АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4957/14 Головуючий 1 інстанції Григор*єв Б.П.
Справа № 641/6793/14-ц Доповідач: Коровін С.Г.
Категорія: договірні
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2015 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі :

Головуючого: - Коровіна С.Г.

Суддів : - Овсянікової А.І.

Сащенко І.С.

При секретарі: - Чабан А.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_6 на заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02 березня 2015 року по справі позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5, третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Широкова Вікторія Анатоліївна про визнання недійсним договору комісії, -

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2014 року ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, в якому просить визнати договір комісії укладений між нею та ОСОБА_5 24.02.2009 року, завірений приватним нотаріусом ХМНО Широковою В.А. та зареєстрований в реєстрі під № 824- недійсним, визнати неможливим настання прав і обов'язків за договором комісії у ОСОБА_5 щодо продажу та одержання винагороди за здійснення купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, та зареєстрованої на ім 'я ОСОБА_7

В обгрунтування позовних вимог позивачка та її представник ОСОБА_10 посилались на те, що, 24.02.2009 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 було укладено договір комісії, який був завірений приватним нотаріусом ХМНО Широковою В.А., про що в реєстрі зроблений відповідний запис № 824. За цим договором комісії відповідач мала продати належну позивачеві на праві особистої приватної власності двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 51,2 кв.м., житловою площею 27,0 кв.м., що підтверджується договором комісії. З моменту укладання договору та на час звернення до суду ні відповідачем, ні позивачем - сторонами по договору не було вчинено жодних дій, направлених на виконання договору. Так позивач ОСОБА_7 не звільнила і не передавала відповідачу спірну квартиру, не знялася з реєстрації в цій квартирі, не передала відповідачеві аванс за вчинення будь-яких дій, необхідних для виконання цього правочину. Відповідач ОСОБА_5 в свою чергу, за минулі після укладення договору п 'ять років не оформила ніяких необхідних для продажу документів, в тому числі, не одержала витяг із реєстру прав власності на нерухоме майно, довідки про склад сім*ї, тощо. Бездіяльність з боку обох сторін щодо виконання умов договору свідчить про те, що мав місце фіктивний правочин, який було вчинено без наміру створення правових наслідків, які були ним обумовлені. Крім того сторони знали, що дані, зазначені в п. З Договору комісії не відповідають дійсності, а саме, що насправді Комітент на момент укладення договору комісії займала і продовжувала проживати в квартирі. ОСОБА_7 не мала наміру втратити права власності на спірну квартиру, оскільки іншого житла у неї не було, і купити іншу квартиру вона не збиралася, а відповідач ОСОБА_5 розуміла, що вона не зможе виконати умови договору комісії.

Представник позивача ОСОБА_11 надав до суду письмову заяву с проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_6 в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлялись, причин неявки суду не повідомили. В наданих запереченнях представник відповідача ОСОБА_6 просив в задоволенні позову відмовити на підставі спливу строку позовної давності.

Третя особа - приватний нотаріус ХМНО Широкова В. А. в судове засідання не з'явилася надавши до суду документи щодо укладання спірного договору.

Заочним рішенням суду визнано недійсним договір комісії від 24 лютого 2009 року укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шаржовою В. А. за реєстровим номером № 824.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 сплачений судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 квітня 2015 року у перегляді заочного рішення відмовлено.

В апеляційній скарзі поставлено питання про скасування заочного рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Апелянт вважає, що рішення суду є незаконним і необґрунтованим. Суд безпідставно визнав правочин недійсним. Крім того безпідставно не застосував позовну давність на яку посилався відповідач у запереченнях.

Висновки суду щодо фіктивності правочину не ґрунтуються на наданих суду доказах.

Заслухавши доповідача, представників сторін, перевіривши обставини справи колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню рішення суду першої інстанції скасуванню в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_7 і ухвалення в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Рішення суду повинно відповідати вимогам ст. 213, 214 ЦПК України

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст.214 ЦПК України Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та

якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_7 суд першої інстанції вважав доведеним, що укладений 24 лютого 2009 року та посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Широковою В.А. є правочином, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Суд дійшов висновку, що правочин є фіктивним та не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

З таким висновком погодитися неможливо.

З матеріалів справи вбачається, що 24.02.2009 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 було укладено договір комісії, який був завірений приватним нотаріусом ХМНО Широковою В.А., про що в реєстрі зроблений відповідний запис № 824. За цим договором комісії відповідач мала продати належну позивачеві на праві особистої приватної власності двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 51,2 кв.м., житловою площею 27,0 кв.м., що підтверджується договором комісії. З моменту укладання договору та на час звернення до суду ні відповідачем, ні позивачем - сторонами по договору не було вчинено жодних дій, направлених на виконання договору. Так позивач ОСОБА_7 не звільнила і не передавала відповідачу спірну квартиру, не знялася з реєстрації в цій квартирі, не передала відповідачеві аванс за вчинення будь-яких дій, необхідних для виконання цього правочину. Відповідач ОСОБА_5 в свою чергу, за минулі після укладення договору п'ять років не оформила ніяких необхідних для продажу документів.

Задовольняючи позов та визнаючи договір комісії недійсним суд першої інстанції прийшов до такого висновку не з огляду на обставини його укладення, а з посиланням на те, що, на думку суду, сторони після його укладення договір не виконували. Суд посилався на те, що позивач не звільнила квартиру, не знялася з реєстраційного обліку. При цьому суд не врахував, що зазначені обставини виникли вже після укладення договору комісії. Судом не враховано, що недійсність договору пов'язана з питаннями його укладення, а не виконання. Невиконання договору на його недійсність не впливає. Той факт, що позивач не звільнила квартиру і не знялася з реєстраційного обліку не свідчить про недійсність оспорюваного правочину.

Згідно роз'яснень п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопаду 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» Для визнання правочину фіктивним необхідно встановити

наявність умислу всіх сторін правочину.

Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин.

З матеріалів справи не вбачається на підставі яких належно зібраних доказів суд першої інстанції дійшов висновку про фіктивність укладеного між сторонами договору комісії.

У відповідності до п.11 Постанови Пленуми Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року У мотивувальній частині рішення слід наводити дані про

встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК)

Рішення суду не містить обґрунтування доводів сторін, що є складовою вимогою ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Суд першої інстанції залишив поза увагою, що згідно п.п.10,11 договору комісії сторони підтверджували, що вони однаково розуміють значення і умови цього договору та його правові наслідки, дійсність намірів при укладенні цього договору, що він не носить характер удаваного або фіктивного. У сторін відсутні обставини щодо примушення укласти цей договір на вкрай невигідних умовах.

Відповідно до ч.1 ст.234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлюються цим правочином. Відповідно до ч.2 ст.234 ЦК України фіктивний правочин визнається судом недійсним. Позивачем не надано доказів на підтвердження зазначених обставин, а суд не навів у рішенні обґрунтувань застосування зазначеного закону.

Як одним із доказів відсутності у сторін наміру створення правових наслідків договору суд зазначив те, що комітент не передав комісіонеру правовстановлюючі документи на квартиру, а саме:договір купівлі-продажу і технічний паспорт, чим порушив п.5 договору комісії, але суд ці обставини належним чином не перевірив. При зверненні до суду із заявою про перегляд заочного рішення представник відповідача надав суду копії зазначених документів і пояснив, що оригінали знаходяться у ОСОБА_5

Враховуючи викладене колегія вважає, що у суду першої інстанції не було підстав до визнання договору комісії укладеного сторонами 24 лютого 2009 року недійсним.

Щодо заяви представника відповідача стосовно позовної давності, то колегія з цього приводу зазначає наступне.

Дійсно у відповідності до вимог ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність знідно ст.257 ЦК України встановлена тривалістю три роки.

Оспорюваний позивачем договір укладено 24 лютого 2009 року. До суду із позовом про його недійсність ОСОБА_7 звернулася 07.07.2014 року (а.с.3). У відповідності до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Представник позивача зазначив, що право ОСОБА_7 він вважає порушеним з того часу коли вона дізналася, що ОСОБА_5 віїхада за межі Харкова у Рівненську область, а саме у травні 2014 року. Колегія вважає, що це не може бути підставою для поновлення строку позовної давності.

Оскільки згідно ст 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, а судова колегія не вбачає порушення відповідачем цивільного права або інтересу ОСОБА_7, то підстав до застосування позовної давності до цих правовідносин колегія не вбачає.

Колегія скасовує рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_7 і ухвалює нове рішення про відмову у їх задоволенні за недоведеністю цих позовних вимог.

В іншій частині сторони рішення суду не оспорюють і колегія погоджується

Керуючись ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України судова колегія ,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_6 задовольнити.

Заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02 березня 2015 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_7 скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення і у задоволенні позов про визнання недійсним договору Комісії від 24 лютого 2009 року укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_5, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Широковою В. А. за реєстровим номером № 824 відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді