Справа № 204/3748/15-ц
Провадження № 2/204/1754/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2015 року м. Дніпропетровськ

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Черкез Д.Л.,

при секретарі Макарчук А.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2015 року позивач, ОСОБА_3, звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком № 37 у тупику Полуничний у м. Дніпропетровську. В обґрунтування своїх вимог, зазначає, що у 1977 році вона була зареєстрована за вищевказаною адресою. У 1979 році у цьому ж будинку був зареєстрований чоловік позивача відповідач, ОСОБА_3 У 1993 році подружжя розійшлися, відповідач зібрав усі свої речі та виїхав з будинку. З цього моменту відповідач не проживає у вищевказаному будинку. Спільного господарства з позивачем не веде та у 1995 році шлюб між сторонами офіційно було розірвано. Враховуючи, що відповідач не проживає у квартирі більше одного року просить визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити, проти заочного розгляду не заперечувала.

Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений шляхом оголошення повідомлення про виклик через засоби масової інформації, причин неявки суду не повідомив.

Згідно ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Допитана у якості свідка ОСОБА_4 суду пояснила, що вона проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. З позивачем по справі перебуває у дружніх стосунках, оскільки вони сусіди. Відповідач по справі проживав у квартирі позивача з 1980 року. З 1993 року за вказаною адресою він не проживає з невідомих їй причин.

Допитана у якості свідка ОСОБА_5 суду пояснила, що вона проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. З позивачем по справі працювали у одному цеху, але після того, як відповідач пішов в 1993 році більше його не бачила.

Допитана у якості свідка ОСОБА_6 суду пояснила, що вона проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. Являється сусідкою позивача, коли відповідач там жив бачила його, але з 1993 року він пішов з родини та більше по цей день не повертався та після цього його не бачила.

Суд, заслухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Судом встановлено, що згідно Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2015 року, ОСОБА_2 є власником квартири, яка розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, домоволодіння № 37 по тупику Полуничному у м. Дніпропетровськ (а.с. 6-8). Цей факт також підтверджується витягом з державного реєстру прав на нерухоме майно та їх обтяжень серії ЕЕТ 793841 від 18.05.2015 року.

Відповідно до домової книги для прописки громадян, що проживають у домі № 37 по тупику Полуничному у м. Дніпропетровськ, позивач та відповідач прописані за цією адресою (а.с. 9-14).

Як вбачається з довідки № 2003 від 22.05.2015 року виданої ОСОБА_3 у буд. 37 по тупику Полуничному у м. Дніпропетровськ зареєстровані наступні особи: ОСОБА_2, ОСОБА_7 та ОСОБА_3 (а.с. 16).

Згідно свідоцтва про шлюб серії 11-КИ № 275091 виданого 02.12.1978 року Красногвардійським Р/о РАЦС м. Дніпропетровська, 02 грудня 1978 року ОСОБА_3 та ОСОБА_8 уклали шлюб, актовий запис № 1007. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_8 змінила прізвище на «Козак» (а.с 4).

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-КИ № 023662 виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Красногвардійської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська, 11 квітня 1995 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 шлюб розірвали, актовий запис № 160 (а.с.24).

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_3 з 1993 року у домі № 37 по тупику Полуничному у м. Дніпропетровськ не проживає. Фактичне місце проживання відповідача не відоме. Особистих речей відповідача в будинку немає, що підтверджується показами свідків та письмовими поясненнями ОСОБА_6, ОСОБА_9 та ОСОБА_4В, складеними та підписаними сусідами позивача.

У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком 37 по тупику Полуничному у м. Дніпропетровськ, оскільки не проживає там з 1993 року без поважних причин, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, судовий збір у розмірі 243,60 грн. підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

На підставі ст.ст. 15, 319, 321, 405 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст. 3, 10, 57-61, 88, 169, 209, 212-215, 224, 226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком № 37 по вулиці Тупик Полуничний у місті Дніпропетровську.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 243,60 грн. (двісті сорок три гривні, 60 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.Л. Черкез