Номер провадження: 22-ц/785/5061/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого Ващенко Л.Г.

суддів Колеснікова Г.Я., Плавич Н.Д.

при секретарі Павлючук Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 Приватбанк на рішення Балтського районного суду Одеської області від 20 березня 2015 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 банк Приватбанк до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

02.07.2014 року, публічне акціонерне товариство ОСОБА_2 Приватбанк (далі-Банк) звернулось із позовом про стягнення з відповідачів у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором від 18.09.2008 року, і, остаточно уточнивши вимоги, ОСОБА_2 просив стягнути з відповідачів заборгованість станом на 05.01.2015 року у сумі 113 269,99 доларів США.

Позов обгрунтовано тим, що між Банком і ОСОБА_3 18.09.2008 року укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 50 000 доларів США на строк до 16.09.2013 року. У забезпечення виконання кредитного договору, 18.09.2008 року між Банком і ОСОБА_4укладено договір поруки.

На підставі рішення Жовтневого районного суд у м. Дніпропетровська від 20.01.2011 року з відповідачів на користь Банка у солідарному порядку стягнута заборгованість у сумі 52 121,64 доларів США.

Посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_3 станом на 05.01.2015 року належним чином не виконав зобов'язання і не погасив заборгованість, позивач просив позов задовольнити.

Представник відповідачів позов визнав частково.

Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 20.03.2015 року позов задоволено частково: суд стягнув з ОСОБА_3на користь позивача заборгованість станом на 05.01.2015 року у сумі 23 130,03 доларів США еквівалент 364 902,50 гривень і судові витрати, а у позові до ОСОБА_4відмовив.

В апеляційній скарзі представник Банка просить рішення суду у частині відмови у позові до ОСОБА_4скасувати і задовольнити позов про стягнення заборгованості у солідарному порядку, посилаючись на незаконність рішення суду у цій частині й дотримання строку позовної давності по вимогам до поручителя.

Рішення суду у частині стягнення заборгованості з ОСОБА_3, ні ОСОБА_2, ні ОСОБА_3, у встановленмоу законом порядку, не оскаржили.

Сторони не з'явились у засідання колегії суддів.

Рішення суду першої інстанції у частині підлягає скасуванню на підставі ст. 309 ч.1 п.п.3, 4 ЦПК України. За змістом ст. 309 ч.1 п.п. 3,4 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Позивач, остаточно уточнивши вимоги, просив стягнути заборгованість за кредитним договором від 18.09.2008 року між Банком та ОСОБА_3, у тому числі із поручителя ОСОБА_4Є.з тих підстав, що боржник належним чином не виконав зобов'язання і станом на 05.01.2015 року основне зобов'язання не виконав (а.с.1,2,134-137).

Між сторонами виникли правовідносини з кредитного договору від 18.09.2008 року та договору поруки від 18.09.2008 року, які регулюються ст. ст. 259, 526, 530, 553, 559, 626, 627, 638, 640, 1049, 1054 ЦК України.

Встановлено, що 18.09.2008 року між Банком та ОСОБА_3укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 50 000 доларів США на строк до 16.09.2013 року, крім того, у забезпечення виконання зазначеного зобов'язання, 18.09.2008 року між Банком і ОСОБА_5укладено договір поруки (а.с.12-17,20).

Боржник належним чином не виконував зобов'язання і допустив заборгованість, у зв'язку з чим, на підставі рішення апеляційного суду Одеської області від 17.12.2010 року з відповідачів на користь Банка суд стягнув заборгованість станом на 22.06.2010 року у сумі 44 003,22 доларів США еквівалент 348 065,47 гривень, а на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.01.2011 року з відповідачів на користь позивача стягнута заборгованість у сумі 364 896,44 гривень (а.с.3.4,180-188).

Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 20.03.2015 року з відповідача ОСОБА_3на користь Банка суд стягнув заборгованість станом на 05.01.2015 року у сумі 23 139,03 доларів США еквівалент 364 902,50 гривень.

Банк і ОСОБА_3 з рішенням суду у цій частині погодились і не подали апеляційну скаргу.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у позові до поручителя у зв'язку із пропуском Банком шестимісячного строку для зверення із вимогою до поручителя.

За змістом ст. 559 ч.4 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основого зобовязання не пред'явить вимоги до поручителя.

З договору поруки від 18.09.2008 року між Банком і ОСОБА_4вбачається, що сторони цього договору дійшли до згоди, що строк /позовна давність/ в межах якого сторони можуть звернутись до суду з вимогою про захист свого порушеного права або інтересу, встановлена протягом 5 /п'яти/ років (п.11 договору поруки, а.с.20).

Відповідно до ст. 259 ч.1 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Зважаючи на те, що сторони у договорі поруки дійшли домовленості про збільшення строку позовної давності до 5 років, ОСОБА_2, звернувся до суду за захистом порушеного права по основному зобов'язанню від 18.09.2008 року 02.07.2014 року, строк виконання якого сторони договору визначили до 16.09.2013 року, у даному випадку, суд дійшов неправильного висновку про припинення договору поруки і пропуск Банком шестимісячного строку для звернення до суду з вимогою до поручителя.

За таких обставин, рішення суду у частині відмови у позові до поручителя підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового рішення про стягнення заборгованості у солідарному порядку станом на 05.01.2015 року у сумі 23 139,03 доларів США еквівалент 364 902,50 гривень, оскільки зазначена сума визначена на підставі рішення суду про стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_3 і рішення суду у цій частині ні ОСОБА_2, ні ОСОБА_3 не оскаржили.

Приймаючи до уваги, що рішення суду у частині не відповідає обставинам справи і вимогам закону, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду у частині скасуванню з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 Приватбанк задовольнити.

Рішення Балтського районого суду Одеської області від 20 березня 2015 року у частині відмови у позові до ОСОБА_4 скасувати.

Позов публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 Приватбанк до ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний № 6) і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний № НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 банк Приватбанк (ЄДРПОУ № 14360570) заборгованість станом на 05.01.2015 року у сумі 23 139,03 доларів США /по курсу 15,77 гривень за 1 долар США відповідно до службового розпорядження НБУ від 05.01.2015 року/ еквівалент 364 902 гривень 50 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 Приватбанк судові витрати, з кожного, по 1 827 гривень.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення апеляційного суду може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

ОСОБА_6

ОСОБА_7