Справа № 638/9485/15-ц
Провадження № 2/638/4602/15
Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого судді: Подус Г.С
при секретарі Коваленко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення заборгованості у порядку регресу,
08 червня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у порядку регресу.
Позивач та представник позивача у судове засідання не зявилися, надавши письмові заяви у яких зазначили, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі, наполягають на їх задоволенні та просять розглядати позовну заяву за їх відсутності.
Третя особа, що не заявляє самостійних позовних вимог на предмет спору ОСОБА_3 надав заяву про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач у судове засідання не зявився , про час, місце судового засідання був належним чином повідомлений, клопотання про слухання справи за його відсутності до суду, заяви із поясненням причини неявки не надходило.
Представник позивача проти ухвалення рішення у заочному порядку не заперечує.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
За таких обставин на підставі ч.4 ст. 169 ЦПК України та керуючись ст. 224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Позивач вказує, що вона, її син ОСОБА_3 та відповідач є співвласниками квартири, яка знаходиться за адресою: м.Харків, пр. Перемоги, б. 61-Б, кв. 10 на праві спільної сумісної власності.
Суд, дослідивши та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
У квартирі зареєстровані позивач, ОСОБА_3 та відповідач, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сімї від 21.04.2015 виданою КП «Жилкомсервіс».
Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов'язує.
Відповідно до ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.
Відповідно до ст. 10 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» утримання приватизованих квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від форм власності на них.»
Відповідно до ст. 13 Закону від 24.06.2004 року N 1875-ІУ "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються зокрема на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо-та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо. Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.
Відповідно до ст. 1 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" споживач - це фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.
Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Стаття 156 ЖК України визначає права і обов'язки членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) Члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Так, за згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі у витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.
За статтею 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Відсутність самого договору між сторонами не звільняють мешканців квартири від обов'язку оплати комунальних послуг, оскільки, в силу вимог ст. 162 ЖК України, наймач (власник) зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.
Також, Правила користування приміщеннями житлових будинків, затверджені Постановою КМУ України від 08 жовтня 1992 року № 572, п. 18 зобов'язують наймача, власника й орендаря житлового приміщення оплачувати житлово-комунальні послуги.
Оскільки Правила користування приміщеннями житлових будинків, затверджені Постановою КМУ України від 08 жовтня 1992 року № 572, п. 18 зобов'язують наймача, власника й орендаря житлового приміщення оплачувати житлово-комунальні послуги, враховуючи положення ст. 541 ЦК України зобов'язання з оплати комунальних послуг мають солідарний характер, а тому особи, що проживають в квартирі позивача несуть солідарні зобов'язання з оплати житлово-комунальних послуг.
Згідно ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, водовідведення, газ, електрична, теплова енергія і інші послуги) підлягають оплаті крім квартплати за затвердженими у встановленому порядку тарифами.
Згідно з п. 17, 18, 20, 30 Правил надання населенню послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, споживач повинен своєчасно у встановлений термін сплачувати надані послуги. Оплата за надані послуги вноситься щомісячно, згідно норм і тарифів встановлених обласними державними адміністраціями.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.
Відповідно до ч. 1 ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.
З наведених норм вбачається, що в разі доведеності одним із співвласників понесення ним витрат на управління, утримання та збереження спільного майна, участь у чому (управлінні, утриманні, збереженні) пропорційно своїй частці зобов'язаний приймати інший співвласник, який ухиляється від свого обов'язку, особа, яка зазнала втрат, має право на їх відшкодування у передбаченому законом порядку.
Разом з тим, відповідач будучи зареєстрованим в цій квартирі, не несе витрат на її утримання та не сплачує комунальні послуги.
Таким чином, позивач змушена самостійно нести витрати на утримання квартири та сплачувати комунальні послуги.
Як вбачається з матеріалів позовної заяви квартира знаходиться у спільній сумісній власності сторін, однак квартирна плата та комунальні послуги сплачувалися лише позивачкою.
Таким чином, оскільки відповідач, як співвласник, не брав участі у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, то він зобов'язаний відшкодувати позивачу, який фактично поніс витрати на утримання майна, суму 4113 гривень 96 копійок, яка складає 1/3 частини від сплаченої позивачем суми 12 356, 52 гривень за вирахуванням суми сплаченої відповідачем (04 гривні 88 копійки) .
Суд також стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 243,60 грив., сплачений ним про звернення до суду з позовом.
На підставі викладеного, керуючись ст..ст. Правилами надання населенню послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Законом України „Про житлово-комунальні послуги", ст..ст. 64, 67, 68, 151, 156, 162 ЖК України, ст..ст. 23, 526, 544 ЦК України, 10, 11, 60, 61, 212-215 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 суму грошових витрат на утримання майна в розмірі 4113 гривень 96 копійок (чотирьох тисяч ста тринадцяти гривень девяноста шести копійок).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 243 гривень 60 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: