АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 22-ц/796/ 9216 /2015
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Семенюк Т.А.

при секретарі - Пилипчук В.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_13 на ухвалу Оболонського районного суду м.Києва від 05 червня 2015 року в цивільній справі за скаргою ОСОБА_6 на дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Логвинської Каріни Леонідівни, стягувач: ОСОБА_3,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 05 червня 2015 року скаргу ОСОБА_6 на дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Логвинської Каріни Леонідівни, стягувач: ОСОБА_3 задоволено.

Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Логвинської Каріни Леонідівни щодо винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 21.04.2015 року ВП №47257268, яке здійснюється старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Логвинською Каріною Леонідівною.

Скасовано постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 21.04.2015 року ВП №47257268, яка винесена старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Логвинською Каріною Леонідівною

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник стягувача ОСОБА_3 ОСОБА_13 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Оболонського районного суду м.Києва від 05 червня 2015 року скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні скарги на дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у місті Києві Логвинської К.Л.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що ухвала Оболонського районного суду м.Києва від 05 червня 2015 року постановлена при неповному з»ясуванні обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушені норми матеріального та процесуального права. Скаржник не навів передбачених законом підстав та не надав суду належних доказів на підтвердження порушення його прав державним виконавцем при винесенні постанови про арешт майна. Безпідставними є доводи скаржника про те, що постанова про арешт майна перешкоджає добровільному виконанню рішення суду або користуванню арештованим у межах стягнення майном.

В судове засідання ОСОБА_3 та його представник не з»явились, про день та час слухання справи судом повідомлені у встановленому заслоном порядку, ОСОБА_3 причину своєї неявки суду н повідомив, представник ОСОБА_3 ОСОБА_8 подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, проте причину своєї неявки суду не повідомив, доказів, які б свідчили про поважність причини його неявки в судове засідання не надав, а тому, колегія суддів вважає можливим розгляд справи у їх відсутності

Представник скаржника ОСОБА_6 ОСОБА_14 проти доводів апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на їх безпідставність, просила ухвалу суду залишити без змін.

Старший державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м.Києві Логвинська Каріна Леонідівна підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 03 червня 2013 року позові вимоги задоволено частково. Припинено право власності ОСОБА_3 на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , що належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину від 05.12.2008 року. Стягнуто з ОСОБА_6 на корить ОСОБА_3 189 696 гривень в рахунок компенсації вартості частки у спільному майні, а саме: 1/3 частини квартири АДРЕСА_2. Визнано право власності ОСОБА_6 на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 . В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_11 4 203 гривень 57 копійок судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 03 липня 2013 року рішення Оболонського районного суду м.Києва від 03 червня 2013 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2013 року касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, рішення Оболонського районного суду м.Києва та ухвалу Апеляційного суду м.Києва від 03 липня 2015 року залишено без змін.

На підставі зазначеного рішення суду 1-ї інстанції та заяви представника ОСОБА_3 25 лютого 2015 року Оболонським районним судом м.Києва було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 186 696,00 гривень в рахунок компенсації вартості частки у спільному майні, а саме: 1/3 частини квартири АДРЕСА_2.

Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 20 березня 2015 року поновлено ОСОБА_3 строк для пред»явлення до виконання виконавчого листа 2/756/701/13, виданого 25 лютого 2015 року Оболонським районним судом м.Києва на підставі рішення Оболонського районного суду м.Києва від 03 червня 2013 року про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 186 696 гривень в рахунок компенсації вартості частки у спільному майні, а саме: 1/3 частини квартири АДРЕСА_2.

17.04.2015 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м.Києві Логвинською К.Л. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №47257268 з виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 189696,00 грн. в рахунок компенсації вартості частки у спільному майні, а саме 1/3 частини квартири АДРЕСА_3.

21.04.2015 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м.Києві Логвинською К.Л. було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

У постанові про відкриття виконавчого провадження від 17.04.2015 року ВП №47257268 боржникові було надано семиденний строк для самостійного (добровільного) виконання рішення суду з моменту отримання вказаної постанови.

ОСОБА_6, вважаючи, що державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м.Києві Логвинською К.Л. порушено вимоги Закону України «Про виконавче провадження», так як 21.04.2015 року було накладено арешт на майно боржника, незважаючи на те, що строк для самостійного виконання рішення ще не минув, просила суду визнати неправомірними дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції м. Києва Логвинської К.Л. щодо винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.04.2015 року ВП №47257268 та скасувати цю постанову.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_6, визнаючи неправомірними дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Логвинської Каріни Леонідівни щодо винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 21.04.2015 року ВП №47257268, яке здійснюється старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Логвинською КаріноюЛеонідівною та скасовуючи постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 21.04.2015 року ВП №47257268, суд 1-ї інстанції виходив з того, що дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Логвинської Каріни Леонідівни щодо винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 21.04.2015 року ВП №47257268 є неправомірними, так як відповідно до вимог ч.2 ст. 25 Закону України « Про виконавче провадження» державному виконавцеві надано право за заявою стягувача накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова, лише одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження. З матеріалів виконавчого провадження №896/4 вбачається, що стягувачем подавалась відповідна заява, проте, державний виконавець постановою про відкриття виконавчого провадження арешт на майно боржника не наклав. Копію постанови про відкриття виконавчого провадження боржник отримала 25 квітня 2015 року, семиденний строк для добровільного виконання рішення суду обчислюється з моменту отримання копії постанови про відкриття виконавчого провадження. До спливу семиденного строку для самостійного ( добровільного ) виконання рішення суду боржником державний виконавець не мав права накладати арешт на майно боржника, проте постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження була винесена державним виконавцем 21.04.2015 року.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, так як вони не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам матеріального права з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з ч.2,3 ст.387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх в добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч.2, ч.5 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Статтею 31 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

З досліджених судом доказів достовірно встановлено, що 15.04.2015 року представником стягувача ОСОБА_3 ОСОБА_12 до відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві було подано заяву про примусове виконання виконавчого листа Оболонського районного суду м.Києва від 25 лютого 2015 року. 17.04.2015 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м.Києві Логвинською К.Л. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №47257268 з виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 189696,00 грн. в рахунок компенсації вартості частки у спільному майні, а саме 1/3 частини квартири АДРЕСА_3. 17.04.2015 року копії постанови про відкриття виконавчого провадження були направлені сторонам виконавчого провадження до відома та виконання.

Згідно вимог ч. 1, 2, 3,4 ст.57 Закону України « Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом:

винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах;

винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї;

винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов»язаних з організацією проведення виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті.

З наданих та досліджених в судовому засіданні доказів достовірно встановлено, що накладаючи арешт на все майно , що належить боржнику ОСОБА_6 у межах суми звернення стягнення 189 696,00 грн. постановою від 21.04.2015 року, старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м.Києві Логвинська К.Л. діяла у відповідності з вимогами ст. 57 Закону України « Про виконавче провадження», так як наклала арешт на майно боржника в межах суми звернення стягнення, копію постанови від 21.04.2015 року направила на адресу ОСОБА_6 21.04.2015 року № 896/4, а тому висновок суду першої інстанції про неправомірність таких дій та про скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.04.2015 року колегія суддів вважає помилковим.

Не відповідає вимогам ч.2 ст. 25 Закону України « Про виконавче провадження» і висновок суду першої інстанції про те, що ч.2 ст.25 Закону України "Про виконавче провадження" державному виконавцеві надано право за заявою стягувача накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова, лише одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження. Постановою про відкриття виконавчого провадження від 17.04.2015 року ВП №47257268 арешт на майно боржника ОСОБА_6 не накладався, а тому державний виконавець не мав права накладати арешт на майно боржника до спливу семиденного строку для самостійного (добровільного) виконання боржником рішення суду, крім випадку, якщо б арешт був накладений постановою про відкриття виконавчого провадження, з огляду на наступне.

Норми ч.2 ст . 25 Закону України « Про виконавче провадження» не містять в собі положення про те, що арешт на майно боржника державний виконавець має право накласти за заявою стягувача лише одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження. Вказана норма надає державному виконавцю можливість накласти арешт на майно боржника одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження, але це право, а не обов»язок державного виконавця. Стаття 57 Закону України « Про виконавче провадження» надає державному виконавцю можливість накласти арешт на майно боржника в процесі здійснення виконавчих дій і не містить в собі норми про неможливість накладення арешту на майно боржника до спливу семиденного строку для самостійного (добровільного) виконання боржником рішення суду.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, ухвала Оболонського районного суду м.Києва від 05 червня 2015 року постановлена з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 на дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Логвинської Каріни Леонідівни щодо винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 21.04.2015 року ВП №47257268.

Керуючись Законом України « Про виконавче провадження», ст.ст. 303, 307, 312, 313-315, 383, 387 ЦПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3ОСОБА_13 задовольнити.

Ухвалу Оболонського районного суду м.Києва від 05 червня 2015 року скасувати та постановити нову ухвалу наступного змісту.

В задоволенні скарги ОСОБА_6 на дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Логвинської Каріни Леонідівни щодо винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 21.04.2015 року ВП №47257268, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: