Справа № 540/569/15-ц
Номер провадження 2/540/163/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2015 року. Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Ряднини В.М.

за участю: секретаря Сизоненко Н.М.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Машівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Михайлівської сільської ради Машівського району Полтавської області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Машівська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на нерухоме майно, -

в с т а н о в и в :

у червні 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року не залишивши заповіту, померла його мати - ОСОБА_2, а ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його батько - ОСОБА_3. Його батьки перебували в зареєстрованому шлюбі з 18.05.68 року. За свого життя вони побудували житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 51.7 кв.м. Після смерті ОСОБА_2, в Машівській ДНК була відкрита спадкова справа № 75/2001. Спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 на належну їй 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами прийняли шляхом вступу у володіння і управління її спадковим майном, постійно проживаючи разом із нею на день її смерті у вищевказаному будинку, але юридично на своє ім'я не переоформили, два спадкоємці за першою чергою: чоловік померлої та позивач.

Після смерті ОСОБА_3 в Машівській ДНК відкрита спадкова справа № 155/2011. Спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 в тому числі і на належну йому на час смерті 1/2 частину житлового будинку з надвірними господарськими будівлями і спорудами , що знаходиться по АДРЕСА_1, прийняв позивач, як єдиний син і спадкоємець за законом першої черги.

Позивач у встановлений законом термін звернувся до державного нотаріуса Машівської державної нотаріальної контори з метою оформлення своїх спадкових прав після померлого батька ОСОБА_3, але отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок. В зв'язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі і просить суд їх задоволити.

Відповідачі по справі - Михайлівська сільська рада та Машівська державна нотаріальна контора, про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомлені своєчасно, в судове засідання не з'явилися, однак до суду подали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності та про те, що не заперечують проти задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, пояснення позивача ОСОБА_1 та заяви відповідачів, визнаючи в порядку ст. 169 ЦПК України необов'язковим відібрання особистих пояснень від сторін по цивільній справі і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач в своїй позовній заяві, відповідачами позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.174 ЦПК України визнання позову прийнято судом.

В судовому засіданні встановлено, що за свого життя батьки позивача ОСОБА_1 побудували житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, - загальною площею 51,7 кв.м., житловою площею 28,9 кв.м., а в цілому складається згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого станом на 24 лютого 2015 року ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», копія якого мається у матеріалах цивільної справи (житлового будинку літ. А-1; літньої кухні В;сараїв В-1, Д; гаража-Г; погріба вхідного Е; колодязя питного № 3, огорожі № 1, воріт огорожі № 2;

Житловий будинок з належними до нього надвірними господарськими будівлями і спорудами, який розташований на приватизованій покійним батьком (ОСОБА_3.) земельній ділянці, площею 0,25 га. і яка належала йому на праві приватної власності за цільовим призначенням - для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд. За станом на 01.07.1990 року вказане домоволодіння згідно господарської книги № 4, особовий рахунок № 320 відноситься до типу колгоспного двору, де членами цього колгоспного двору були три особи: батько - ОСОБА_3 (голова домогосподарства), мати - ОСОБА_4 та син - позивач по справі ОСОБА_1. Ці обставини підтверджуються довідкою від 31.03.2015 року за № 02-54/224, виданою виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради.

Після смерті матері - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 року, її чоловік - ОСОБА_3 в порядку передбаченому діючим на той час ЦК УРСР (1963 рік), як спадкоємець першої черги за законом (ст.529), а саме ст.549 зазначеного Кодексу, спадщину прийняв, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном протягом тривалого часу, а саме до його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Батьки перебували в зареєстрованому шлюбі з травня 1968 рпоку, що підтверджується свідоцтвом про їх одруження.

Спадкоємцями першої черги до спадкового майна, згідно до ст. 529 ЦК УРСР (в ред. 1963 року), є рідні діти, а саме він - позивач ОСОБА_1

Інших спадкоємців, передбачених ст. 535 ЦК УРСР (в ред. 1963 року), немає.

Відповідно до виготовленого ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» технічного паспорту від 24.02.2015 року вбачається, що житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, - загальною площею 51,7 кв.м., житловою площею 28,9 кв.м., будівництвом завершений, не є самочинно збудованим, будівля та інші господарські будівлі не є аварійними та придатні до користування і проживання, і такі рахуються за померлими - ОСОБА_2 та ОСОБА_3., які померли - ІНФОРМАЦІЯ_2 року та ІНФОРМАЦІЯ_1 року, однак за життя ними не було виготовлено правовстановлюючих документів, які передбачені Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на сьогоднішній день вимагаються нотаріусом для оформлення спадкових прав.

Крім того, згідно постанови від 21 квітня 2015 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Машівської державної нотаріальної контори вбачається, що в нотаріальній конторі відкрита спадкова справа № 75/2001 року до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року - ОСОБА_2 (спадкова справа знаходиться в Полтавському обласному нотаріальному архіві.

Також відповідно вищевказаної постанови Машівської державної нотаріальної контори була відкрита спадкова справа № 155/2011 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року - ОСОБА_3, де відображено що єдиним спадкоємцем до його майна є його син - ОСОБА_1, тобто саме позивач по цивільній справі.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Машівської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батьків, однак державним нотаріусом Машівської державної нотаріальної контори Асановою Р.Ш., на підставі постанови від 21.04.2015 року у вчиненні нотаріальної дії було відмовлено, оскільки позивачем не представлено правовстановлюючого документу щодо належності майна спадкодавцеві, та повідомлено, що позивач повиннен представити правовстановлюючий документ, який повинен бути зареєстрованим в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а в разі відсутності вказаних документів позивачу було рекомендовано звернутись в суд.

ВССУ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз'яснено, що якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.6 ЦК України 1963 р. та ст.16 ЦК України 2003 року визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК України 1963 р. при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усчиновителі) померлого.

Відповідно до ст.548 ЦК України 1963 р. для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст.549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно до правової позиції, викладеної у Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 27.09.2012, № 10-1387/0/4-12 "Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування", вбачається, що у відповідності до ст. 2 Закону України від "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" 1 липня 2004 року N 1952-ІУ, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Відповідно до ст.3 вище вказаного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення (Постанова від 13 червня 2012 р. N 6-54цс12).

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно- правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частиною першою та частиною другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Так, 5 серпня 1992 року вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року N 449 "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення" (втратила чинність). Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності.

З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року").

Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів").

Відповідно до "Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно", рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвеції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Відповідно до п. 37 постанови № 5 від 07.02.2014 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

За таких обставин, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок позивач ОСОБА_1, змушений звернутися до суду з позовом про визнання за ним права власності на спадкове майно, а саме : житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, - загальною площею 51,7 кв.м., житловою площею 28,9 кв.м., а в цілому складається згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого станом на 24 лютого 2015 року ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», копія якого мається у матеріалах цивільної справи (житлового будинку літ. А-1; літньої кухні В;сараїв В-1, Д; гаража-Г; погріба вхідного Е; колодязя питного № 3, огорожі № 1, воріт огорожі № 2.

Проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності та відповідні їм норми матеріального права, суд дійшов висновку, що право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами ввійшло до складу спадщини, що відкрилася на день смерті батьків, оскільки умови для оформлення позивачем спадщини у нотаріальному порядку відсутні, тому невизнане право позивача, набуте ним шляхом переходу права в порядку спадкування, підлягає судовому захисту обраним ним способом, передбаченим законом.

Отже, розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 у межах заявлених вимог та на підставі поданих доказів суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 27, 60, 61, 169, 174, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.16, 392 ЦК України, ст. ст.529, 549 ЦК УРСР, п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 2003 року, ст. 124 Конституції України, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, - загальною площею 51,7 кв.м., житловою площею 28,9 кв.м., а в цілому складається згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого станом на 24 лютого 2015 року ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», копія якого мається у матеріалах цивільної справи (житлового будинку літ. А-1; літньої кухні В;сараїв В-1, Д; гаража-Г; погріба вхідного Е; колодязя питного № 3, огорожі № 1, воріт огорожі № 2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя :