Справа № 151/413/15-ц Провадження № 22-ц/772/2393/2015Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 50Доповідач Стадник І. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

04 серпня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого, судді Стадника І.М.,

Суддів: Міхасішина І.В., Войтко Ю.Б.,

при секретарі Куленко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Чечельницького районного суду Вінницької області від 11 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання сина, -

встановила:

Рішенням Чечельницького районного суду Вінницької області від 11 червня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Постановлено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 400 гривень, щомісячно, починаючи з 07.05.2015 року і до досягнення повноліття.

Не погодившись із зазначеним рішенням, позивач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення її вимог.

В судовому засіданні апелянт позивач ОСОБА_2 вимоги апеляційної скарги підтримала на умовах, викладених у ній.

Відповідач ОСОБА_3 направив суду заяву про відкладення розгляду справи, яка до задоволення не підлягає, так як поважність причин неявки в судове засідання не підтверджена документально.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом першої інстанції і не заперечується сторонами, що відповідач по справ ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4, який народився 19 жовтня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини.

Дитина проживає із матірю та перебуває на її утриманні, а батько в добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання сина.

Відповідно до статей 180, 181 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно зі статтею 184 СК України та розяснень викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», якщо платних аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до вимог статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Оцінивши зібрані й досліджені в судовому засіданні докази та врахувавши обставини справи, позиції сторін та правовідносини, які виникли між ними, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що відповідач зобовязаний та може надавати на утримання дитини щомісячно аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 400 грн. до досягнення повноліття і саме такий розмір аліментів не суперечитиме ні інтересам дитини, ні його власним.

Так, відповідач молодого віку, здоровий, працездатний, не має інших дітей чи осіб, яких зобовязаний утримувати. Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від 05.10.2000 року №2017-ІІІ «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

Прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років згідно із Законом України «Про державний бюджет України на 2015 року» встановлений в розмірі 1286 грн., починаючи з 1 січня 2015 року та 1455 грн., починаючи з 1 грудня 2015 року.

Із системного аналізу статті 180 СК України вбачається, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька.

Отже суд визначив розмір аліментів на утримання дитини як 31% прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років.

Крім того, безпідставним є твердження апелянта про те, що судом першої інстанції не здійснено заходів щодо підтвердження доводів відповідача, оскільки відповідно до частини 3 статті 10, статті 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу принципу змагальності сторони та інші особи, які беруть участь у справі, з метою досягнення рішення на свою користь, зобов'язані повідомити суду істотні для справи обставини, надати суду докази, які підтверджують або спростовують ці факти, а тако ж вчиняти процесуальні дії, спрямовані на те, щоб переконати суд у необхідності постановлення бажаного для них рішення.

Позивач ОСОБА_2 не надала суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про спроможність відповідача сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі.

Згідно із статтею 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. 304, 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Чечельницького районного суду Вінницької області від 11 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_5
Судді: З оригіналом вірно: Суддя апеляційного суду /підпис/ ОСОБА_6 /підпис/ ОСОБА_7 ОСОБА_5