У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Мостової Г.І., Наумчука М.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до відділу освіти Зарічненської районної державної адміністрації про поновлення на роботі, визнання незаконним та скасування наказу № 31, наказу № 33, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за касаційною скаргою ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_1, на рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 05 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 09 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що звільнення відбулось з порушенням вимог ст. 47 КЗпП України.

Так, 20 лютого 2015 року, нею при розмові з начальником Відділу освіти Зарічненської ОДА Смаглюком А.Ф., в усній формі було повідомлено відповідача про відкликання своєї заяви на звільнення від 21 січня 2015 року та бажання надалі працювати на посаді директора Кухченської ЗОШ.

Разом з тим, вийшовши на роботу 07 березня 2015 року, після закінчення перебування на лікарняному, адміністративні обов'язки директора Кухченської ЗОШ уже виконувала інша особа, яка була призначена на посаду 03 березня 2015 року.

Рішенням Зарічненського районного суду Рівненської області від 05 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 09 червня 2015 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування судових рішень відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивачем не доведено, а відповідач заперечував факт відкликання позивачем заяви про звільнення від 21 січня 2015 року. Крім того, після виходу на роботу 07 березня 2015 року позивач стала виконувати обов'язки вчителя.

Крім того, судами вірно зазначено, що знаходження позивача на час звільнення на лікарняному не свідчить про незаконність звільнення, оскільки, частина 3 ст. 40 КЗпП України застосовується лише до правовідносин щодо розірвання трудового договору з ініціативи власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу (ст. ст. 40, 41 КЗпП України) і не поширюється на випадки припинення трудового договору з інших підстав, зокрема, передбачених ст. 38 КЗпП України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій правильно встановили характер спірних правовідносин та дійшли вірного висновку про відмову у задоволенні позову з указаних підстав.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки судом першої та апеляційної інстанцій не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_1, відхилити.

Рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 05 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 09 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук