає 482,86 грн. і до теперішнього часу заборгованість не погашена.

Розрахунок пені за 19-й період: 482,86 грн. х 1% х 434 дня = 2095,61 грн.

20) сума нарахованих за січень 2014року аліментів складає 516,58 грн. і до теперішнього часу заборгованість не погашена.

Розрахунок пені за 20-й період: 516,58 грн. х1% х 403 дня = 2081,82 грн.

21) сума нарахованих аліментів за лютий 2014 року складає 516,58 грн. і до теперішнього часу заборгованість не погашена.

Розрахунок пені за 21-й період: 516,58 грн.х1% х 375 днів = 1937,18 грн.

22) сума нарахованих аліментів за березень 2014 року складає 516,58 грн. і до теперішнього часу заборгованість не погашена.

Розрахунок пені за 22-й період: 516,58 грн. х 1% х 344 дні = 1777,04 грн.

23) сума нарахованих за квітень 2014 року аліментів складає 516,58 грн. і до теперішнього часу заборгованість не погашена.

Розрахунок пені за 23-й період: 516,58 грн. х1% х 314 днів = 1622,06 грн.

24) сума нарахованих аліментів за травень 2014 року складає 516,58 грн. і до теперішнього часу заборгованість не погашена.

Розрахунок пені за 24-й період: 516,58 грн. х1% х 283 дні = 1461,92 грн.

25) сума нарахованих аліментів за червень 2014 року складає 516.58 грн. і до теперішнього часу заборгованість не погашена.

Розрахунок пені за 25-й період: 516,58 грн. х 1% х 253 дні = 1306,95 грн.

26) сума нарахованих аліментів за липень 2014 року складає 516,58 грн. до теперішнього часу заборгованість не погашена.

Розрахунок пені за 26-й період: 516,58 грн. х1% х 222 дні =1146,81 грн.

27) сума нарахованих аліментів за серпень 2014 року складає 516,58 грн. і до теперішнього часу заборгованість не погашена.

Розрахунок пені за 27-й період: 516,58 грн. х 1% х 191 день = 986,67 грн.

28) сума нарахованих аліментів за вересень 2014 року складає 516,58 грн. і до теперішнього часу заборгованість не погашена.

Розрахунок пені за 28-й період: 516,58 грн. х 1% х 161 день= 831,69 грн.

29) сума нарахованих за жовтень 2014 року аліментів складає 516,58 грн. і до теперішнього часу заборгованість не погашена.

Розрахунок пені за 29-й період: 516,58 грн. х 1% х 130 днів = 671,55 грн.

30) сума нарахованих за листопад 2014 року аліментів складає 516.58 грн. і до теперішнього часу заборгованість не погашена.

Розрахунок нені за 30-й період: 516,58 грн. х 1% х 100 днів = 516,58 грн.

31) сума нарахованих аліментів за грудень 2014 року складає 516,58 грн. і до теперішнього часу заборгованість не погашена.

Розрахунок пені за 3 1 -й період: 5 1 6,58 грн. х 1% х 69 днів = 356,44 грн.

32) сума нарахованих аліментів за січень 2015 року складає 516,58 грн. і до теперішнього часу заборгованість не погашена.

Розрахунок пені за 32-й період: 516,58 грн. х 1% х 38 днів = 196,30 грн.

33) сума нарахованих аліментів за лютий 2015 року складає 516,58 грн. і до теперішнього часу заборгованість не погашена.

Розрахунок пені за 33-й період: 516,58 грн. х 1 % х 10 днів = 51,66 грн.

Таким чином, позивачка вважає, що розмір пені за прострочення відповідачем сплати аліментів за період з 01 січня 2013 року по 10 березня 2015 року складає: 801,55 грн. + 49,33 грн. + 883,63 грн. + 22,55 грн. + 883.63 грн. + 1009,18 грн. + 859,49 грн. + 1146,73 грн. + 1033,32 грн. + 1266,11 грн. + 1187,84 грн. + 1647,79 грн. + 1607,92 грн. + 1886,74 грн. + 1926,61 грн. + 2245,55 грн. + 2390,16 грн. + 2245,30 грн. + 2095,61 грн. + 2081,82 грн. + 1937,18 грн. + 1777,04 грн. + 1622,06 грн. + 1461,92 грн. + 1306,95 грн. + 1146,81 грн. + 986,67 грн. + 831,69 грн. + 671,55 грн. + 516,58 грн. + 356,44 грн. + 196,30 грн. +51,66 грн. = 40 133,71 грн.

Посилаючись на ч. 1 ст. 196 СК України та на наведений розрахунок, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь 40 133, 71 грн. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з 01 січня 2013 року по 10 березня 2015 року.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до вимог ст. 196 СК України та ст. 214 ЦПК України, суд встановив факт заборгованості відповідача за аліментами і наявність його вини у її виникненні та наявність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки.

При цьому суд зазначив, що за змістом наведеної норми матеріального права, оскільки аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісяця, пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів; сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певної суми заборгованості.

При визначенні розміру неустойки та стягненні її в розмірі 3000 гр., суд послався на матеріальне становище відповідача, який з 29 грудня 2006 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, яка є інвалідом ІІІ групи інвалідності загального захворювання, (а.с.30, 31), періодичну сплату ним аліментів, те, що він не працює, витрати та розмір неустойки, нарахованої позивачкою, який перевищує суму заборгованості по аліментах, а також виходив із засад цивільного законодавства, передбачених п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, якими є справедливість та розумність.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

22 серпня 2006 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.6).

Дочка проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні (а.с.8).

29 грудня 2006 року Ковпаківським районним судом м. Суми у цивільній справі №2-4220/2006 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину, видані виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на утримання дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та про стягнення 50 грн. щомісячно додаткових витрат на дочку, починаючи з 27 листопада 2006 року до її повноліття (а.с.9-10).

Постановами старшого державного виконавця ДВС у Сумському районі від 16 лютого 2007 року відкриті виконавчі провадження з примусового виконання двох вказаних виконавчих листів №2-4220/2006, виданих 29 грудня 2006 року про стягнення з ОСОБА_4 аліментів та додаткових витрат на дитину (а.с.9-10).

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 18 листопада 2014 року позбавлено ОСОБА_4 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_5 (а.с.12).

Згідно розрахунків відділу ДВС Сумського районного управління юстиції, в тому числі уточнених 20 жовтня 2015 року та наданих апеляційному суду, копій документів про сплату відповідачем стягнених з нього на утримання дитини коштів, попереджень державного виконавця про наявність заборгованості, заборгованість відповідача на початок спірного за позовом періоду - станом на 1 січня 2013 року становила по сплаті аліментів 3629,29 гр., по сплаті додаткових витрат на дитину 500 гр. (а. с. 13 -14, 43 52, 96 103, 110 - 115).

Відповідно до ст. 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сімї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Ст. 185 СК України передбачає участь батьків у додаткових витратах на дитину:

Той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розяснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Ч. 1 ст. 304 ЦПК України передбачає, що справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими цією главою.

Ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України встановлюють принцип диспозитивності цивільного судочинства, згідно якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Враховуючи межі заявлених ОСОБА_3 позовних вимог, колегія суддів вважає таким, що не ґрунтується на вимогах закону, наведений в позовній заяві порядок нарахування пені, застосований позивачкою, оскільки вона безпідставно вважає, що в звязку з наявністю у відповідача заборгованості по сплаті аліментів станом на початок спірного за позовом періоду на 1 січня 2013 року, послідуюча періодична сплата ним аліментів у певні місяці спірного періоду не повинна враховуватись як сплата поточних платежів у відповідні місяці їх здійснення, доки не була повністю погашена заборгованість за минулий період до 1 січня 2013 року, який не є спірним за даним позовом.

Таким чином, позивачка, хоча і зазначає, що початком спірного періоду є 1 січня 2013 року, проте вважає, що аліменти за цей період відповідач почав сплачувати лише в липні 2013 року, оскільки до цього часу погашав заборгованість, яка виникла до 1 січня 2013 року.

Така позиція позивачки не ґрунтується на положеннях закону щодо щомісячної періодичності сплати аліментів, а тому з наданим нею розрахунком пені погодитись не можна, оскільки сплата відповідачем аліментів в певні місяці спірного періоду не дає правових підстав вважати, що він в ці місяці не виконував рішення суду по сплаті аліментів за поточний місяць, оскільки мав заборгованість за попередні місяці.

З огляду на те, що відповідач сплачував аліменти в спірний період в певні місяці як в меншому, так і в більшому, ніж нарахований державним виконавцем, розмірі, або не сплачував зовсім, саме ця обставина є визначальною для висновку про наявність підстав для стягнення пені за прострочення сплати аліментів за кожен місяць спірного періоду, а не наявність заборгованості за минулі місяці, які не є предметом спору в даній справі.

Лише зайве сплачені кошти у певних місяцях спірного періоду дають підстави зараховувати їх на погашення заборгованості, що виникла до 1 січня 2013 року, тобто за місяці, за які позивачка стягнути пеню не просила і які не є предметом спору.

Крім того, не ґрунтується на вимогах закону і нарахування позивачкою пені на суму заборгованості по сплаті додаткових витрат на дитину у сумі 50 гр. щомісячно.

За змістом ч. 1 ст. 185 СК України, вказана норма закону покладає обовязок брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, як на того з батьків, з якого присуджено стягнення аліментів на дитину, так і на того з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, що свідчить про те, що додаткові витрати не є аліментними зобовязаннями, а тому при заборгованості по їх сплаті відсутні правові підстави для нарахування пені на підставі ч. 1 ст. 196 СК України.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд прийшов до вірного висновку про наявність вини відповідача у виникненні заборгованості по сплаті аліментів та наявності у позивачки права на отримання пені.

В той же час, колегія суддів враховує правову позицію, висловлену Верховним Судом України у постанові від 1 липня 2015 року у цивільній справі № 6-94цс15.

Викладаючи правовий висновок у вказаній постанові, Верховний Суд України зазначив, що відступає від правової позиції щодо застосування частини першої статті 196 СК України, викладеної у постановах Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року (справа № 6-81цс13) та 1 жовтня 2014 року (справа № 6-149цс14), згідно якої, оскільки аліменти призначаються та виплачуються щомісяця, то неустойка (пеня) від суми несплачених аліментів нараховується не на загальну суму заборгованості, а основою для її нарахування є сума чергового несплаченого місячного платежу. При цьому нарахування пені не обмежується тим місяцем, коли мали бути сплачені аліменти, а здійснюється за кожен день прострочення по кожному місячному платежу окремо до повного погашення заборгованості.

При цьому Верховний Суд України виходив з того, що за змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Верховний суд України висловив правову позицію, згідно якої неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Відповідно до вказаної правової позиції, враховуючи надані відділом ДВС відомості про сплату відповідачем аліментів за період з 1 січня 2013 року по 10 березня 2015 року, в спірному періоді сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, буде становити:

2013 рік:

лютий 4,33 гр. х 28 днів = 121,24 гр.

квітень 4,33 гр. х 30 днів = 129,9 гр.

травень 4,33 гр. х 31 день = 134,23 гр.

жовтень 4,33 гр. х 31 день = 134,23 гр.

грудень 4,33 гр. х 31 день = 134,23 гр.

2014 рік:

січень (4,67 4,46) гр. х 31 день = 6,51 гр.

лютий 4,67 гр. х 28 днів = 130,76 гр.

березень 4,67 гр. х 31день = 144,77 гр.

квітень (4,67 4,46) гр. х 30 днів = 6,3 гр.

травень 4,67 гр. х 31 день = 144,77 гр.

червень 4,67 гр. х 30 днів = 140,1 гр.

липень (4,67 4,37) гр. х 31 день = 9,3 гр.

серпень 4,67 гр. х 31 день = 144,77 гр.

вересень 4,67 гр. х 30 днів = 140,1 гр.

жовтень 4,67 гр. х 31 день = 144,77 гр.

листопад (4,67 4,46) гр. х 30 днів = 6,3 гр.

грудень 4,67 гр. х 31 день = 144,77 гр.

2015 рік:

січень 5,03 гр. х 31 день = 155,93 гр.

лютий 5,03 гр. х 28 днів = 140,84 гр.

березень 5,03 гр. х10 = 50,3 гр.

Загальна сума пені складе 2164,12 гр.

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи наведене, перевіряючи в межах доводів апеляційної скарги позивачки рішення суду, яке відповідач не оскаржує, відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, колегія суддів вважає, що доводи скарги не містять правових підстав для зміни рішення суду.

У відповідності до п. 1 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін;

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 серпня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -