Справа № 202/4500/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 серпня 2015 року Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі: головуючої-судді ОСОБА_1, за участю секретаря судового засідання Куріної О.Ю., Котули А.М., позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, представника третьої особи ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6, до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради, Індустріальний районний відділ в місті Дніпропетровськ Головного управління в Дніпропетровській області Державної міграційної служби про визнання права на проживання та користування квартирою та взяття на реєстраційний облік, -

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 28 січня 2000 року, мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. У 1999 році вона разом з дитиною вселилася в належну відповідачу квартиру АДРЕСА_1. Зазначена квартира є єдиним постійним місцем проживання сина, проте відповідач не надає свою згоду на його реєстрацію за вказаною адресою. Тому позивач просить визнати за неповнолітнім ОСОБА_6 право на проживання та користування квартирою № 69 в будинку № 93 по проспекту Миру в місті Дніпропетровську, зобовязавши Індустріальний районний відділ в місті Дніпропетровськ Головного управління в Дніпропетровській області Державної міграційної служби взяти його на реєстраційний облік.

Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов підтримала та наполягала на його задоволенні.

Представник третьої особи на стороні позивача - органу опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради ОСОБА_5 у судовому засіданні також просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 у судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на те, що позивач має можливість зареєструвати дитину за місцем своєї реєстрації в гуртожитку або в належному їй будинку в іншому населеному пункті. Крім того, вважали, що у звязку з реєстрацією сина в належній йому квартирі він буде вимушений нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, а також не зможе виселити позивача, як матір дитини, з якою вони знаходяться в стані розлучення. Просили в задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи на стороні відповідача - Індустріальний районний відділ в місті Дніпропетровськ Головного управління в Дніпропетровській області Державної міграційної служби до суду не зявився, про час і місце судового розгляду був повідомлений, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність.

Суд, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав:

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 січня 2000 року.

Мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі свідоцтва про право власності на житло від 4 січня 1998 року, виданого виконкомом міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням від 4 січня 2008 року № 3/76-98, відповідачу ОСОБА_3 належить на праві власності квартира АДРЕСА_1.

Згідно з довідкою Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства від 15.05.2015 року № 1403 за вказаною адресою, крім ОСОБА_3, з 1999 року по теперішній час проживають, але не зареєстровані син ОСОБА_6 та дружина ОСОБА_2.

Факт постійного проживання ОСОБА_6 в квартирі АДРЕСА_2 не заперечувався у судовому засіданні відповідачем та підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до частини 2 статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Згідно з частиною 1 статті 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Частиною 1 статті 156 ЖК України передбачено, що члени сімї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Враховуючи, що неповнолітній ОСОБА_6 вселений та постійно проживає в належній відповідачу квартирі як член його сімї, тому він набув право користування цим житловим приміщенням.

Отже позов в частині визнання за неповнолітнім ОСОБА_6 права користування квартирою № 69 у будинку № 93 по проспекту Миру в місті Дніпропетровську є обґрунтованим та підлягає задоволенню. При цьому суд звертає увагу, що саме по собі право особи на користування житловим приміщенням включає її право на проживання в цьому житлі, а тому таке право не потребує окремого визнання.

Доводи відповідача та його представника, що дитина повинна бути зареєстрована за місцем реєстрації матері або в належному їй іншому житлі суд вважає безпідставними, оскільки відповідно до закону неповнолітній ОСОБА_6 має право на користування квартирою № 69 у будинку № 93 по проспекту Миру в місті Дніпропетровську.

Разом з тим, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зобовязання Індустріального районного відділу в місті Дніпропетровськ Головного управління в Дніпропетровській області Державної міграційної служби взяти неповнолітнього ОСОБА_6 на реєстраційний облік, оскільки позивачу не було відмовлено у реєстрації місця проживання дитини та позов до цієї установи нею не заявлявся.

Таким чином позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_6 право користування квартирою № 69 в будинку № 93 по проспекту Миру в місті Дніпропетровську.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.Ю. Марченко