Солом'янський районний суд м. києва
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 липня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва
в складі судді Кицюк В.С.,
за участю секретаря Грінченко Е.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія», ОСОБА_2 про стягнення суми страхового відшкодування та моральної шкоди, -
Так, 26.09.2014 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) було пошкоджено належний позивачу автомобіль марки «Сітроен», д.н.з. НОМЕР_3.
09.11.2014 постановою Тальнівського районного суду Черкаської області винним у скоєнні даної ДТП було визнано ОСОБА_2, цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП була застрахована ПАТ «УОСК».
21.11.2014 позивач звернувся до відповідача страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування, надавши необхідний пакет документів, в той час як ПАТ «УОСК» жодної відповіді позивачу не надала.
Згідно представленої позивачем калькуляції вартість відновлюваних робіт його пошкодженого транспортного засобу склала 133073,74 грн. За вирахуванням франшизи і згідно з лімітом відповідальності ПАТ «УОСК» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності ОСОБА_2 позивач і звернувся з тими вимогами, які викладені судом вище. Окрім того, просив суд стягнути з ОСОБА_2 спричинену йому моральну шкоду, яка, за його твердженням полягала в тому, що внаслідок пошкодження свого автомобіля 26.09.2014 року він залишився без засобу пересування, що створило для нього великі труднощі у повсякденному житті, що оскільки спричинена йому матеріальна шкода пошкодженням вищезазначеного автомобіля не була тривалий час відшкодована, що змусила його задіяти додаткові не передбачені саме для цього фінансові ресурси, що само по собі також здійснило негативний вплив на склад його свідомості в той час. Крім того, моральний дискомфорт позивачу спричинювало і те, що замість використання автомобіля за призначенням він був змушений витрачати час та грошові кошти на вирішення питань щодо ремонту автомобіля (звертання до страхової компанії, до спеціалістів для оцінки вартості спричиненої шкоди його автомобілю, а також безпосередньо до організації, яка здійснювала ремонт автомобіля), що заважало як сім`ї, так і роботі, змінило на деякий час звичний уклад його життя, позивач став нервовим, почав втрачати почуття впевненості за кермом (а.с.3-6)
В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином відповідно до положень ст. 74 ЦПК України (а.с.53-55, 59)
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, а відповідачі належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи відповідно до положень ст. 74 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення відповідно до положень ст. 221-227 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.
Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ним позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
В свою чергу, статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, яка в частині 4 вказує, зокрема, на те, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Так, судовим розглядом встановлено, що згідно постанови Тальнівського районного суду Черкаської області від 03.11.2014 року 26.09.2014 приблизно об 11 год. 00 хв., ОСОБА_2 на 44 км на а/д Київ-Одеса керуючи автомобілем «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_2, рухаючись по смузі, на якій проводились дорожні роботи, допустив зіткнення з автомобілем «Сітроен», д.н.з.НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_1, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Винним у скоєнні даної ДТП було визнано ОСОБА_2 (а.с.9)
В свою чергу, автомобіль «Сітроен», д.н.з. НОМЕР_3, належить на праві власності ОСОБА_1, що підтверджується відповідним свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.8)
Згідно звіту з оцінки транспортного засобу №669 від 08.10.2014 року вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 133073,74 грн. (а.с.10-14)
На підставі ст. 22, 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.
Згідно зі ст. ст. 12, 31, 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, та не відшкодовується шкода, пов'язана із втратою товарної вартості транспортного засобу. Саме ці втрати підлягають відшкодуванню за рахунок особи, винної у заподіянні шкоди.
Таким чином, з урахуванням вимог цивільного законодавства відшкодуванню за рахунок винної особи підлягає сума франшизи і ті витрати на відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу, які перевищують ліміт відповідальності страхової компанії.
Так, статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, з метою захисту інтересів потерпілої внаслідок ДТП сторони на страхувальника покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність. Це узгоджується і з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду, викладеними в п. 3 постанові № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»
Таким чином, з урахуванням вимог цивільного законодавства відшкодуванню за рахунок винної особи підлягає сума франшизи і ті витрати на відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу, які перевищують ліміт відповідальності страхової компанії.
Що стосується вимог по стягненню з ОСОБА_2 вартості за оцінку транспортного засобу в сумі 500,00 грн., то оскільки згідно п. 22.1 ст. 22 та ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує у разі настання страхового випадку у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну третьої особи, а не саму її оцінку, то вартість досліджень, які безпосередньо визначили розмір матеріальної шкоди, спричиненої позивачу внаслідок даної ДТП, належить стягнути з винної в ньому особи - відповідача ОСОБА_2, оскільки ці витрати пов'язані з дорожньо-транспортною пригодою.
Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Зокрема, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку (ст. 1187 ЦК України).
При вирішенні питання щодо заявлених позивачем вимог по стягненню з відповідача ОСОБА_2 5000 грн. моральної шкоди, суд враховує положення п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України, згідно яким обов`язок відшкодування моральної шкоди, завданої пошкодженням майна, може бути покладений на особу, яку визнано винною у скоєнні ДТП.
Так, відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірним рішенням, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України, п. п. 3, 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 внаслідок даної ДТП була спричинена моральна шкода, оскільки внаслідок пошкодження свого автомобіля 26.09.2014 року він залишився без засобу пересування, що створило для нього великі труднощі у повсякденному житті. Заслуговує на увагу і той факт, що оскільки спричинена йому матеріальна шкода пошкодженням вищезазначеного автомобіля не була тривалий час відшкодована, що змусило його задіяти додаткові не передбачені саме для цього фінансові ресурси, що само по собі також здійснило негативний вплив на склад його свідомості в той час. Крім того, моральний дискомфорт позивачу спричинювало і те, що замість використання автомобіля за призначенням він був змушений витрачати час та грошові кошти на вирішення питань щодо ремонту автомобіля (звертання до страхової компанії, до спеціалістів для оцінки вартості спричиненої шкоди його автомобілю, а також безпосередньо до організації, яка здійснювала ремонт автомобіля), що заважало як сім`ї, так і роботі, змінило на деякий час звичний уклад його життя, позивач став нервовим, почав втрачати почуття впевненості за кермом.
В той же час, суд при визначенні конкретного розміру спричиненої позивачу моральної шкоди, виходячи з принципів розумності і справедливості вважає за доцільне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на корись позивача лише 1000,00 грн. моральної шкоди, оскільки будь-яких доказів настання тяжких негативний наслідків позивач суду не надав, при цьому, зазначивши, що за переконанням суду саме такий розмір за викладених вище судом обставин призведе до належної сатисфакції позивача.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України суд залишає позовні вимоги без розгляду, якщо позивач подав відповідну заяву.
Зважаючи на наявність в матеріалах справи відповідної заяви, суд залишає позовні вимоги до страхової компанії без розгляду.
Крім того, в силу ч.2 ст.88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 60, 61, 88, 158, 207, 209, 212-214, 224 - 226 ЦПК України, ст. ст. 22, 23, 386, 1166, 1167, 1187, 1194 ЦК України, Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми страхового відшкодування та моральної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1 1000 (одну тисячу) грн. 00 коп. моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1 855 (вісімсот п`ятдесят п`ять) грн. 74 коп. судового збору.
В іншій частині - відмовити.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення суми страхового відшкодування та моральної шкоди, - залишити без розгляду.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня отримання копії рішення шляхом подачі апеляційної скарги.
Суддя: Кицюк В.С.