СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ун. № 759/5584/15-ц
пр. № 2/759/3378/15
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 серпня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Зайця Т.О. при секретарі Ковтун М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Науково дослідний інститут електромеханічних приладів» про оскарження наказу, визнання його незаконним та скасування, поновлення на роботі, стягнення майнової шкоди за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

08.04.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання незаконним та скасування наказу №8/7 від 10.03.2015 року про звільнення відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України, поновлення на роботі на посаді інженера конструктора 1-ї категорії відділення 1400 ПАТ «Науково дослідний інститут електромеханічних приладів» (далі ПАТ «НДІ ЕМП»), стягнення втраченого заробітку за час вимушеного прогулу з 10.03.2015 до дня поновлення на роботі. В обґрунтування вимог позовної заяви посилається на те, що 13.07.2009 позивач був прийнятий до ВАТ НДІ «ЕМП», правонаступником якого є відповідач, на посаду інженера конструктора 3 категорії. В подальшому позивач, за проявлену успішність був переведений на посаду інженера конструктора 2-ї та 1-ї категорії, отримав доступ до державної таємниці. Наказом відповідача №8/7к від 10.03.2015 року, позивача звільнено з роботи відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України (прогул, відсутність на роботі більше 3 год. протягом робочого дня без поважних причин). Вказаний наказ та звільнення вважає незаконним, оскільки вказані дії фактично є розправою над позивачем, який не погоджується з протиправними діями відповідача, які порушують право на працю працівників, що стали свідками протиправних дій керівників товариства, зокрема, рейдерського захоплення підприємства, видачі наказів про припинення діяльності відділу 1400, скорочення штату працівників, здійснення психологічного тиску на підлеглих.

Позивач та його представники в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на безпідставність і необґрунтованість позовних вимог. Звільнення позивача вважала законним.

В судовому засіданні були допитані свідки: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово не працює, працював на посаді заступника начальника відділення 1400 ПАТ «НДІ ЕМП» надав наступні свідчення. З травня 2014 року свідок виконував обов`язки начальника відділу 1400. 26.11.2014 року на підприємстві з`явився ОСОБА_4 і пред`явив наказ ФДМУ про покладення на нього обов`язків керівника ПАТ «НДІ ЕМП» та увільнення з даної посади ОСОБА_5 , після чого останній віддав печатку підприємства ОСОБА_4 . Новий керівник говорив, що відділ 1400 не потрібен, почав чинити тиск на свідка і позивача, почали складати акти про відсутність працівників на робочому місці. В кінці січня 2015 року ОСОБА_1 попросився у відпустку і написав заяву на відпустку. Оскільки заяви позивача на відпустку не реєструвалися, свідок порадив ОСОБА_1 направити заяву ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . Свідок стверджує, що ОСОБА_5 погодив позивачу відпустку, а коли ОСОБА_1 пішов у відпустку на нього почали складати акти. Свідок характеризує ОСОБА_1 як висококваліфікованого інженера захисту інформації, позитивно характеризує з усіх сторін. 10.02.2015 року ОСОБА_2 був присутній в Святошинському районному суді м. Києва і був свідком того, як ОСОБА_4 погрожував ОСОБА_1 , що стало причиною остаточного рішення позивача піти у відпустку. Свідок вважає, що звільнення ОСОБА_1 є зведенням особистих рахунків ОСОБА_4 з позивачем, оскільки ОСОБА_1 був у курсі всього того, що відбувається на підприємстві і говорив, що не буде мовчати, він відкрито висловлював своє незадоволення діями ОСОБА_4 , звертався з даних питань до суду, виступав у якості свідка по заявах до міліції, прокуратури і суду. Свідок вважає, що позивач перебував у відпустці та підтвердив відсутність ОСОБА_1 на робочому місці з 11.02.2015 по 15.02.2015.

Свідок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , пенсіонер, мати позивача, надала наступні свідчення. Свідок стверджує про отримання подяк і підвищень позивачем за період роботи на ПАТ «НДІ ЕМП». Звільнення ОСОБА_1 вважає зведенням особистих рахунків ОСОБА_4 з позивачем. 10.02.2015 року в Святошинському районному суді м. Києва ОСОБА_4 погрожував ОСОБА_1 , після чого позивач написав заяву на відпустку і пішов на роботу, де у нього не прийняли заяву, а тому він направив її поштою. Заяву на відпустку завізував ОСОБА_5 11.02.2015 року позивач не вийшов на роботу. Свідок стверджує, що ОСОБА_1 не погоджувався з діями нового керівництва, оскільки вони руйнували завод і розпродували його.

Свідок ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , тимчасово не працює, працював інженером конструктором 1 категорії в ПАТ «НДІ ЕМП», позивач у даній справі, надав наступні свідчення. Позивач на заводі працював до 2015 року. ОСОБА_4 рейдерським шляхом захопив підприємство. ОСОБА_1 відкрито виступав проти ОСОБА_4 , що останньому не подобалося. Після того як позивач з іншими членами колективу звернулися до суду про оскарження наказу ОСОБА_4 , останній почав чинити тиск на працівників, в тому числі й на свідка. 10.02.2015 року в Святошинському районному суді м. Києва ОСОБА_4 погрожував ОСОБА_1 , після чого позивач написав заяву на відпустку, яку підписав в.о. голови правління ОСОБА_5 , хоча позивач знав, що ОСОБА_5 перебував на лікарняному. Оскільки на роботі не прийняли заяву, він направив її поштою. Свідок (позивач) стверджує, що 09.03.2015 року, тобто на час звільнення, він вже працював на новій роботі. Вважає ОСОБА_4 неналежним керівником та не визнає його керівником, на його думку керівником ПАТ «НДІ ЕМП» є ОСОБА_5 .

Заслухавши пояснення сторін і свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Встановлено, що 13.07.2009 року наказом відповідача №1/7к ОСОБА_1 прийнятий на посаду інженера конструктора 3 категорії. 01.03.2012 року позивач наказом №5/2к переведений на посаду інженера конструктора 2 категорії. Наказом №5/1к від 07.05.2014 року ОСОБА_1 переведений на посаду інженера конструктора 1 категорії. Вказані обставини підтверджені відомостями трудової книжки, серії НОМЕР_1 (а. с. 6).

Наказом Фонду державного майна України від 26.11.2014 року № 2685 ОСОБА_5 увільнено від виконання обов`язків в.о. голови правління ПАТ «НДІ ЕМП», на посаду в.о. голови правління ПАТ «НДІ ЕМП» призначено ОСОБА_4 (а. с. 26-27).

Зазначений наказ не скасований, в ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_4 зазначений керівником ПАТ «НДІ ЕМП» (а. с. 31-32).

10.02.2015 року позивач звернувся до відповідача із службовою запискою, просив оформити чергову відпустку зі збереженням робочого місця і заробітної плати з 11.02.2015 року, відповідь та довідку про заробітну плату просив направити поштовим засобом зв`язку. Повідомив, що залишає за собою право не виходити на роботу з 11.02.2015 року (а. с. 8 копія розписки). В службовій записці не зазначено періоду, на який береться відпустка. Службова записка завізована в.о. голови правління ПАТ «НДІ ЕМП» Провозіним О.П., який згідно листка непрацездатності серія АГИ № 597818 в період з 03.02.2015 по 12.02.2015 року перебував на лікарняному (а. с. 72). Із доданого до службової записки фіскального чеку вбачається, що службова записка направлена поштою 10.02.2015 року о 18:38:44(а. с. 8).

Зазначена службова записка надійшла на адресу ПАТ «НДІ ЕМП» 12.02.2015 року, про що є відмітка на службовій записці (а. с. 33).

З 11.02.2015 року ОСОБА_1 не вийшов на роботу, що визнається сторонами.

Актами про відсутність працівника на роботі зафіксовано відсутність інженера конструктора 1-ї категорії ОСОБА_1 на роботі 11.02.2015, 12.02.2015, 16.02.2015, 17.02.2015, 18.02.2015, 19.02.2015, 23.02.2015, 24.02.2015, 25.02.2015, 26.02.2015, 02.03.2015, 03.03.2015, 04.03.2015, 05.03.2015, 10.03.2015 (а. с. 34-48). В акті про відсутність працівника на роботі від 16.02.2015 року є пояснення ОСОБА_1 щодо його відсутності, а саме: що з 10.02.2015 року він знаходиться у відпустці, про що він повідомив в.о. голови правління ПАТ «НДІ ЕМП» Провозіна О.П. та підписав у нього відповідну заяву (а. с. 36).

17.02.2015 року в.о. голови правління ПАТ «НДІ ЕМП» Саруханян А.А. звернувся до голови профспілкового комітету Горчинського А.Й. з поданням про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 із займаної посади за п. 4 ст. 40 КЗпП (а. с. 51).

В установлені законодавством строки з профспілкового комітету не надійшло жодної відповіді, а тому, в силу ч. 5 ст. 43 КЗпП та ч. 4 ст. 39 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» вважається, що профспілковий орган дав згоду на розірвання трудового договору.

26.02.2015 року ПАТ «НДІ ЕМП» направило ОСОБА_1 лист в якому зазначено, що його відпустка не була узгоджена з в.о. голови правління ПАТ «НДІ ЕМП» Саруханяном А.А., з 11.02.2015 року ОСОБА_1 відсутній на робочому місці, а тому йому запропоновано з`явитися до відділу кадрів для надання пояснень щодо відсутності на підприємстві (а. с. 52). Лист повернувся за закінченням терміну зберігання (а. с. 53-55).

Наказом ПАТ «НДІ ЕМП» №8/7к від 10.03.2015 року (а. с. 50) позивача звільнено з посади за ст. 40 п. 4 КЗпП України (прогул, відсутність на роботі більше 3 годин протягом робочого дня, без поважних причин).

В день звільнення з позивачем здійснено повний розрахунок, що підтверджується довідкою-розрахунком від 10.03.2015 № 78/а, відомістю нарахування коштів № 38 та платіжним дорученням № 484 від 10.03.2015 (а. с. 64-66), йому видано трудову книжку (а. с. 62), а також запропоновано ознайомитися і отримати копію наказу №8/7к від 10.03.2015 року, від чого позивач відмовився, про що складено відповідний акт (а. с. 63).

Відповідно до листа Мінсоцполітики №166/06/187-15 від 17.03.2015 року (а. с. 5), ОСОБА_1 було повідомлено, що ненадання працівнику щорічних відпусток є грубим порушенням законодавства. Невикористана щорічна відпустка за 2011 рік не може використовуватися працівником самостійно, вона має бути надана роботодавцем працівнику на підстави його заяви, шляхом видання відповідного наказу (розпорядження).

Постановою професійної спілки працівників радіоелектроніки та машинобудування первинної профспілкової організації ПАТ «НДІ ЕМП» від 27.05.2015 р. № 8 надано згоду адміністрації ПАТ «НДІ ЕМП» на звільнення інженера-конструктора 1 категорії ОСОБА_1 відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП (а. с. 159-160).

Спір між сторонами виник з тих підстав, що позивач вважає наказ про звільнення незаконним, винесеним з порушенням трудового законодавства. Зазначає, що фактично винесення оскаржуваного наказу є помстою за непокору діям відповідача, які позивач вважає протиправними та незаконними.

Відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року встановлено, що при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст. 40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

Статтею 149 КЗпП України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 самовільно використав без погодження з власником або уповноваженим ним органом чергову відпустку. Погодження відпустки з ОСОБА_5 є незаконним, оскільки останній не був керівником підприємства станом на 10.02.2015 року, до того ж перебував на лікарняному. Наведене свідчить про незаконність погодження відпустки з ОСОБА_5 , непогодження відпустки з керівником ПАТ «НДІ ЕМП», тобто самовільне використання відпустки.

Відсутність позивача на робочому місці визнається сторонами, а тому факт прогулу є доведеним.

Посилання позивача та його представників на незаконність призначення ОСОБА_4 та рейдерське захоплення ПАТ «НДІ ЕМП» є безпідставними та не підтверджені жодними доказами, а також спростовуються матеріалами справи, зокрема Наказом ФДМ України від 26.11.2014 року № 2685 (а. с. 26-27) та витягом ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а. с. 31-32).

Щодо відібрання від порушника трудової дисципліни письмових пояснень суд звертає увагу на те, що фактично такі пояснення були відібрані і містяться в акті про відсутність працівника на роботі від 16.02.2015 року (а. с. 36). Також ПАТ «НДІ ЕМП» направляло ОСОБА_1 лист від 26.02.2015 року, в якому працівнику пропонувалося з`явитися до відділу кадрів для надання пояснень щодо відсутності на підприємстві (а. с. 52), лист повернувся за закінченням терміну зберігання (а. с. 53-55). Враховуючи наведене, відповідач виконав вимоги закону щодо відібрання пояснень у працівника і мав у своєму розпорядженні пояснення щодо причин відсутності особи на роботі.

Суд звертає увагу також на те, що в силу ст. 43 КЗпП та ст. 39 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником, про прийняте рішення власник або уповноважений ним орган повідомляється у письмовій формі в триденний строк після його прийняття, а у разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) дав згоду на розірвання трудового договору.

Оскільки встановлені вище строки були пропущені, в даному випадку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) дав згоду на розірвання трудового договору.

Також необхідно врахувати, що постановою професійної спілки працівників радіоелектроніки та машинобудування первинної профспілкової організації ПАТ «НДІ ЕМП» від 27.05.2015 р. № 8 надано згоду адміністрації ПАТ «НДІ ЕМП» на звільнення інженера-конструктора 1 категорії ОСОБА_1 відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП (а. с. 159-160). Наведене свідчить про фактичне виконання припису ч. 9 ст. 43 КЗпП.

На підставі наведеного суд дійшов висновку про наявність у відповідача підстав для звільнення позивача (прогул), законність і обґрунтованість наказу про звільнення позивача і дотримання відповідачем процедури звільнення працівника, а тому суд відмовляє у задоволенні позову повністю.

Керуючись ст. ст. 40, 43, 149 КЗпП та ст. 39 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», ст. ст. 60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:
Відмовити в задоволенні позову.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: Т.О. ЗАЄЦЬ