Справа № 369/5674/15-ц
Провадження № 2/369/2600/15
РІШЕННЯ

Іменем України

22.07.2015 року Києво-Святошинський районний суд Київської області

головуючого - судді Усатова Д.Д .

при секретарі Котляр А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-тя особа ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, мотивуючи тим, що 07.04.2008 року між ВАТ «Родовід банк», який у встановленому законом порядку змінив назву на ПАТ «Родовід банк», та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір №77.2/ІЖ-107.08.3, відповідно до умов якого позивач відкрив ОСОБА_5 невідновлювальну кредитну лінію на загальну суму 11 600 000 (одинадцять мільйонів шістсот тисяч) гривень 00 копійок строком по 07.04.2009 року включно. 09.09.2008 року між позивачем і ОСОБА_5. було укладено договір №1 про внесення змін до кредитного договору.

Згідно п.1 договору №1 сторони внесли зміни до п.1.1. кредитного договору, виклавши його в наступній редакції:

«1.1. Банк відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі у розмірі 12 296 000 (дванадцять мільйонів двісті дев'яносто шість тисяч) гривень 00 копійок по 07 квітня 2009 року включно». Згідно п.1.3. кредитного договору процентна ставка за кредитами встановлена в розмірі 20% (двадцять) процентів річних.

Факт видачі кредиту підтверджується випискою з балансового рахунку 2202.

В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між позивачем та ОСОБА_5 було укладено договір іпотеки, посвідчений 30.07.2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пелих Ю.В., за реєстровим номером 1239, з наступними змінами та доповненнями.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором відповідно до п.1.1. Договору іпотеки ОСОБА_5 було передано позивачу домоволодіння, житловою площею 184,50 кв.м., загальною площею 291,90 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, та земельну ділянку площею 0,1014 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, кадастровий номер: НОМЕР_1 (надалі - "Предмет іпотеки").

Згідно п. 4.1., 4.2. Кредитного договору позичальник зобов'язувався щомісячно до "10"- го числа (включно) кожного календарного місяця сплачувати банку нараховані проценти за користування кредитами, а також повернути одержані кредити згідно з умовами Кредитного договору не пізніше 07.04.2009 року.

Однак, в порушення умов Кредитного договору позичальником не було виконане зобов'язання щодо повного повернення одержаної суми кредитів 07.04.2009 року, що підтверджується розрахунком заборгованості та відповідною випискою з балансового рахунку № 2207.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

В ч.1 ст.624 ЦК України зазначено, що якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

У відповідності до п. 4.5 Кредитного договору позичальник зобов'язаний у разі порушення строків (термінів) повернення кредитів та/або сплати процентів за користування кредитами, сплачувати Банку пеню за кожний день прострочки у розмірі 1,6 % від суми простроченої заборгованості.

Відповідно до змін внесених договором №1 до умов Кредитного договору п. 4.5. викладено в наступній редакції:

«4.5. За порушення строків (термінів повернення кредитів та/або сплати процентів за користування кредитами, сплачувати Банку пеню за кожний день прострочки у розмірі 30,0 % річних від суми простроченої заборгованості».

Згідно з ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування.

Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

АТ «РОДОВІД БАНК» стало відомо про смерть Позичальника ОСОБА_5 (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1), копія свідоцтва про смерть є в матеріалах справи.

Керуючись ст. 1281 ЦК України АТ «РОДОВІД БАНК» звернувся до Державних нотаріальних контор з вимогами-претензіями щодо погашення суми заборгованості за кредитним договором спадкоємцями.

12.11.2013 року та 24.12.2013 року на адресу ПАТ «РОДОВІД БАНК» надійшли листи № 4510/02-14 від 06.11.2013 року та № 5248/02-14 від 19.12.2013 року з Шостої Харківської державної нотаріальної контори про те, що після померлого ОСОБА_5, були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я дочки - ОСОБА_4, матері - ОСОБА_2, батька - ОСОБА_1, а саме:

ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом шостою Харківською державною нотаріальною конторою 19.11.2013 року на ? частину житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_2.

ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом шостою Харківською державною нотаріальною конторою 19.11.2013 року на ? частину житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_2.

ОСОБА_4 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом шостою Харківською державною нотаріальною конторою 19.11.2013 року на ? частину житлового квартири, що знаходиться в АДРЕСА_1

Крім того, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.09.2010 року по справі № 2-199/2010 по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4, АТ «РОДОВІД БАНК» про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання право власності, встановлено факт проживання однією сімєю без шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_5 та визнано право спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на житловий будинок АДРЕСА_2. Визнано за ОСОБА_3 право приватної власності на ? частину житлового будинку АДРЕСА_2. Визнано за ОСОБА_3 право приватної власності на ? частину земельної ділянки площею 0,1014 га, кадастровий номер НОМЕР_1, по АДРЕСА_2.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про заставу» та ст.572 ЦК України застава є способом забезпечення зобов'язань; у силу застави кредитор ( заставодержатель) має право в разі невиконання боржником ( заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом ( право застави).

Відповідно до положень ст.. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи.

Відповідно до п.36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від ЗО березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, суди мають враховувати, що іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права та несе всі його обов'язки за іпотечним договором тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки, стаття 23 Закону України «Про іпотеку». Проте, якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, який є відмінним від боржника, такий спадкоємець не несе відповідальності перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимог іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Якщо боржник та іпотекодавець - одна й та сама особа, то після її смерті до спадкоємців переходить не лише права та обов'язки іпотекодавця, а й обов'язки за основним зобов'язанням в межах вартості спадкового майна.

Станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 наявна заборгованість за Кредитним договором складає: 11 623 070 (одинадцять мільйонів шістсот двадцять три тисячі сімдесят) гривень 38 копійок, в тому числі: кредит - 10 239 391 (десять мільйонів двісті тридцять дев'ять тисяч триста дев'яносто одна) гривня 43 копійки; нарахована пеня - 1 183 583 (один мільйон сто вісімдесят три тисячі п'ятсот вісімдесят три) гривні 84 копійки; 3 відсотки річних - 38 342 (тридцять вісім тисяч триста сорок дві) гривні 25 копійок, сума інфляційних втрат від суми простроченої кредитної заборгованості - 161 752 (сто шістдесят одна тисяча сімсот п'ятдесят дві) гривні 86 копійок.

Згідно з ст.ст. 33, 35 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір іпотеки від 30.07.2008 року є способом забезпечення виконання зобов'язання за укладеним між сторонами кредитним договором, тобто є похідним від основного кредитного зобов'язання і діє до припинення основного зобов'язання, що прямо передбачено ч.5 ст.3 Закону України «Про іпотеку», згідно якої іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Зі змісту договору іпотеки, укладеного між банком і ОСОБА_5, вбачається, що він діє до повного виконання зобов'язань за основним договором, яким є кредитний договір № 77.2/ІЖ-107.08.3.

Відповідно до вимог ст.17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором відповідно ОСОБА_5 було передано позивачу домоволодіння, житловою площею 184,50 кв.м., загальною площею 291,90 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, та земельну ділянку площею 0,1014 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2.

Просив в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_5 за кредитним договором № 77.2/ІЖ-107.08.3 від 07.04.2008 року в розмірі 11 623 070 (одинадцять мільйонів шістсот двадцять три тисячі сімдесят) гривень 38 копійок звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: домоволодіння, житловою площею 184,50 кв.м., загальною площею 291,90 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, та земельну ділянку площею 0,1014 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3, шляхом його реалізації з прилюдних торгів за початковою ціною, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Також просив стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» суму сплаченого судового збору в розмірі 3654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) гривні.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 та його представники в судовому засіданні проти позову заперечили, просили відмовити, посилаючись на сплив строків позовної давності.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечила, просила відмовити, посилаючись на сплив строків позовної давності.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечила, просила відмовити, посилаючись на сплив строків позовної давності.

Представник третьої особи в судовому засіданні проти позову заперечила, просила відмовити, посилаючись на сплив строків позовної давності.

Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, зважаючи на наступне.

Дійсно, 07.04.2008 року між ВАТ «Родовід банк», який у встановленому законом порядку змінив назву на ПАТ «Родовід банк», та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір №77.2/ІЖ-107.08.3, відповідно до умов якого позивач відкрив ОСОБА_5 невідновлювальну кредитну лінію на загальну суму 11 600 000 (одинадцять мільйонів шістсот тисяч) гривень 00 копійок строком по 07.04.2009 року включно. 09.09.2008 року між позивачем і ОСОБА_5 було укладено договір №1 про внесення змін до кредитного договору.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_5 було укладено договір іпотеки, посвідчений 30.07.2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пелих Ю.В., за реєстровим номером 1239, з наступними змінами та доповненнями.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором відповідно до п.1.1. Договору іпотеки ОСОБА_5 було передано позивачу домоволодіння, житловою площею 184,50 кв.м., загальною площею 291,90 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, та земельну ділянку площею 0,1014 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, кадастровий номер: НОМЕР_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_5 помер, копія свідоцтва про смерть є в матеріалах справи.

На момент смерті його зобов'язання за кредитним договором виконані в повному обсязі не були. Станом на 29.04.2009 року наявна заборгованість за Кредитним договором складає: 11 623 070 (одинадцять мільйонів шістсот двадцять три тисячі сімдесят) гривень 38 копійок, в тому числі: кредит - 10 239 391 (десять мільйонів двісті тридцять дев'ять тисяч триста дев'яносто одна) гривня 43 копійки; нарахована пеня - 1 183 583 (один мільйон сто вісімдесят три тисячі п'ятсот вісімдесят три) гривні 84 копійки; 3 відсотки річних - 38 342 (тридцять вісім тисяч триста сорок дві) гривні 25 копійок, сума інфляційних втрат від суми простроченої кредитної заборгованості - 161 752 (сто шістдесят одна тисяча сімсот п'ятдесят дві) гривні 86 копійок.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.09.2010 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4., АТ «РОДОВІД БАНК» про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання право власності, встановлено факт проживання однією сім'єю без шлюбу ОСОБА_3. та ОСОБА_5 та визнано право спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на житловий будинок АДРЕСА_2. Також визнано за ОСОБА_3 право приватної власності на ? частину майна, що було передано в іпотеку позивачу.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_4 є спадкоємцями ОСОБА_5, що підтверджується спадковою справою після померлого ОСОБА_5

Ці обставини підтверджуються всіма матеріалами справи та не оспорювались сторонами протягом розгляду справи по суті.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої

вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст.35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Відповідачі подали суду письмові заяви про застосування строків позовної давності. Посилались на те, що у 2014 році позивач вже звертався до суду з позовом до них, як спадкоємців ОСОБА_5, про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.07.2014 року ПАТ «Родовід банк» було відмовлено у задоволенні позову. ПАТ «Родовід банк» оскаржував рішення у апеляційній та касаційній інстанції, втім, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.07.2014 року було залишено в силі та є чинним.

Тоді ж судами було встановлено, що 03.06.2009 року позивач звернувся до Шостої Харківської державної нотаріальної контори з вимогами - претензіями щодо погашення заборгованості ОСОБА_5 за кредитним договором його спадкоємцями.

26.10.2010 року нотаріальна контора повідомила позивача, що з заявами про прийняття спадщини після ОСОБА_5 звернулись ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_4, які отримали свідоцтва про право на спадщину за законом.

Так, ОСОБА_4 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину квартири АДРЕСА_1.

В свою чергу, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину житлового будинку, що є предметом іпотеки, кожний.

Також судами було встановлено, що позивач дізнався про особи спадкоємців, що прийняли спадщину після боржника ОСОБА_5, та добровільно не виконали обов'язку щодо погашення заборгованості, в жовтні 2010 року, отже, перебіг строку позовної давності почався саме з жовтня 2010 року.

Ці факти є преюдиційними, та не підлягають додатковому доказуванню, з огляду на ч.3 ст.61 ЦПК України.

Згідно ст.ст.256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого права. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки.

Згідно ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплинула і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно, тощо).

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до ухвалення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Тому суд, оцінивши всі докази, подані у справі, в їх сукупності, приходить до висновку, що строки позовної давності за цим позовом ПАТ «Родовід банк» сплинули, та позов не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.256, 257, 266, ч.ч.3, 4 ст.267 ЦК України, ст.ст.60, 61, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Д. Д. Усатов