Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дмитренко А. М. ,

при секретарі Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві залі суду № 1 справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 03.11.2014 року померла її мати ОСОБА_7, після смерті якої залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 7,418 га, що знаходиться в межах Дроздівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, вона як дочка померлої є спадкоємцем за законом першої черги, крім неї спадкоємцями за законом є відповідачі по справі. Для отримання спадщини вона не змогла вчасно звернутись до нотаріальної контори із заявою, оскільки юридично не обізнана, в Дроздівській сільській раді їй повідомили, що спадкодавець залишила заповіт тільки на двох спадкоємців за законом, усунувши її від спадщини, вона вирішила, що при таких обставинах заяву подавати непотрібно, в результаті вона пропустила термін для прийняття спадщини. Позивач вважає, що пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, а тому просила суд визначити їй додатковий строк тривалістю один місяць для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_7.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги.

Відповідачі позов не визнали, пояснили, що матір до смерті доглянула їхня сестра ОСОБА_2, позивач матір не доглядала, допомоги не надавала, а тому мати склала новий заповіт, усунувши від спадщини позивачку.

Після перерви в судове засідання 09.10.2015 року відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 не зявилися, про час розгляду справи були повідомлені належним чином під розписку.

Заслухавши пояснення всіх осіб, які приймають участь у розгляді справи, оглянувши матеріали даної справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Так, по справі встановлено, що 03.11.2014 року померла ОСОБА_7 мати позивачки, що стверджується копією свідоцтва про смерть, копіями свідоцтв про народження позивачки та про її одруження з ОСОБА_8

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За приписами ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

По справі встановлено, що після смерті ОСОБА_7 спадщину прийняли відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 шляхом подання 22.01.2015 року заяв про прийняття спадщини до Білоцерківської районної державної нотаріальної контори; ОСОБА_4, подавши 29.01.2015 року заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори; ОСОБА_5, який згідно довідки Дроздівської сільської ради проживав разом зі спадкодавцем до дня її смерті, відмовився від спадщини шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори 29.03.2015 року; ОСОБА_6 спадщину в установлений строк не приймав, в заяві від 08.05.2015 року, яку він подав до нотаріальної контори, вказав, що спадщину приймати не буде, із заявою про продовження строку для прийняття спадщини звертатися не буде.

Наведене вбачається з матеріалів спадкової справи № 14/2015, копію якої надано на запит суду Білоцерківською районною державною нотаріальною конторою.

Позивач із заявою про прийняття спадщини в установлений строк до нотаріальної контори не зверталася, разом із спадкодавцем на момент смерті не проживала і не була зареєстрованою.

Як вбачається з постанови державного нотаріуса Білоцерківської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_9 від 12.08.2015 року, позивачу ОСОБА_1 відмовлено в оформленні спадкових прав на майно померлої 03.11.2014 року ОСОБА_7 у звязку з тим, що в установлений законом шестимісячний строк вона спадщину не прийняла.

Позивач просить суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері, оскільки вона не подала з поважних причин своєчасно заяву до нотаріальної контори.

Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 Про судову практику у справах про спадкування, особа, яка не прийняла спадщину в установлений строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

В п.23 вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 розяснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як було розяснено в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», поважними причинами для визначення додаткового строку є, зокрема, тривала хвороба спадкоємця, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі, тощо. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

В судовому засіданні жодних доказів для підтвердження поважності причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини надано не було, а посилання на те, що вона юридично не обізнана, та на те, що вона дізналася про наявність заповіту, яким мати усунула її від спадщини, а тому вирішила, що за таких обставин заяву подавати непотрібно, не можуть прийматися судом до уваги при вирішенні спору, оскільки згідно приписів вищенаведених правових норм ці причини не є такими, що повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача на вчинення дій по прийняттю спадщини після смерті матері.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що позивач знала про відкриття спадщини, про обсяг спадкового майна і мала можливість своєчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, жодних перешкод для цього не було.

Отже, проаналізувавши всі надані докази суд приходить до висновку, що позивач пропустила строк для оформлення спадщини без поважних причин, належних доказів для обґрунтування позовних вимог суду не надано, тоді як згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

А тому суд вважає за можливе відмовити в задоволенні позову за його необґрунтованості.

В ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Враховуючи все наведене та керуючись ст.ст. 1217,1223, 1261, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України , ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_10