РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/440/15-ц

Провадження № 2/700/219/15

01 жовтня 2015 року Лисянський районний суд Черкаської області

в складі: головуючого - судді Бесараб Н.В.

за участю секретаря Мельніченко Н.І.

представника позивачів ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Лисянка справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи, що не заявляють самостійних вимог Лисянська селищна рада Черкаської області та відділ архітектури та містобудування Лисянської районної державної адміністрації про усунення перешкод в користуванні присадибною земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи, що не заявляють самостійних вимог Лисянська селищна рада Черкаської області та відділ архітектури та містобудування Лисянської районної державної адміністрації про усунення перешкод в користуванні присадибною земельною ділянкою.

Позивачі вказали в позовній заяві, що вони є власниками житлового будинку з надвірними спорудами на вул.Петровського,11 в смт.Лисянка Черкаської області, який розташований на земельній ділянці площею 0,09 га, відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного 21.12.2012 року. Між домоволодінням позивачів та домоволодіння сусіда ОСОБА_4, що розташований по вул.Петровського,13 в смт.Лисянка Черкаської області існував проїзд, що підтверджується планом земельної ділянки (викопіювання з плану кварталу). Після надання дозволу Лисянською селищною радою Черкаської області відповідачу ОСОБА_4 на приватизацію вищезазначеної земельної ділянки, відповідач поставив огорожу, яка в даний час загородила належну позивачам земельну ділянку, що позбавляє їх можливості безперешкодно здійснювати заїзд до їх житлового будинку та господарських споруд. Зазначена обставина позбавляє їх можливості належним чином обслуговувати житловий будинок, оскільки у них відсутній вїзд до садиби, а також огорожа та підпірна стінка піддаються руйнації, тому позивачі змушені звернутися до суду за захистом своїх прав. Крім того, відповідачі провели газопровід до свого будинку через земельну ділянку позивача без письмової згоди останнього, що порушує його права та інтереси, оскільки, ця обставина унеможливлює належним чином обслуговувати будинок.

В судовому засіданні позивачі наполягали на задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у позовній заяві, просили суд зобовязати відповідача ОСОБА_8 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу огорожі для організації спільного заїзду до будинковолодіння між вул.Петровського,11 та вул.Петровського,13 смт.Лисянка Черкаської області та зобовязати перенести лінію газопроводу відповідача.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнали та заперечували проти задоволення позовних вимог та пояснили, що вони є власниками житлового будинку по вул.Петровського,13 в смт.Лисянка та їх земельна ділянка межує із земельною ділянкою, якою користуються позивачі. Однак твердження позивачів, що вони займають частину належної їм земельної ділянки є безпідставними, оскільки попередній власник земельної ділянки по вул.Петровського,11 здійснював проїзд до свого городу з дозволу ОСОБА_4, змін до забудови та змін меж земельної ділянки вони не проводили. Тому вважають, що позов не підлягає до задоволення, оскільки вони не чинять позивачам перешкод у користуванні присадибною земельною ділянкою. Газопровід до будинку через земельну ділянку позивачів був прокладений з дозволу попередніх власників будинку по вул.Петровського,11 в смт.Лисянка, про що є відповідна заява, посвідчена державним нотаріусом ОСОБА_9

Відповідачі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в судове засідання не зявились, надали заяви про розгляд справи без їх участі та зазначили, що позовні вимоги не визнають.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог Лисянська селищна рада вважає твердження позивача такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Позивач неодноразово зверталася до селищної ради про встановлення межі між ними та сусідньою земельною ділянкою по вул.Петровського,13 та відповідно до генерального плану забудови проїзду про який стверджують позивачі не існує. Комісією селищної ради було встановлено, що розміри та контури земельної ділянки садиби по вул.Петровського,13 ОСОБА_4 відповідають генеральному плану смт.Лисянка. Проїзд до городу садиби №11 здійснювався по садибі №13 з дозволу власника. Комісія рекомендувала позивачам та відповідачам дотримуватися правил добросусідства. Вважає, що позов безпідставний та не підлягає до задоволення.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог відділу архітектури та містобудування Лисянської районної державної адміністрації в судове засідання не зявився з невідомих причин, причини неявки не повідомляв.

Заслухавши пояснення сторін та свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст.103 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Судом встановлено, що сторони є землекористувачами суміжних земельних ділянок в смт.Лисянка Черкаської області по вул.Петровського. Відповідачі є власниками житлового будинку в смт.Лисянка по вул.Петровського,13 і їх земельна ділянка межує із земельною ділянкою позивачів. Після приватизації земельної ділянки відповідач ОСОБА_8 поставив огорожу із врахуванням встановлених раніше меж земельних ділянок.

Позивач ОСОБА_2 звертався до Лисянської селищної ради про встановлення межі між його та сусідньою земельними ділянками.

Відповідно до акту комісії Лисянської селищної ради від 10.06.2013 року №533 розміри та контури земельної ділянки садиби по вул.Петровського, 13 смт.Лисянка Черкаська область відповідають генеральному плану смт.Лисянка. Проїзд до городу садиби вул.Петровського,11 смт.Лисянка Черкаської області здійснюється по садибі вул.Петровського,13 з дозволу власника.

Відповідно до положень ст. ст. 11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом було розяснено сторонам процесу їх рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Позивачами у справі не було надано належних і допустимих доказів, на підставі яких можливо зробити висновок про порушення прав позивачів з боку відповідачів.

Щодо позовної вимоги про демонтування відповідачем огорожі, яка проходить по земельні ділянці позивачів, то позивачами в судовому засіданні не доведено факт перешкоджання позивачам у користуванні їх земельною ділянкою. Позов ґрунтується лише на зручності у користуванні власністю, що може бути вирішено на підставі добросусідства.

Окрім того, суд враховує, що на момент купівлі будинку по вул.Петровського,11 смт.Лисянка позивачам було відомо, що на цій земельній ділянці розташована огорожа та і з попереднім власником житлового будинку була домовленість, що в подальшому проїзд до городу буде здійснено з дозволу відповідача через його садибу.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права та інтересу є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Згідно із ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Суд може захистити цивільне право або інтерес обраним особою способом, якщо це не суперечить закону.

Відповідно ч. 3 ст. 13 ЦК України при здійсненні цивільного права, в тому числі права на захист порушеного права, не повинні допускатися дії, спрямованні на завданні шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Виходячи з вищезазначеного суд вважає, що позовні вимоги позивачів є безпідставними та не підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі ст.ст.103, 107, 126, 158 ЗК України та керуючись ст.ст. 3,4,11,59,60,213-215 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи, що не заявляють самостійних вимог Лисянська селищна рада Черкаської області та відділ архітектури та містобудування Лисянської районної державної адміністрації про усунення перешкод в користуванні присадибною земельною ділянкою відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів після його проголошення.

Суддя Н. В. Бесараб