Номер справи 623/2247/15-ц
Номер провадження 2/623/630/2015
10 серпня 2015 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області
в складі: головуючого - судді Зелінського В. Г.
з участю: секретаря Ісаєвої О. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізюмі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області про втрату права користування житловим приміщенням,
Позивачі звернулися до суду з позовом про визнання ОСОБА_4, ОСОБА_5 втратившими право користування житловим приміщенням.
Позивачі посилаються на те, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 8 лютого 1995 року, посвідченою Ізюмською державною нотаріальною конторою за реєстром № 2-624 їм належить житловий будинок № 3 по пров. Спортивному в м. Ізюмі Харківської області.
У будинку зареєстровані але ніколи не проживали відповідачі.
ОСОБА_3 знаходився у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_4 та мають доньку ОСОБА_5, народження 2.06.2009 року.
Прописаними в будинку вони значаться з 15 лютого 2011 року по проханню ОСОБА_4 тільки з метою отримання субсидій на належну їй та іншим членам її сімї приватизовану квартиру АДРЕСА_1.
Вони мають право продати будинок але відповідач їм у цьому перешкоджає.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час розгляду справи повідомлена, заперечень на позов не надала.
Відповідач двічі надсилала до суду заяви про відкладення розгляду справи, в звязку із сімейними обставинами.
Другу заяву вона надіслала до суду під час розгляду її справи.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомленні ним причини неявки визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Позивачі надали заяву про розгляд справи у порядку заочного провадження.
Суд вважає дві подані заяви відповідача про причини неявки до суду неповажними ті нічим не підтвердженими.
Відповідно до цього суд проводить заочний розгляд справи.
В судовому засіданні встановлено, що позивачам належить згідно свідоцтва про право на спадщину, виданого 28.02.1995 року Ізюмською державною нотаріальною конторою за реєстром № 2-624 житловий будинок № 3 по пров. Спортивному в м. Ізюмі Харківської області (а.с. 7).
Згідно довідки голови квартального комітету №2, затвердженої Ізюмським міськвиконкомом, відповідачі зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_1 але не проживають в ньому з 15.02.2011 року (а.с.8).
Свідок ОСОБА_6, яка проживає біля позивачів підтвердила ці обставини.
Позивачі посилаються на ст. 391 ЦК України, яка встановлює, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
У конституції України закріплено основні принципи регулювання відносин власності, головним із яких є причини рівного визнання й захисту усіх форм власності (ст. 13, 41 Конституції України).
Відповідно до ст. 13 Конституції України власність не повинна використовуватись на шкоду людині і суспільству. У такій редакції конституційна норма не лише покладає на власника обовязки, а й вказує на його зобовязання.
Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України.
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку визначеному законом.
Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного панування власником над майном, не повязана з використанням його властивостей.
Під правом розпорядження розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна.
Згідно ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
В судовому засіданні встановлено, що відповідач ніколи не проживав у будинку позивачів.
Крім вказаних вище доказів це підтверджується і заявою ОСОБА_4 до суду від 08.07.2015 року, де вона вказує місце свого проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 34).
Повісткою відповідачу на цю адресу, яку вона отримала.
Таким чином відповідач має своє житло, в якому довгий час проживає і позовом власників майна її права не порушенні.
Прописка відповідача у будинку позивачів порушує їх право власності.
Керуючись ст. 10, 11, 209, 212, 213, 215, 218, 224, 225, 226 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовільнити.
Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 втратившими право користування житловим приміщенням у будинку № 3 по провулку Спортивному в м. Ізюмі Харківської області, що належить ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ізюмський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не біли присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду може бути переглянуть судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: В.Г. Зелінський