АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/2183/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2480/15Головуючий у 1-й інстанції Турченко.Т.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого судді: Кривчун Т.О.

Суддів: Пилипчук Л.І., Чумак О.В.

при секретарі Філоненко О.В.

за участю: відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 30 червня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції про визнання права власності на автомобіль та звільнення його з-під арешту.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до місцевого суду з вказаним позовом до ОСОБА_2, Київського ВДВС Полтавського МУЮ, в якому прохала визнати за нею право власності на транспортний засіб марки РУТА 20, 2007 року випуску, двигун №6578, кузов №7211, шасі № 6335, ДНЗ ВІ 1344 АА; зобовязати Київський ВДВС Полтавського МУЮ зняти арешт з даного транспортного засобу, накладений 28 жовтня 2014 року постановою державного виконавця Київського ВДВС Полтавського МУЮ ОСОБА_5

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 30.06.2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

З вказаним рішенням не погодилася позивач, яка подала на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права прохала рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що 10.07.2013 року нею було за 62000,00грн. придбано вказаний автомобіль, що підтверджується розписками відповідача ОСОБА_2 про отримання ним грошових коштів, внаслідок чого 14.05.2014 року приватним нотаріусом була оформлена довіреність на ім»я позивачки з правом продавати, міняти, експлуатувати, керувати ТЗ за своїм розсудом та надано право зняття та поставки на облік в органах ДАІ вищевказаного транспортного засобу. На думку апелянта, вище наведені обставини підтверджують набуття нею права власності на автомобіль марки РУТА 20, 2007 року випуску, а тому накладення арешту на нього перешкоджає у здійсненні її прав, як власника транспортного засобу.

У судове засідання позивач не з»явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, надіслала заяву, в якій наполягала на задоволенніапеляційної скарги.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник проти задоволення апеляційної скарги не заперечували.

Відповідач-Київський відділ ДВС Полтавського МУЮ- надіслав письмове клопотання, в якому прохали у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення учасників процесу, приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як убачається з матеріалів справи 18.06.2008 року ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на транспортний засіб марки РУТА 20, 2007 року випуску, двигун № НОМЕР_1, кузов №7211, шасі №6335, ДНЗ ВІ 1344 АА, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу № ВІС 120395 (а.с.7).

У матеріалах справи міститься ксерокопія розписки від 10.07.2013 року, згідно якої ОСОБА_2 продає автомобіль НОМЕР_2 ОСОБА_4 за 62000,00 грн., завдаток складає 22000,00 грн. та залишок у сумі 40000,00 грн. (а.с.11).

Відповідно до розписок ОСОБА_2 15.08.2013 року, 15.09.2013 року, 16.10.2013 року, 15.11.2013 року, 15.12.2013 року, 16.01.2014 року, 17.02.2014 року, 12.03.2014 року отримував від ОСОБА_4 кошти в сумі 4500,00грн. та 15.04.2014р. отримав кошти в сумі 4000,00 грн. (а.с.12-16).

Згідно нотаріально посвідченої довіреності від 14.05.2014 року ОСОБА_2 на підставі укладеного з повіреним усного договору уповноважив ОСОБА_6 або ОСОБА_4 продавати, міняти, експлуатувати, керувати належним йому транспортним засобом марки Рута 20 ДНЗ ВІ 1344 АА з правом зняття та постановки на облік в органах ДАІ (а.с.6).

З матеріалів справи вбачається що на виконанні у Київському відділі ДВС Полтавського МУЮ перебуває зведене виконавче провадження №46055657, до складу яког входить два виконавчих провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОСОБА_7 ОСОБА_6» в особі Полтавської обласної дирекції АТ «ОСОБА_7 ОСОБА_6» заборгованості у розмірі 106382,41грн., а саме ВП 45198953 та ВП 45198867 з виконання виконавчого листа №552/8818/14-ц, виданого 02.07.2014 року про стягнення боргу у розмірі 105853,14грн. та 529,27грн. відповідно.

З постанови державного виконавця Київського ВДВС Полтавського МУЮ від 28.10.2014р. вбачається, що при примусовому виконанні виконавчого листа №552/8818/14-ц, виданого 02.07.2014р. Київським районним судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_8 на користь ПАТ «ОСОБА_7 ОСОБА_6» в особі Полтавської обласної дирекції АТ «ОСОБА_7 ОСОБА_6» заборгованості у розмірі 105853,14грн. накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_2 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого належного боржнику майна лише в межах суми боргу (а.с.10).

На виконання вказаної постанови було накладено арешт на зареєстрований на ім»я ОСОБА_2 транспортний засіб марки РУТА 20, 2007 року випуску, двигун № НОМЕР_1, кузов №7211, шасі №6335, ДНЗ ВІ 1344 АА, що підтверджується довідкою Центру надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Полтави та Полтавського району УДАІ УМВС України в Полтавській області №11/2-1585 від 17.04.2015 року (а.с.8).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог місцевий суд обгрунтовано виходив із того, що оформлення довіреності не є підставою для набуття права власності на автомобіль, оскільки це право виникає з моменту його державної реєстрації.

Такий висновок відповідає встановленим по справі обставинам та ґрунтується на Законі, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.ст.316, 317, 328 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.ст. 181, 182 ЦК України режим нерухомої речі може бути поширений законом на речі, права на які підлягають державній реєстрації.

Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Державна реєстрація прав… здійснюється відповідним органом.

За змістом статті 34 Закону України «Про дорожній рух» державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів, у т.ч. автомобілі. Державна реєстрація та облік автомобілів, здійснюються підрозділами Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України. Для автоматизованого обліку зареєстрованих транспортних засобів та відомостей про їх власників ведеться Єдиний державний реєстр.

Статтею 210 ЦК України визначено, що правочин, який підлягає державній реєстрації, є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

У відповідності до ч.4 ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором, якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, виникає з моменту такої реєстрації.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що на автомобіль як транспортний засіб поширюється правовий режим нерухомої речі, а, відтак, будь-яка фізична чи юридична особа стає власником транспортного засобу з моменту реєстрації його на своє ім»я в підрозділі ДАІ.

Пунктом 1 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. N1388 (далі-Порядок) визначено, що цим Порядком встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів... оформлення та видачі реєстраційних документів».

Пунктом 2 Порядку передбачено, що цей Порядок є обов'язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Представники власників транспортних засобів виконують обов'язки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень.

Згідно п.7 Порядку власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Пунктом 41 Порядку заборонено зняття з обліку транспортних засобів, стосовно яких є ухвала суду про накладення арешту або заборону зняття з обліку чи постанова слідчого або державного виконавця про накладення арешту.

За змістом п.43 Порядку якщо транспортні засоби знімаються з обліку у зв'язку з їх відчуженням, у свідоцтві про реєстрацію (технічному паспорті) робиться відмітка "Транспортний засіб знято з обліку для реалізації в межах України", номерні знаки здаються, а видаються номерні знаки "Транзит".

Як зазначено вище спірний автомобіль марки РУТА 20, 2007 року випуску, двигун №6578, кузов №7211, шасі № 6335, ДНЗ ВІ 1344 АА, з 18.06.2009 року та станом на даний час зареєстрований на ім»я ОСОБА_2, 13.04.10173 р.н. згідно АІС «МРЕВ-2000» НАІС ДДАІ МВС МВС України, з обліку у зв'язку з відчуженням не знімався, а Свідоцтво про реєстрацію не містить відповідної відмітки, та не був зареєстрований на ОСОБА_4

Таким чином, ОСОБА_2 та ОСОБА_4, зважаючи на намір здійснити відчуження автомобіля, діяли всупереч вказаному Порядку.

Окрім того, накладення постановою державного виконавця арешту на спірний автомобіль взагалі унеможливило зняття з обліку даного транспортного засобу.

За змістом ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 59 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до пункту 8 Порядку документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою:

довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери;

договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби;

Для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції, крім зазначених у цьому пункті документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою підрозділу Державтоінспекції про зняття транспортного засобу з обліку.

Згідно ч.3 ст.238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах.

Оскільки позивачем не надано суду жодних, передбачених статтею 8 Порядку документів, що підтверджують правомірність придбання ним спірного транспортного засобу, підстави для визнання за позивачем права власності на вказаний автомобіль відсутні.

Окрім того, видача довіреності на право керування ТЗ та укладення договору купівлі-продажу автомобіля мають різні правові наслідки.

За змістом ч.3 ст.244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Згідно Порядку у відносинах, пов»язаних з реєстрацією та обліком транспортних засобів, вказана довіреність надає особі право експлуатувати автомобіль, представляти інтереси власника в підрозділах ДАІ і навіть зняти його з обліку для реалізації. Однак на підставі такої довіреності особа не має можливості без власника, вказаного в реєстраційних документах, самостійно зняти з обліку автомобіль, щоб перереєструвати його на себе.

Таким чином, при оформленні довіреності перехід права власності не відбувається, тобто, особа не стає власником, а є лише представником власника транспортного засобу та користується ним. Але це є відносини представництва, а отже власник транспортного засобу при видачі довіреності не змінюється та залишається попереднім, оскільки право власності на транспортний засіб наступає з моменту його державної реєстрації.

Правочин (довіреність), який уклали ОСОБА_2 та ОСОБА_4, не зафіксував зміну права власності на транспортний засіб, і це підтверджується записом нотаріуса про те, що довіреність видана на підставі усного договору з метою здійснення представництва, а, отже, за своїм юридичним змістом договір доручення-довіреність, не може бути підтвердженням укладення договору-купівлі-продажу ТЗ.

Як зазначено вище, на підставі довіреності позивач, у відповідності до ч.3 ст.238 ЦК України не мав права укладати угоду від імені особи, яку він представляє, відносно себе особисто.

Також, видана довіреність не є документом, який згідно Порядку, підтверджує правомірність придбання транспортного засобу.

Якщо вважати зазначений у позові правочин відчуженням автомобіля, то, згідно п.7 Порядку власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання).

Разом із тим вказаних дій ОСОБА_4 не здійснювала.

Аналіз та оцінка доказів по справі в їх сукупності свідчить про те, що в установленому порядку договір купівлі-продажу спірного автомобіля між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, не укладався, а тому позовні вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають.

За приписом ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

У відповідності до ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно п.5 ч.3 ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Як зазначено вище державним виконавцем правомірно, на підставі рішення суду, яке є обовязковим для виконання, було накладено арешт на транспортний засіб марки Рута 20, 2007 року випуску, двигун № НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_3, шасі № 6335, ДНЗ ВІ 1344 АА, який належить боржнику ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Враховуючи наведене підстав для виключення вказаного автомобіля з-під арешту та зняття заборони на його відчуження не вбачається.

Доводи апеляційної скарги є неспроможними, фактично дублюють обставини, наведені у позовній заяві, не ґрунтуються на нормах закону, жодних нових фактів доказування, які б спростовували висновки місцевого суду, в них не наведено.

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

За таких обставин підстав для скасування рішення місцевого суду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК України , колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 30 червня 2015 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

ГОЛОВУЮЧИЙ /підпис/ ОСОБА_1

СУДДІ /підпис/ ОСОБА_9

/підпис/ ОСОБА_10

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1