Справа №2-917/11 24.07.2015 24.07.2015 24.07.2015
Провадження №22-ц/784/1713/15
Єдиний унікальний номер 2-917/11
Номер провадження 22-ц/784/1713/15
Категорія 27 Головуючий у І інстанції Спінчевська Н.А.
Доповідач в апеляційній інстанції Прокопчук Л.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2015 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

Головуючого судді Прокопчук Л.М.,

Суддів: Довжук Т.С., Коломієць В.В.

При секретарі судового засідання Горенко Ю.В.

За участю представника Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Сидорової Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 травня 2015 року по справі за скаргою ОСОБА_3 на постанови державних виконавців Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, про відкриття виконавчого провадження та про арешт коштів боржника -

В С Т А Н О В И Л А :

13 лютого 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця. Посилався на те, що Ленінським районним судом м. Миколаєва прийнято рішення про стягнення з нього на користь ПАТ «Ерсте Банк» заборгованості за кредитним договором № 014/0999/73/02008 від 19.04.2007 року в розмірі 139386,93 грн. та 1513,86 судового збору. 03 лютого 2015 року йому зателефонували з ПАТ «ПриватБанк» та повідомили про надходження до установи банку постанови про арешт коштів боржника, видану 09.12.2014 року Ленінським відділом Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції. В той же день він звернувся до органу ДВС та 05.02.2015 року дізнався про наявність виконавчого провадження № 41373227 про стягнення з нього коштів за вищевказаним рішенням суду. Посилався на те, що постанову про відкриття виконавчого провадження він не отримував, у зв'язку з чим не зміг своєчасно скористатись правом на оскарження дій та/або бездіяльності державного виконавця, а також був позбавлений права на добровільне виконання постанови, без несення витрат виконавчого провадження. Вказував та те, що постанову про арешт коштів боржника від 09.12.2014 року державний виконавець виніс, попередньо не пересвідчившись, чи отримав він - боржник постанову про відкриття виконавчого провадження. Посилаючись на те, що такі постанови державних виконавців є неправомірними та обмежують його майнові права, заявник просив суд визнати неправомірними та скасувати постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 26.12.2013 року, постанову державного виконавця про арешт коштів боржника від 09.12.2014 року та поновити строк на їх оскарження як такий, що пропущено з поважних причин (а.с. 164-168).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 травня 2015 року у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанови державних виконавців Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції відмовлено (а.с. 222-224).

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, де зазначає, що ухвала суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з'ясуванням всіх обставин справи, які мають суттєве значення для прийняття рішення. Посилається на те, що він не отримував постанову про відкриття виконавчого провадження, тому державний виконавець не мав права приступати до примусового виконання судового рішення (а.с. 227-232).

В судовому засіданні апеляційного суду представник Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції просив відмовити в задоволенні скарги боржника.

Інші сторони в судове засідання не з'явились. Про розгляд справи повідомлені.

Заслухавши доповідача, представника ВДВС, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованність ухвали суду першої інстанції, судова колегія прийшла до висновку про те, що апеляційну скаргу, слід відхилити, а ухвалу суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 10 травня 2011 року змінено рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 березня 2011 року за позовом ПАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто на користь ПАТ «Ерсте Банк» з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором від 19.04.2007 року в загальному розмірі 139386,93 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 111664,30 грн. та відсотків в сумі 27722,63 грн. 15.06.2011 року у справі було видано виконавчий лист, який вперше було пред'явлено стягувачем до виконання 22.06.2011 року. 30.06.2011 року державним виконавцем Ленінського ВДВС ММУЮ вперше було відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом, яке в подальшому виконувалось відділом примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Миколаївській області. В ході його виконання було реалізовано автомобіль боржника вартістю 50465 грн., з яких на користь стягувача було перераховано 37113,54 грн. Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень від 28.05.2013 року виконавчий лист було повернуто стягувачу у зв'язку з відсутністю у боржника іншого майна, на яке можливо б було звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості.

Постановою державного виконавця Ленінського відділу ДВС ММУЮ від 26.12.2013 року на підставі заяви стягувача від 26.12.2013 року було вдруге винесена постанова про відкриття провадження з примусового виконання виконавчого листа від 15.06.2011 року з залишком боргу ОСОБА_3 перед стягувачем в сумі 103787,25 грн., а її копію направлено боржнику рекомендованим листом зі зворотним повідомленням за адресою: АДРЕСА_1, вказаною у виконавчому листі.

Постановою державного виконавця Ленінського відділу ДВС ММУЮ від 09.12.2014 року накладено арешт на кошти боржника ОСОБА_3, що містяться на рахунку ПАТ КБ «ПриватБанк», який було виявлено державним виконавцем в ході проведення виконавчих дій. Копія вказаної постанови також була направлена боржнику. Рішення суду до цього часу не виконане.

Відмовляючи в задоволенні скарги суд першої інстанції виходив з того, що відкриттям виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа від 15.06.2011 року права ОСОБА_3 не були порушені. Копія постанови про відкриття виконавчого провадження була направлена йому рекомендованим листом зі зворотним повідомленням на адресу, зазначену у виконавчому документі, яка є місцем реєстрації боржника і в теперішній час. Тобто, суд прийшов до висновку про те, що державним виконавцем вимоги закону щодо вручення копії постанови про виконавче провадження були дотримані, а тому він обґрунтовано приступив до примусового виконання судового рішення шляхом винесення постанови від 09.12.2014 року про арешт на кошти боржника, що містяться на рахунку ПАТ КБ «ПриватБанк», який було виявлено державним виконавцем в ході проведення виконавчих дій. Таким чином суд, прийшов до висновку про те, що скарга ОСОБА_3 є необґрунтованою.

Висновки суду відповідають вимогам закону, обставинам справи.

Відповідно до частини 1 статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Як свідчать матеріали справи боржник ОСОБА_3 як на час розгляду справи про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором, так і на час звернення ним до суду із скаргою на дії державного виконавця зареєстрований за адресою - АДРЕСА_1. Ця з адреса зазначена у виконавчому листі № 2-917, виданому 15.06.2011 року Ленінським районним судом м. Миколаєва. За цією ж адресою державним виконавцем рекомендованим листом з повідомленням про вручення 15.01.2014 року було направлено копію постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с. 186-187).

Доводи апеляційної скарги про те, що боржник вказаного документа не отримав, оскільки фактично проживав за іншою адресою, не заслуговують на увагу.

Відповідно до п.4.1.1. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом, Міністерства юстиції України від 15.12.1999 року № 74/5 (з подальшими змінами) державний виконавець, починаючи виконувати рішення, повинен пересвідчитись, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк. Постанова про відкриття виконавчого провадження вважається врученою боржнику за адресою, зазначеною у виконавчому документі, за умов, передбачених для вручення судових повісток.

Порядок вручення судових повісток регламентовано ст. 76 ЦПК України. Крім того частиною першої статті 77 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження це завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб).

Зазначені вимоги закону боржником ОСОБА_3 не виконані, тому посилання на те, що державним виконавцем не були дотримані вимоги закону та порушені його права, є безпідставними.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що постанова про відкриття виконавчого провадження за формою не відповідає формі, викладеній в додатку 7 до пунктів 3.6.2, 5.9.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, а тому є недійсною, не заслуговують на увагу, оскільки всі дані, які передбачені додатком 7, зазначені в оскаржуваній постанові про відкриття виконавчого провадження.

З огляду на вищевикладене ухвала суду про відмову в задоволенні скарги винесена з додержанням вимог закону, тому відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст. 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законного з моменту її проголошення. Касаційна скарга на неї може бути подана протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді