Справа №582/1082/14 Головуючий у суді у 1 інстанції -
Номер провадження 22-ц/788/1409/15 Суддя-доповідач - Дубровна В. В.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

12 серпня 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Дубровної В. В.,

суддів - Криворотенка В. І. , Сибільової Л. О. ,

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 05 червня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 05 червня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить зазначене рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

При цьому вказує на помилковість висновків суду щодо обізнаності позивача про смерть своєї бабусі 22 лютого2014 року та відкриття спадщини, які спростовуються фактом його звернення до нотаріальної контори у листопаді 2014 року із заявою про видачу свідоцтва на спадщину. Крім того відповідач у суді підтвердив своє небажання повідомляти про смерть баби та вказав, що спадщина має належати сім'ї ОСОБА_3, а твердження про таке повідомлення телефоном спростовано доказами, які містяться матеріалах справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_4, який апеляційну скаргу підтримує з мотивів у ній викладених, пояснення представника відповідача ОСОБА_5, який проти скарги заперечує, вивчивши матеріали справи, перевіривши рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції дійшов висновку, що вказані позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини не є поважними, оскільки ґрунтуються на припущеннях і спростовуються встановленими у справі обставинами.

Цей висновок суду узгоджується з матеріалами справи та відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3, в якому просив визначити додатковий строк в два місяці, який буде достатнім для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті його баби ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року в с. Коровинці, Недригайлівського району Сумської області.

Свої вимоги мотивув тим, що він13 лютого 2014 року помер його батько, а 11 лютого 2014 року - його бабуся по батькові, після якої він є спадкоємцем першої черги за правом представлення. Вчасно до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини він не звернувся, оскільки не знав про її смерть. Дізнавшись у листопаді 2014 року від нотаріуса про відкриття спадщина, він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте отримав відмову в зв'язку з пропуском шестимісячного терміну для її подання. Вважає, що вказаний строк пропустив з поважних причин, тому просить його поновити.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, батьками позивача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с. 4, 5).

Батьками ОСОБА_7 (батька позивача) є ОСОБА_9 та ОСОБА_6 (а.с.7).

Батько позивача ОСОБА_7 та його баба ОСОБА_6 (батькова мати) були зареєстровані та проживали у АДРЕСА_1 (а.с. 34, 40), яка належала кожному з них на праві власності у розмірі по 1/2 частини.

ІНФОРМАЦІЯ_6 року батько позивача ОСОБА_7 помер (а.с.6).

13 березня 2015 року позивач подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після померлого батька.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла бабуся позивача - ОСОБА_6 (а.с.32).

З довідки управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенського районі від 08 травня 2015 року № 3312/02-22 вбачається, що 12 березня 2014 року ОСОБА_10 (дружина відповідача) видано разове доручення для отримання допомоги на поховання ОСОБА_6 (а.с. 102).

14 листопада 2014 року ОСОБА_2 звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але отримав відмову нотаріуса із вказівкою на пропуск шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до частини 1 статті 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

За змістом статті 1266 ЦК України спадкування за правом представлення має місце за умови, якщо спадкодавець не склав заповіт, а спадкоємець за законом помер до відкриття спадщини.

Як вірно встановлено місцевим судом позивач є внуком ОСОБА_6 і є спадкоємцем після смерті бабусі за правом представлення.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Звертаючись до суду, позивач як на поважну причину пропуску строку посилався на його необізнаність про смерть бабусі і вважав, що ця причина є поважною, з чим погодитись не можливо.

З матеріалів справи та з пояснень сторін, в тому числі і пояснень позивача, вбачається, що він проживав і залишається проживати у м. Лубни Полтавської області, де також в окремій квартирі, яка на сьогодні є спадковим майном, проживали його батько та бабуся. З ними він не підтримував теплих дружніх стосунків. Ним визнана та обставина, що батько був онкохворий. Він приходив на його похорони, бачив бабусю, яка була теж в тяжкому стані, хворіла. Він участі в похованні батька не приймав. Цим займався відповідач у справі. Після похорон батька відповідач у справі, який доводиться бабусі братом, забрав її до себе, у с. Коровинці Недригайлівського району Сумської області, де вона і померла. Доглядав та похоронив бабусю також ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4. Після смерті батька він не цікавився станом бабусі, жодного разу їй не дзвонив, нічим не допомогав відповідачеві.

Позивачем не наведено суду причин та підстав, які б перешкоджали йому довідатись про життя, а також смерть своєї бабусі.

Посилання ОСОБА_2 на те, що він не знав про смерть бабусі не є об'єктивними,непереборними, істотними труднощами для подання заяви про прийняття спадщини.

Така позиція викладена і в долучених до цієї справи копіях судових рішень Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України.

Позивач у порушення вимог ст. 60 ЦПК України не довів суду обставин, на які посилався у позові як на підставу своїх вимог, тобто не довів, що причини пропуску встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини є поважними.

Не можливо погодитись з доводами апелянта про те, що відповідач зобов'язаний був повідомити йому про смерть бабусі, ним не зазначена норма права, яка покладає такий обов'язок на відповідача. В той же час, відповідно до ч. 1 ст. 172 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу, тому повинні цікавитися станом здоров'я батьків. Відповідно до ч.1 ст. 264 СК України внуки, правнуки зобов'язані піклуватися про своїх діда, бабу, прабабу, прадіда. Цей обов'язок не повязується з віком внуків, правнуків. Для повнолітнього внука, правнука - це юридична вимога, правовий обов'язок. Статтею 266 СК України визначений обов'язок повнолітніх внуків, правнуків утримувати непрацездатних бабу, діда, прабабу, прадіда, які потребують матеріальної допомоги і якщо у них немає чоловіка, дружини, повнолітніх сина, дочки або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання.

Колегія суддів знаходить рішення суду законним та обгрунтованим, не вбачає підстав для його зміни чи скасування.

У відповідності до ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін;

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 05 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -