22-ц/775/818/2015(м)
Головуючий у 1-й інстанції Копилова Л.В.
Суддя-доповідач Биліна Т.І.
У Х В А Л А

Іменем України

05 серпня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючої Биліни Т.І.,

суддів Баркової Л.Л., Бугрим Л.М.

при секретарі Костенко О.О. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приват Банк» на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 червня 2015 року

по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приват Банк» до ОСОБА_2 про відшкодування збитків,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 червня 2015року відмовлено в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_2 про відшкодування збитків.

Із вказаним рішенням суду не погодився позивач ПАТ КБ «Приват Банк» та подав апеляційну скаргу. Вважає рішення таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, недоведені обставини, що мають значення, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що під час трудових відносин з ПАТ КБ «Приват Банк» відповідач здійснив певні дії, що призвели до заподіяння шкоди позивачу. В порушення наказу Банку СП-2012-1-7202390 від 27.12.2012 року, яким передбачені дії інкасаторів при розвантаженні терміналів самообслуговування, відповідач залучив до інкасації міліціонера, тим самим передав йому частину своїх функцій по інкасації готівкових грошових коштів із терміналу самообслуговування та забезпечення його збереження. В результаті неправомірних дій відповідача банку завдано матеріальної шкоди у вигляді реальних збитків на суму 12361,00грн. Дані обставини у відповідності до положень ст..130 КЗпП та ст.ст.22, 1166 ЦК є підставою для відшкодування шкоди особою, яка її завдала.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання повідомлялися своєчасно, докази вказаного мають місце на аркуші справи 88, про причини неявки не повідомили, ніяких заяв до суду не подали.

Зважаючи на положення ч.2 ст.305 ЦПК України неявка належно повідомлених осіб, що беруть участь у справі, не є перешкодою для розгляду справи. Колегія суддів вважає можливим розглянути питання щодо ухвалення судового рішення у їх відсутності.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 був прийнятий на роботу до публічного акціонерного товариства «Приват Банк» на посаду водія інкасатора-охоронця у Маріупольську філію, на підставі наказу N Э.DO-КП-2013/1-7591148 від 14.11.2013 року, де працював до моменту звільнення - 10.09.2014 року (а.с.6-7). З висновку службового розслідування за фактом недовідшкодування грошових коштів в терміналі самообслуговування за період з 06 - 07 лютого 2014 року вбачається, що суму 12 361 грн. віднесено на картковий рахунок інкасатора ОСОБА_2 Проведеними заходами розслідування із застосуванням поліграфолога, причетність співробітників Маріупольського філіалу в тому числі і ОСОБА_2 до викрадення грошових коштів, не встановлена. (а.с.8-13).

Підставою для відмови в задоволенні позову стали ті обставини, що позивач звернувся до суду з вимогою відшкодування спричиненої шкоди в порядку ст..1166 ЦК України, незважаючи на наявність трудових відносин з відповідачем. Відповідальність за вказаною статтею може настати тільки при наявності підстав, до яких законодавець у ст. 1166 ЦК України відносить: а) наявність шкоди; б) протиправну поведінку заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; г) вину. Оскільки позивач в обгрунтування своєї позовної заяви посилався на те, що був виявлений факт недостачі грошових коштів в сумі 12 361 грн., позов не може бути задоволеним, так як вина позивача у недостачі вказаної суми не доведена. Факт залучення відповідачем до інкасації працівника міліції та визнання ОСОБА_2 свої вини стосовно цього факту не свідчить про заподіяння ним матеріальної шкоди позивачеві.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що у висновку «Служби безпеки» від 06.05.2014 року за №ZAKL -2014|1-6657157 зазначено: «Точну причину недовідшкодування не встановлено. Можливе повернення купюр клієнтам при збої валідатора».(а.с.8,9)

Крім того у відповідності до положень п.9.9 трудового договору, укладеного між позивачем і ОСОБА_2 «в разі спричинення банку матеріальної або моральної шкоди «Працівник» відшкодовує її в порядку, встановленим діючим законодавством України. При звільненні «Працівник зобов'язаний погасити усю наявну перед банком заборгованість, в разі відмови «Банк» вправі утримати із суми остаточного розрахунку: до 20% належних працівнику суми, до 50% при нанесенні «Працівником шкоди третім юридичним чи фізичним особам.»(а.с.33-37)

В матеріалах справи має місце договір укладений між позивачем і відповідачем про повну матеріальну відповідальність, який не містить інформації про дату його укладання(а,с.28-30).

Вище перелічені обставини не позбавляли позивача можливості вирішити в судовому порядку трудовий спір, якщо такий мав місце.

Доводи апеляційної скарги, що відповідач залучив до інкасації міліціонера, тим самим передав йому частину своїх функцій по інкасації готівкових грошових коштів із терміналу самообслуговування та забезпечення його збереження не свідчать, що в результаті неправомірних дій відповідача банку завдано матеріальної шкоди у вигляді реальних збитків на суму 12361,00грн.

Усі доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи колегія суддів переглянула і дійшла висновків, що судом першої інстанції фактичні обставини з`ясовані повно та всебічно, висновки суду відповідають встановленим фактам. Суд розглянув цивільну справу з дотриманням загальних засад цивільного судочинства - принципу змагальності сторін і диспозитивності цивільного судочинства, що передбачено ст. 11 ЦПК України.

Враховуючи вищенаведене, а також, те, що апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції при розгляді цієї справи вимог матеріального чи процесуального законів або неправильної оцінки досліджених по справі доказів, то підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування судового рішення немає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приват Банк» відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 червня 2015 року у залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили цією ухвалою.

Головуючий: Т.І. Биліна

Судді: Л.Л. Баркова

Л.М. Бугрим