Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ провадження 22-ц778/2922/15 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2015 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізькій області у складі:

головуючого Стрелець Л.Г.

суддів Кухаря С.В.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Відділу державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 січня 2015 року у справі за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області ОСОБА_4А, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця ВДВС Красноармійського МРУЮ Донецької області Ткачова М.А.

В скарзі зазначала, що 03.07.2014р. до ВДВС Красноармійського МРУЮ Донецької області надійшли на примусове виконання виконавчі документи - виконавчий лист № 249/7216/13-ц від 18.06.2014 року, виданий Шахтарським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ТОВ «Амарант-Агро» на її користь середнього заробітку у розмірі 81 750 грн. 00 коп., ВП № 43878724 та виконавчий лист № 249/7216/13ц від 18.06.2014 року виданий Шахтарським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ТОВ «Амарант-Агро» на її користь моральної школи и по трудовим правовідносинам в сумі 500 грн. 00 коп., ВП № 43878910.

Внаслідок триваючої бездіяльності державного виконавця виконавчі листи до цього часу не виконані.

Зазначає, що державний виконавець своєчасно не перевірив наявність у боржника рахунків у банківських установах за кордоном (шляхом надсилання запиту до НБУ); своєчасно не перевірив чи відкривав боржник нові рахунки у банківських установах на Україні; своєчасно не арештував касу підприємства; своєчасно не арештував та не описував усе обладнання боржника, механізми та устаткування боржника, яке боржнику належить згідно бухгалтерського балансу; своєчасно не витребував у боржника бухгалтерський баланс та не звертався до суду для розкриття відповідної інформації судом; своєчасно не робив до суду подання про заборону боржнику виїзду за межі України; своєчасно не робив до правоохоронних органів подання про притягнення боржника до кримінальної відповідальності за невиконання рішення суду; своєчасно не направляв до банківських установ платіжні вимоги на списання арештованих грошових коштів з усіх без винятку арештованих рахунків боржника; своєчасно не направляв до банківських установ платіжні вимоги на списання арештованих грошових коштів з усіх без винятку арештованих рахунків боржника; своєчасно не виносив постанову і не виніс постанову про арешт майна боржника, про розшук автотранспорту боржника; своєчасно не перевірив, чи були отримані постанови державного виконавця відповідними установами, куди вони направлялися і не контролював хід та стан виконанню постанов. їй відомо, що постанови, які виносилися державним виконавцем, тривалий час не відправлялися адресатам.

Таким чином, державний виконавець несвоєчасно та не у повній мірі використовував свої можливості та не своєчасно та не у повній мірі виконував свої обов'язки, передбачені ЗУ «Про виконавче провадження», чим порушив її права на виконання рішення суду.

Вважає бездіяльність державного виконавця незаконною.

Посилаючись на зазначені обставини просила суд поновити строк звернення до суду зі скаргою, визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Ткачова М.А.. по тривалому невиконанню, по несвоєчасному та неповному здійснення виконавчих дій у виконавчих провадження ВП № 43878724 та ВП № 43878910 з виконання рішення суду по справі № 249/7216/13ц Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 18.06.2014 року про стягнення з ТОВ «Амарант-Агро» на її користь заборгованості із середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 січня 2015 року скаргу задоволено.

Визнано незаконною бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області Ткачова МА при здійсненні виконавчих проваджень № ВП 43 878724 і № ВП 43878910 з виконання рішення суду про стягнення з ТОВ «Амарант-Агро» на користь ОСОБА_3 середнього заробітку у розмірі 81 750 грн. 00 коп. і моральної шкоди 500 грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі ВДВС Красноармійського МРУЮ зазначає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, тому просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволені скарги.

Учасники процесу належним чином повідомлені про час і місце слухання справи. Заявник ОСОБА_3 на адресу апеляційного суду Запорізької області надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність. ВДВС Красноармійського МРУЮ надіслали додаткові документи, при цьому заяву про розгляд справи у їх відсутність, або відкладення розгляду справи суду апеляційної інстанції не надіслали.

З огляду на вищевикладене та у відповідності до ст.ст. 303-1,305 ЦПК України, судова колегія ухвалила розглядати справу за відсутності заявника та представника ВДВС ОСОБА_2 армійського МРУЮ, які не прибули до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.1 ч.2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

При розгляді скарги судом першої інстанції правильно визначено характер спірних правовідносин, вірно застосовано Закон України „Про виконавче провадження, ст. ст. 383,386 ЦПК України, та обґрунтовано залишено скаргу без задоволення.

Доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, виходячи з наступного.

Згідно ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є обов'язковість рішень суду. Ця норма Конституції закріплена і в ст. 14 ЦПК України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

За правилами ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право оскаржити до суду рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 2 ст. 1 Закону України „Про державну виконавчу службу завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 «Про виконавче провадження» (далі Закон) державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконанню рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Крім того, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, невиконання рішення суду є порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, ратифікованою Україною 17 липня 1997 року, та яка є частиною національного законодавства.

Судом встановлено, що в провадженні відділу ДВС Красноармійського МРУЮ знаходиться виконавче провадження №ВП43878724 за виконавчим листом №249/7216/13-ц від 18.06.2014р. про стягнення з ТОВ «Амарант-Агро» на користь ОСОБА_3 середнього заробітку у розмірі 81750,00 грн. та виконавче провадження № ВП43878910 за виконавчим листом №249/7216/13ц від 18.06.2014р. про стягнення на користь ОСОБА_3 моральної шкоди у розмірі 500,00 грн.

Виконавчі провадження були відкриті державним виконавцем Ткачовим М.А. 03.07.2014 року, боржнику було надано строк для добровільного виконання до 10.07.2014р.

Згідно зі ст. 30 Закону державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження

Заходами примусового виконання рішень, відповідно до ст. 32 Закону, є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що в процесі примусового виконання за виконавчим провадженням № ВП 43878910, 31.07.2014 року державним виконавцем винесено постанови про арешт коштів боржника, проте будь-якої інформації щодо виконання цих постанов державним виконавцем суду не надано. Інших дій, направлених на виявлення майна боржника, на яке можливо звернути стягнення, тощо державним виконавцем не здійснювалось.

З матеріалів справи вбачається, що Відділ державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції при розгляді скарги ОСОБА_3 в суд першої інстанції надали заперечення ( а.с.30-32), проте будь-які письмові докази на підтвердження своїх заперечень суду першої інстанції не надали. На вимогу суду першої інстанції про надання копій виконавчих проваджень ніяким чином не прореагували, а навпаки надали заяву від 27.01.2015 року в якій просили дану справу розглянути на розсуд суду без участі державного виконавця у звязку з великою навантаженістю. В звязку з цим, як вбачається з матеріалів справи для вирішення скарги ОСОБА_3 судом були вивчені матеріали справи та інформація про виконавчі провадження №43878724 і №42878910, яка міститься у Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень.( а.с.33-39)

За статтею 33 Закону у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Згідно зі ст. 52 Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються. На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

Особливості звернення стягнення на майно боржника - юридичної особи визначені главою 5 Закону.

Доводи апелянта, зазначені в апеляційній скарзі (а.с.71-72) повністю відповідають запереченням Відділу державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції, наданим суду першої інстанції (а.с.30-32), які були перевірені під час провадження справи судом першої інстанції, свого підтвердження не знайшли, дістали належної правової оцінки, яка не потребує додаткового повторення.

Довід апеляційної скарги про законність дій державного виконавця спростовані під час розгляду справи з підстав, що зазначені вище у цій ухвалі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Додавши до апеляційного суду пакет ксерокопій документів Відділ державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції не обґрунтували, що саме вони намагались цими копіями довести колегії суддів, а також чому не надавали в суд першої інстанції при розгляді даної справи. Більш того, вказані ксерокопії документів підтверджують ту обставину, що державним виконавцем при виконанні виконавчих проваджень №43878724 і №42878910 крім постанов, про арешт майна боржника в період з 03.07.2014 року по грудень 2014 року ніяких дій щодо виконання рішення суду про стягнення заробітної плати ОСОБА_3, та стягнення моральної шкоди передбачених ст. 32 Закону України „Про виконавче провадження не здійснювалось.

Викладені в апеляційній скарзі доводи, щодо виконаних на вимогу представника стягувача державним виконавцем у період з 29.12.2014 року по 20.01.2015 рік дій по примусовому виконанню за виконавчим провадженням №43878724 і №42878910, не заслуговують на увагу, оскільки в цей час справа перебувала на розгляді в суді, а ОСОБА_3 в скарзі просить визнати бездіяльність державного виконавця в період з 03.07.2014 року по 24.12.2014 року. Крім того інформація щодо виконання виконавчого листа про стягнення на користь ОСОБА_3 моральної шкоди у сумі 500,00 грн. взагалі відсутня.

За вказаних обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визнання незаконною бездіяльність державного відділу державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області Ткачова МА при здійсненні виконавчих проваджень № ВП 43 878724 і № ВП 43878910 з виконання рішення суду про стягнення з ТОВ «Амарант-Агро» на користь ОСОБА_3 середнього заробітку у розмірі 81 750 грн. 00 коп. і моральної шкоди 500 грн. 00 коп.

При розгляді справи апеляційним судом встановлено, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог процесуального права, а доводи апеляційної скарги її не спростовують.

Немає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду.

Керуючись ст. ст. 307,312,313-315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції відхилити.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 січня 2015 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: