АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 536/1172/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2535/15Головуючий у 1-й інстанції Клименко С.М. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого: судді Пилипчук Л.І.

суддів: Карнауха П.М., Чумак О.В.,

при секретарі: Філоненко О.В.,

за участю: представника позивачки ОСОБА_2 - адвоката Чорнухи Ю.В., відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 02 липня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину,-

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів у розмірі по 1000 грн. щомісячно та додаткових витрат у розмірі 3372,50грн. фактично понесених та з червня 2015 року по 112,50грн. щомісячно на дитину ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1., посилаючись на ухилення відповідача від виконання батьківського обов'язку по утриманню неповнолітньої дитини.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 02 липня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто аліменти із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але неменше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 травня 2015 року до повноліття дитини.

Стягнуто із ОСОБА_4 судовий збір на користь держави в сумі 243,60 грн.

В решті позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду, його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_2 , яка в апеляційній скарзі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Заперечує висновок місцевого суду про стягнення на її користь аліментів у частці до заробітку відповідача, тоді як вона прохала стягнути аліменти у твердій грошовій сумі, оскільки відповідач не працює та не має офіційного доходу, що відповідно до ч.1 ст.184 СК України є підставою для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

Вважає хибним висновок суду про відсутність підстав для стягнення додаткових витрат на утримання дитини, у зв'язку з тим, що хвороба дитини та вивчення англійської мови не є винятковими обставинами, а відповідач не має можливості виділяти додаткові кошти на утримання дитини.

На її думку, висновки суду, що витрати на вивчення дитиною англійської мови та лікування у зв'язку з хворобою не є особливими обставинами в розумінні ст.185 СК України, суперечить змісту цієї норми.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 мають спільну доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, яка проживає з матір'ю і знаходиться на її матеріальному утриманні. /а.с. 4-5/

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.. Стаття 181 СК України передбачає способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину, зокрема згідно ч.3 названої норми за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст. 184 СК України).

Місцевий суд, встановивши, що ОСОБА_4 не працює та не має постійного заробітку, помилково не врахував положення норми ч.1 ст.184 СК України та визначив аліменти у частці, тоді як наявні обставини для визначення аліментів у твердій грошовій сумі.

Тому колегія суддів визнає за необхідне змінити рішення в частині визначеного розміру аліментів в частці на тверду грошову суму. Однак при визначенні останньої колегія суддів враховує як потребу дитини в матеріальній підтримці батька, так і його об'єктивні можливості щодо надання такого утримання, яке має бути відповідним та реальним. Враховуючи розмір встановленого прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років 1286 грн., а також спільний обов'язок батьків утримувати дитину, колегія суддів вважає необхідним стягнути аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно.

При цьому слід зауважити, що розмір аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин може в подальшому змінюватися згідно ст.192 СК України. Тому колегія суддів не враховує заперечення відповідача в апеляційній інстанції про те, що після ухвалення судового рішення, яке переглядається, він працевлаштувався.

Щодо висновку районного суду про відмову в задоволенні позову в частині стягнення додаткових витрат на утримання дитини, то колегія суддів з даним висновком погоджується, з огляду на наступне.

Згідно ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Як убачається з матеріалів справи, донька ОСОБА_5 навчається у Кременчуцькому Освітньому Центрі «YES» по вивченню англійської мови та за навчання ОСОБА_2 внесено кошти за період з 10.09.2013 по 31.05.2014року та з 10.09.2014 по 31.05.2014 року по 2 260 грн./а.с.6/

Вказані витрати можливо віднести до витрат на розвиток здібностей дитини, однак в суді першої інстанції не доведено, що ОСОБА_4 не приймав участі у зазначених витратах. Як стверджує останній, на той час він проживав з позивачкою та дитиною, мали спільний бюджет та за рахунок спільних коштів оплачували навчання дочки. Дані обставини позивачкою не спростовані.

Щодо витрат на лікування, які здійснені в період жовтень-листопад 2014 року, то колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що доводи позивачки щодо хвороби доньки не вказують на винятковість, особливість стану її здоров'я та гостру необхідність у додаткових витратах в розумінні ст. 185 СК України.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та зміни рішення в частині розміру аліментів. В іншій частині рішення районного суду є законним та обгрунтованим.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 02 липня 2015 року - змінити в частині розміру аліментів, стягнутих на утримання ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 року з ? частини на тверду грошову суму в розмірі 500грн.( п'ятсот) грн.. щомісячно, починаючи з 20.05.2015 року і продовжувати до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

ГОЛОВУЮЧИЙ /підпис/ Л.І. Пилипчук

СУДДІ /підпис/ П.Л. Карнаух

/підпис/ О.В. Чумак

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Л.І. Пилипчук