Справа № 159/3383/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Лесик В.О.
Провадження № 22-ц/773/1278/15 Категорія: 59 Доповідач: Овсієнко А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Овсієнка А.А.,

суддів - Веремчук Л.М., Карпук А.К.,

при секретарі Черняк О.В.,

з участю: прокурора Оліферчук Н.П.,

третьої особи ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Ковельського міжрайонного прокурора до Ковельської міської ради Волинської області, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Державна інспекція сільського господарства України у Волинській області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_1, про визнання незаконними та скасування рішень міської ради за апеляційною скаргою відповідача Ковельської міської ради Волинської області на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17 липня 2015 року задоволено позов Ковельського міжрайонного прокурора до Ковельської міської ради Волинської області про визнання незаконними та скасування рішень міської ради.

Визнано незаконним та скасовано:

пп.1 п.1 рішення Ковельської міської ради № 42/17 від 26.09.2013 року «Про надання дозволу на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» відносно ОСОБА_1;

пп. 1 п. 2 рішення Ковельської міської ради № 57/20 від 26.06.2014 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення та надання земельних ділянок громадянам для будівництва індивідуального гаража для ведення городництва».

Стягнуто з Ковельської міської ради на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, неповноту з'ясування таких обставин та порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати вищевказане рішення та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

В ході апеляційного розгляду даної справи третя особа ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала із зазначених у ній підстав, тоді як прокурор просила відхилити апеляційну скаргу відповідача з огляду на безпідставність викладених у ній доводів, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представники третьої особи Державної інспекції сільського господарства України у Волинській області та відповідача Ковельської міської ради в судове засідання не з'явились, хоча були належним чином та своєчасно повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду даної справи, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення їм судових повісток. І оскільки про причини своєї неявки зазначені особи суд не повідомляли, а відповідачем подано клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника, то у відповідності з вимогами ст.305 ЦПК України колегією суддів визнано за можливе апеляційний розгляд даної справи проводити за відсутності вищезгаданих осіб.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін з наступних підстав.

Задовольняючи позов Ковельського міжрайонного прокурора, суд першої інстанції виходив із того, що пп.1 п.1 рішення Ковельської міської ради № 42/17 від 26.09.2013 року «Про надання дозволу на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» відносно ОСОБА_1, а також пп.1 п.2 рішення Ковельської міської ради №57/20 від 26.06.2014 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення та надання земельних ділянок громадянам для будівництва індивідуального гаража для ведення городництва» суперечать вимогам ст.ст.20, 39, 123, 124 ЗК України, оскільки відведена ОСОБА_1 для огородництва на умовах оренди земельна ділянка знаходиться в межах міста Ковеля і згідно генерального плану має інше цільове призначення - належить до земель житлової та громадської забудови.

Зазначені висновки суду першої інстанції, з якими погоджується і колегія суддів, ґрунтуються на встановлених обставинах справи та відповідних їм нормах матеріального права.

Так, згідно з ч.ч.1, 2 ст.18 ЗК України, до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об'єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії, що мають особливий правовий режим.

Класифікацією видів цільового призначення земель, затвердженою наказом Держкомзему України № 548 від 23.07.2010 року визначено поділ земель на окремі види цільового призначення, що характеризується власним правовим режимом, екосистемними функціями, видом господарської діяльності, типами забудови, типами особливо цінних обєктів, не передбачено на землях житлової та громадської забудови (секція «В») ведення такого виду діяльності як городництво. Натомість, ведення городництва, як вид діяльності, входить до секції «А» - землі сільськогосподарського призначення.

Відповідно до ст. 39 ЗК України, використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Згідно ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьоюстатті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Статтею 123 ЗК України визначено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: зміни цільового призначення земельних ділянок відповідно до закону; надання у користування земельних ділянок, межі яких не встановлені в натурі (на місцевості). Надання у користування земельної ділянки, межі якої встановлені в натурі (на місцевості), без зміни її цільового призначення здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою. Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідної сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки).

Відповідно до ч. 3 ст. 123 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

За змістом наведених вище норм закону, при прийнятті рішення про надання згоди (дозволу) на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орган місцевого самоврядування повинен перевірити відповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації.

Згідно з ч.3 ст. 8 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», рішення з питань планування та забудови територій приймаються сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами, районними, обласними радами, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями в межах визначених законом повноважень з урахуванням вимог містобудівної документації.

Статтею 17 даного Закону визначено, що генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується наявними у справі доказами, що пп.1 п.1 рішення Ковельської міської ради № 42/17 від 26.09.2013 року «Про надання дозволу на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» ОСОБА_1 надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 111 кв.м. в м.Ковель для огородництва в оренду терміном на 5 років. (а.с.5).

Підпунктом 1 п.2 рішення Ковельської міської ради № 57/20 від 26.06.2014 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення та надання земельних ділянок громадянам для будівництва індивідуального гаража для ведення городництва» затверджено проект землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки (а.с.4).

Водночас, як правильно встановлено судом першої інстанції, згідно чинного генерального плану міста Ковель Волинської області, спірна земельна ділянка, надана ОСОБА_1 в оренду для ведення городництва, знаходиться на території садибної житлової забудови, тоді як землі сільськогосподарського призначення на території міста генеральним планом взагалі не передбачені.

Отже, Ковельською міською радою, при наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_1 для городництва по вул.Винниченка, 6 в м.Ковель, яка згідно генерального плану міста є територією садибної житлової забудови, було порушено цільове призначення вказаної земельної ділянки та не було внесено відповідних змін до генерального плану м. Ковеля.

Відповідно до п. «а» ст.21 ЗК України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою, зокрема, для визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні докази в їх сукупності та надавши їм належну правову оцінку, правильно визначив характер існуючих між сторонами спірних правовідносин і з додержанням вимог ст.ст. 213, 214 ЦПК України дійшов законного та обґрунтованого висновку про те, що оскаржувані пункти рішення міської ради суперечать нормам чинного законодавства, оскільки спірну земельну ділянку було надано у користування ОСОБА_1 всупереч її цільовому призначенню без внесення змін до генплану міста, а відтак - згадані акти органу місцевого самоврядування є незаконними та підлягають скасуванню.

Доводи апеляційної скарги зводяться до довільної інтерпретації відповідачем фактичних обставин справи та відповідних норм чинного законодавства і жодним чином не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

А тому, виходячи із визначених ст. 303 ЦПК України меж розгляду справи апеляційним судом, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, наведені в ньому висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а отже передбачені законом підстави для скасування чи зміни даного судового рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу відповідача Ковельської міської ради Волинської області відхилити.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17 липня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді