Справа № 459/5480/14 Головуючий у 1 інстанції: Грабовський В.В.
Провадження № 22-ц/783/3207/15 Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - судді - Гірник Т.А.

суддів - Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретаря - Глинський О.А.

з участю позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 24 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про звільнення від обов'язку виплати аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з указаним позовом до ОСОБА_5 та з посиланням на ст. 232 СК України просив звільнити його від обов'язку виплати аліментів на користь ОСОБА_5 на сина ОСОБА_6, на даний час ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проводиться на підставі виконавчого листа, виданого на виконання рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 03.03.2014 року.

Оскаржуваним рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 24 лютого 2015 року позов задоволено.

Припинено стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання сина ОСОБА_6 (змінені прізвище та по-батькові дитини - ОСОБА_6), ІНФОРМАЦІЯ_1, що здійснюється на підставі рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 03.03.2014 року. Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржила відповідач. Вважає його незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, а також невідповідності висновків суду обставинам справи.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі. Мотивує тим, що на момент ухвалення рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 03.03.2014 року про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_6, позивач вже був позбавлений батьківських прав рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 07.11.2011 рок. Згідно рішення цього ж суду від 16.02.2012 року ОСОБА_9 усиновив неповнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. В судовому засіданні 03.03.2014 року щодо стягнення аліментів із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_10 позовні вимоги відповідач визнав та погодився сплачувати аліменти. Рішення суду не оскаржував. А тому у суду немає жодних правових підстав звільняти його від сплати аліментів та зупиняти виконання рішення суду. Якщо позивач вважає незаконним рішення про стягнення аліментів, він не позбавлений права його оскаржити в апеляційному порядку. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст.188 СК України передбачено випадки звільнення батька від сплати аліментів. Ст. 190 цього кодексу передбачено випадки припинення права на стягнення аліментів. Ці випадки є виключними і поширеному тлумаченню не підлягають. Згідно ч.2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Позивач заперечив проти апеляційної скарги, просять рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Інші учасники в судове засідання не з»явились, зокрема апелянт втретє. Належно повідомлені про розгляд справи, про що до справи долучено розписки про отримання судових повісток. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим продовжувати розгляд справи у її відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.11,59,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Матеріалами справи встановлено, що сторони з 23.08.2000 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 21.02.2011 року розірвано.

Від подружнього життя у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився син ОСОБА_6.

16 липня 2011 року ОСОБА_11 зареєструвала шлюбу із ОСОБА_10, що стверджується Свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 7 листопада 2011 року за позовом ОСОБА_11, ОСОБА_2 позбавлено батьківських щодо сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 16.02.2012 року, яке набрало законної сили 26.02.2012 року, ОСОБА_9 надано дозвіл на усиновлення ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Додатковим рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 31.12.2013 року (справа № 1327/339/2012) вирішено: в актовому записі від 16.01.2004 року № 05 про народження ОСОБА_6 внести зміни: в графі «прізвище» дитини замість ОСОБА_6 вказати ОСОБА_6, в графі «по-батькові» замість «ОСОБА_6 вказати - ОСОБА_6 в графі «батько» вказати замість ОСОБА_6 - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України».

При розгляді справи апеляційній інстанції вказані обставини підтверджено витребуваним судом апеляційної інстанції копії актового запису про народження дитини сторін / актовий запис № 5 від 16 січня 2004 року/, яка долучена до матеріалів справи.

Отже встановлено, що уже на час постановлення судом рішення про стягнення аліментів 03.03.2014 року відомості про відповідача, як про батька сина ОСОБА_6 виключені з актового запису про народження останнього.

Цим рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 03.03.2014 року з ОСОБА_12 / ОСОБА_2/ ОСОБА_13 вирішено стягувати в користь ОСОБА_5 аліменти на утримання сина ОСОБА_6, 2712.2003 року народження, в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць, починаючи з 06.02.2014 року до повноліття дитини.

На підставі вказаного рішення суду із заробітної плати позивача щомісячно утримуються аліменти, що підтверджується довідкою Львівської дирекції УДППЗ «Укрпошта» від 12.01.2015 року № 09.

Відповідно до ч. 1 ст. 232 СК України з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов'язки між батьками та особою, яка усиновлена.

Вказана норма закону вказує на те, що акт усиновлення змінює суб'єктний склад батьківських правовідносин. Юридично біологічні батьки усиновленого, як і він сам, перестають бути суб'єктами батьківських прав та обов'язків.

Частиною 3, 4 ст. 232 СК України передбачено, що з моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов'язки між особою, яка усиновлена, та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов'язки щодо дитини, яку він усиновив, у тому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини.

Враховуючи зазначені норми закону та досліджені матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду вважає висновок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, оскільки у позивача з моменту усиновлення ОСОБА_6, яке було здійснено 26.02.2012 року, припинилися особисті та майнові права і обов'язки щодо останнього з дня набрання чинності рішенням суду про усиновлення її громадянином ОСОБА_9

Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_2 /ОСОБА_2./ не бажає зберігати особисті та майнові права і обов'язки щодо ОСОБА_6 /ОСОБА_9 /, то суд дійшов правильного висновку про те, що саме з моменту усиновлення останнього ОСОБА_9 припинились особисті та майнові права і обов'язки між позивачем та його сином, зокрема і обов'язок утримувати сина. У зв'язку з цим цей обов'язок стосовно утримання вказаної дитини виник у ОСОБА_9

Доводи апеляційної скарги про те, що у суду немає жодних правових підстав звільняти позивача від сплати аліментів та зупиняти виконання рішення суду, правильності висновків суду не спростовують. Судом вірно звернуто увагу на те, що наявність такого, що набрало законної сили, рішення суду про стягнення з позивача аліментів на користь своєї дитини, яка усиновлена іншим чоловіком без збереження майнових прав та обов'язків між дитиною та позивачем, ухваленого після рішення суду про усиновлення дитини, не позбавляє права позивача звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів на підставі ч. 1 ст. 232 СК України з вимогою про припинення стягнення аліментів.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду та не доводять порушення ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення.

За таких обставин, відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.. 303, 304 , п.1 ч.1 ст.307, ст. 308, 313, п.1 ч.1 314, ст.315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 24 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржене у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді