Номер провадження: 22-ц/785/7995/15
Головуючий у першій інстанції Малиновський О.М.
Доповідач Коротков В. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Короткова В.Д.

суддів Гончаренко В.М., Комаровської Н.В.

з участю секретаря Абалдової О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: Одеська міська рада, комунальне підприємство ЖКС «Пересипьский», Інспекція державного архітектурного-будівельного контролю в Одеській області, Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради - про усунення перешкод у користуванні власністю, стягнення моральної шкоди,

за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради, ОСОБА_5 - про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом знесення самочинного будівництва,

за позовом третьої особи Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради до ОСОБА_4, треті особи: Одеська міська рада, комунальне підприємство ЖКС «Пересипьский», Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради - про знесення самочинно збудованого об'єкта, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 15 жовтня 2014 року,

встановила:

У червні 2006 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом, у якому просили усунути перешкоди у користуванні їх власністю житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом зобовязання ОСОБА_4 знести самочинне будівництво житлового будинку, який вона будує на сусідній земельній ділянці та стягнути з відповідачки на користь кожного з них по 50 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої її неправомірними діями.

На обґрунтування своїх вимог посилались на ті обставини, що будівництво проводиться на відстані менше 1 м від їх літньої кухні під літ. «Б», у звязку із чим повністю закривається стіна кухні, що позбавляє їх можливості належно доглядати за своїм майном, погіршується інсоляція земельної ділянки, а з даху будинку відповідачки на дах літньої кухні потрапляють опади, що призводить до підвищеної вологості стін та пошкодження їх майна, вікна будинку відповідачки виходять у їх двір, що порушує їх права, просили задовольнити позов.

Відповідачка звернулась до суду із зустрічним позовом, у якому просила усунути перешкоди у користуванні належним їй житловим будинком шляхом знесення позивачами самочинно побудованої літньої кухні під літ. "Б" у складі їх домоволодіння, посилаючись на ті обставини, що кухня побудована на межі з її земельною ділянкою, з порушенням будівельних норм та правил.

Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради звернулось до суду з позовом, у якому просило зобовязати ОСОБА_4 за власний рахунок знести самочинне будівництво, посилаючись на те, що вона без дозвільних документів та затвердженого проекту на проведення будівельних робіт, з порушенням державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів, самовільно розпочала будівництво двоповерхового житлового будинку, який не можливо привести у відповідність з будівельними нормами і правилами.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2014 року позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено частково, позов Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради задоволено.

Зобовязано ОСОБА_4 знести за власний рахунок обєкт самочинного будівництва незавершений будівництвом житловий будинок, розташований по АДРЕСА_2 та стягнуто з неї на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

02 березня 2015 року рішенням апеляційного суду Одеської області рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовів скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовів відмовлено.

У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 липня 2015 року рішення апеляційного суду Одеської області від 2 березня 2015 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 ставиться питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в позові ОСОБА_2, ОСОБА_3 та в позові Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради та задоволення зустрічного позову ОСОБА_4

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та доводи заперечень на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 та позов Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради, суд першої інстанції виходив з того, що незавершений будівництвом житловий будинок, розташований по АДРЕСА_2 є обєктом самочинного будівництва, а тому підлягає знесенню. Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що літня кухня літ.Б входить до складу домоволодіння ОСОБА_2, яке належить йому на праві власності, а тому не є самовільним будівництвом.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на законі.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі свідоцтва про право власності від 22 грудня 1994 року ОСОБА_2 є власником житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1, який розташований на земельній ділянці площею 478 кв. м, у якому він проживає разом з дружиною ОСОБА_3

15 квітня 2005 року ОСОБА_4 за договором дарування набула у власність домоволодіння з надвірними спорудами по АДРЕСА_2, яке складається з житлового будинку літ. "А", сараю літ. "Б", вбиральні літ. "В", та розташоване на земельній ділянці площею 249 кв. м, що межує із земельною ділянкою позивача.

У 2006 році ОСОБА_4 знесла цей житловий будинок з господарчими спорудами та без дозвільних документів, без затвердженої проектної документації самочинно розпочала на земельній ділянці будівництво двоповерхового житлового будинку.

28 березня та 31 травня 2006 року приписами Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області за № 15 та № 21 її зобовязано надати проектно-правові документи на проведення будівництва житлового будинку, а у випадку ненадання, усунути виявлені порушення щодо самочинної забудови.

Оскільки відповідачка не усунула виявлені порушення, 02 червня 2006 року Інспекцією ДАБК відносно неї складено протокол про порушення у сфері містобудування, на підставі якого постановою від 05 червня 2006 року № 246 ОСОБА_4 притягнута до адміністративної відповідальності.

Згідно з будівельно-технічним висновком від 16 листопада 2006 року двохповерховий житловий будинок відповідачки під літ. "Г" побудований на відстані менше 1 від літньої кухні літ. "Б", яка належить позивачу, внаслідок чого значно погіршилася інсоляція земельної ділянки позивача та загальний технічний стан кухні, земельна ділянка перебуває у тіні глибиною не менше 0,7 м, крім того, зазначено, що усунення негативних наслідків та впливу будівництва без його зносу неможливе.

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи від 28 лютого 2014 року будівництво відповідає санітарним нормам, однак не відповідає державним та протипожежним нормам, оскільки розташоване на відстані менше 1 м від літньої кухні позивача з порушенням протипожежних розривів між будинками.

Цим висновком також встановлено, що провести перебудову житлового будинку відповідачки з метою усунення виявлених порушень державних будівельни норм та правил є неможливим.

Відповідно до частин 1,2 статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була виділена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, що здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Відповідно до частини 7 цієї статті у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно застосував вищезазначені норми матеріального права та врахував роз»яснення Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» від 30 березня 2012 року №6.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що будівництво відповідачкою будинку проведено з порушенням будівельних норм та правил, що порушує права позивачів (ОСОБА_2 як власника сусіднього житлового будинку, ОСОБА_3 як члена сім»ї власника будинку), що є підставою для захисту прав позивачів та усунення перешкод у користуванні власністю, як передбачено ст. 391 ЦК України.

Та обставина, що після ухвалення рішення суду ОСОБА_4 отримала декларацію про готовність будинку до експлуатації та свідоцтво про право власності на будинок, не впливає на правильність рішення суду першої інстанції, оскільки на час винесення рішення будівництво не було закінчено і суд першої інстанції прийняв рішення про знесення незавершеного будівництвом житлового будинку.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що внаслідок порушення прав позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 їм заподіяна моральна шкода. Тому суд, виходячи з принципу виваженості розумності та справедливості, стягнув з відповідачки на користь позивачів на підставі ч.1 ст.1167 ЦК України компенсацію моральної шкоди по 1000 грн. кожному.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду про задоволення позову Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради.Зазначене управління є виконавчим органом Одеської міської ради, яка є власником земельної ділянки, на якій відповідачкою здійснено самочинне будівництво. Ця земельна ділянка не виділялася Одеською міською радою відповідачці у власність або в користування. Управління архітектури та містобудування, як виконавчий орган Одеської міської ради, в грудні 2006 року пред»явило позов до ОСОБА_4 на захист прав власника земельної ділянки, на якій здійснено самочинне будівництво.

На час ухвалення рішення судом першої інстанції зазначене управління не виконувало управлінських функцій зі здійснення архітектурно-будівельного контролю, які були передані органам Державній архітектурно-будівельної інспекції України відповідно до Указу Президента України від 8 квітня 2011 року №439/2011, та Постанов Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 р. N 549 «Про утворення територіальних органів Державної архітектурно-будівельної інспекції» та від 23 травня 2011 р. N 553 «Про затвердження Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю».

Тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано розглянув позов Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради в порядку цивільного судочинства. При цьому колегія суддів враховує правові висновки Верховного Суду України від 17 грудня 2014 року у справі № 6-137цс14, та від 24 червня 2015 року №6-381цс15, які стосуються саме позовів органів Державної архітектурно-будівельної інспекції України, як суб»єктів владних повноважень, пред'явлених на підставі ч.7 ст.376 ЦК України, ст.38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Колегія суддів погоджується з висновком суду про відмову в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4, оскільки з матеріалів справи убачається, що літня кухня літ. «Б» перебуває у власності ОСОБА_2ьта була побудована та введена в експлуатацію задовго до придбання ОСОБА_4 житлового будинку під АДРЕСА_2. Як видно з технічного паспорту на будинок АДРЕСА_2, складеного станом на 14.03.2005р. на земельній ділянці був розташований сарай під літ. «Б» який фактично межував з літньою кухнею під літ. «Б» в житловому будинку під АДРЕСА_2 (а.с.127, 141 т1.). Такий порядок розташування господарських споруд був встановлений між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 - колишнім власником будинку АДРЕСА_2, та фактично був прийнятий ОСОБА_4 після придбання нею житлового будинку. Наявна самочинна прибудова до літньої кухні літ. «Б» площею 12,7 кв.м. була здійснена ОСОБА_2 в сторону земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, та ніяким чином не впливає на порушення прав та охоронюваних інтересів ОСОБА_4

Тому не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 про знесення літньої кухні.

Колегія суддів відхиляє довід апеляційної скарги про безпідставну відмову судом в задоволенні клопотання ОСОБА_4 про призначення повторної судово-будівельної експертизи, оскільки по справі проведена судово-будівельна експертиза, яка дала відповідь на всі поставлені судом питання, а тому підстав для призначення повторної експертизи не було.

Не заслуговує на увагу довід апеляційної скарги про безпідставне стягнення з ОСОБА_4 на користь позивачів моральної шкоди, оскільки судом правильно встановлено, що внаслідок порушення самочинним будівництвом прав позивачів їм заподіяна моральна шкода.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду, судове рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 15 жовтня 2014 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Судді апеляційного суду Одеської області В.Д.Коротков

В.М.Гончаренко

Н.В.Комаровська