Справа № 204/6060/13-ц
Провадження № 2/204/10/15
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬК
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2015 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

при секретарі Сорокіної А.С.

за участю представника позивача ОСОБА_1

за участю відповідача ОСОБА_2

за участю представника відповідачів ОСОБА_3.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, третя особа Третя Дніпропетровська державна нотаріальна контора про встановлення юридичних фактів та визнання права власності в порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа Третя Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2013 року позивачка звернулася до суду з позовом, який 10.02.2014 року уточнила, та остаточно просила встановити факт прийняття нею спадщини після смерті її матері ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, встановити факт не прийняття ОСОБА_8, померлим ІНФОРМАЦІЯ_2, спадщини після смерті його матері ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на ? частини домоволодіння АДРЕСА_1, розташованій на земельній ділянці площею 0,0856 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що належало її батькові ОСОБА_9, померлому ІНФОРМАЦІЯ_4 та набуте ним під час шлюбу з її матір'ю; визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 на ? частини земельної ділянки АДРЕСА_1, загальною площею 0,0856 га, кадастровий номер НОМЕР_1, визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 на ? частини домоволодіння АДРЕСА_2, розташованого на земельній ділянці площею 753 кв.м.; визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 на 1/4 частини земельної ділянки АДРЕСА_2, загальною площею 0,0743 га, код земельної ділянки: 78075023, визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_10, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 на 3/8 частини домоволодіння АДРЕСА_1, розташованого на земельній ділянці площею 0,0856 га, кадастровий номер НОМЕР_1; визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_10, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 на 3/8 частини земельної ділянки АДРЕСА_1, загальною площею 0,0856 га, кадастровий номер НОМЕР_2, визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_10, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 на 3/8 частини домоволодіння АДРЕСА_2, розташованого на земельній ділянці площею 753 кв.м., визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_10, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 на 3/8 частини земельної ділянки АДРЕСА_2, загальною площею 0,0743 га, код земельної ділянки 78075023.

В обґрунтування позову вказала, що приблизно рік до смерті її матері вона стала доглядати за нею та її батьком, оскільки її брат ОСОБА_8 хоч і був формально зареєстрований разом з батьками, проживав зі своєю сім'єю у своєму домоволодінні АДРЕСА_3. 24.03.2001 року в її матері стався інсульт і з цього дня аж до дня її смерті, ІНФОРМАЦІЯ_3, вона постійно проживала разом зі своєю матір'ю та батьком. Після її смерті вона здійснила її поховання. Приблизно місяць після смерті матері вона продовжувала проживати разом з її батьком. Протягом наступних 6 місяців так і наступних років вона підтримувала дане домоволодіння в належному стані та садила огород. Після смерті її матері відкрилася спадщина на ? частину домоволодіння АДРЕСА_2, ? частина земельної ділянки площею 753 кв.м., ? частина домоволодіння АДРЕСА_1, як частка в спільному майні подружжя, що належало її батькові ОСОБА_10, ? частини земельної ділянки АДРЕСА_1, як дружині, яка в порядку ст. 30 ЗК України в редакції 1991 року, яка була чинна станом на 11.01.2000 року належить їй для обслуговування належної їй 1/2 частини домоволодіння, що розташоване на цій ділянці. Інша частина всього вищевказаного майна належала її батькові ОСОБА_10. Її матір за життя так і не встигла зареєструвати в КП «ДМБТІ» право власності на вищезазначене домоволодіння та зареєструвати в держкомземі право власності на земельну ділянку. Проте, виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Тому, як у її матері, так і у її батька виникло право власності на вищезазначене домоволодіння та земельну ділянку відповідно до чинного на той час законодавства, а тому таке право переходить до її спадкоємців. На день смерті її матері фактично спадщину прийняв ОСОБА_10, тобто її батько та вона. Її брат спадщину після смерті матері не прийняв, оскільки він не проживав з нею протягом 6 місяців та не вступив у володіння спадковим майном. Таким чином, кожен з них фактично прийняв по ? частині вищезазначеного домоволодіння та земельної ділянки.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер її батько. На день смерті батька її брат також не проживав разом з батьком, проте він звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Після смерті батька відкрилася спадщина, яка складається з ? частини домоволодіння АДРЕСА_2 та ? частини земельної ділянки, які він фактично прийняв після смерті дружини ОСОБА_7 та ще ? частини домоволодіння АДРЕСА_2 та ? частина земельної ділянки, які йому належали як частка в спільному сумісному майні подружжя. Також, до складу спадщини входила ? частина домоволодіння АДРЕСА_1. Після смерті її батька спадщину фактично прийняли вона та її брат ОСОБА_8 Тобто, кожному з них фактично належало по 3/8 частини домоволодіння та 3/8 частини земельної ділянки по АДРЕСА_1, а також по 3/8 частини домоволодіння та 3/8 частини земельної ділянки по АДРЕСА_2. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її рідний брат ОСОБА_8 Його дружина та син, відповідачі по справі відмовилися навіть його хоронити. Вона здійснила поховання брата за власні кошти. 15.08.2013 року вона отримала відмову нотаріуса у вдачі їй свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок АДРЕСА_1 у зв'язку з відсутністю реєстрації речових прав на нерухоме майно за її матір'ю. Після цього, вона отримала відмову нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 0, 0856 га, кадастровий номер НОМЕР_1 на якій розташоване вищезазначене домоволодіння, а також на домоволодіння та земельну ділянку АДРЕСА_2, оскільки у неї була якісна кольорова ксерокопія державного акту, а оригінал державного акту на вищезазначену земельну ділянку був втрачений. Тому вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

10.02.2014 року відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 звернулися до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_4, у якій просили визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка та його батька ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 по 5/16 частини домоволодіння АДРЕСА_1, розташованого на земельній ділянці площею 0,0856 га, кадастровий номер НОМЕР_1; визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка та його батька ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 по 5/16 частини земельної ділянки АДРЕСА_1, розташованого на земельній ділянці площею 0,0856 га, кадастровий номер НОМЕР_3; визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка та його батька ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 по 5/16 частини домоволодіння АДРЕСА_2, розташованого на земельній ділянці площею 753 кв.м.; визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка та його батька ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 по 5/16 частини земельної ділянки АДРЕСА_2, загальною площею 0,0743 га код земельної ділянки 78075023. В обґрунтування позову вказали, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер їх чоловік і батько ОСОБА_8. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з домоволодіння АДРЕСА_2, яке розташоване на земельній ділянці площею 753 кв., домоволодіння АДРЕСА_1, яке розташоване на земельній ділянці площею 0,0856 га. 22 березня 2013 року вони звернулися з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_8 і була заведена спадкова справа № 200/2013. 25 листопада 2013 року державний нотаріус третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Хилько Л.А. видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до цієї постанови вони не мають можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання належно оформлених правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. ОСОБА_8 ця спадщина перейшла в спадок після смерті його батьків ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5. Житловий будинок АДРЕСА_2 належав ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу від 14.11.2000 року та земельної ділянки площею 0,0753 га на підставі договору купівлі-продажу від 14.11.2000 року, посвідчених державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори за № 2-3678 та № 2-3580 ОСОБА_7 не встигла за життя зареєструвати в КП «ДМБТІ» право власності на вищезазначене домоволодіння та зареєструвати в Держкомземі м. Дніпропетровська право власності на земельну ділянку. Після її смерті спадкоємицями стали: її чоловік ОСОБА_5 та син ОСОБА_8, які прийняли спадщину, але не оформили своїх спадкових прав. Перебуваючи у шлюбі, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 побудували житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, який належав на підставі Договору про право забудови від 07.03.1958 року, посвідчений Першою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром № 4-388. відповідно до державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_10 приватизував земельну ділянку площею 0,0856 га за адресою: АДРЕСА_1, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд від 11 січня 2000 року за № 028413, серія НОМЕР_4, кадастровий номер: НОМЕР_1.

Після смерті ОСОБА_7 її спадкоємцями були її чоловік ОСОБА_10 та її син ОСОБА_8, які відповідно до ст. 549 ЦК України, своїми діями прийняли спадщину, фактично вступили в управління або володіння спадковим майном по ? частині кожному на все майно. ОСОБА_7, ОСОБА_10 та ОСОБА_8 проживали однією сім'єю, вели разом господарство та були прописані за однією адресою: АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_10 Після його смерті спадкоємцями стали ОСОБА_8 та ОСОБА_4 З дня смерті ОСОБА_10 свідоцтво про право на спадщину спадкоємцям державним нотаріусом не видавалось. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_8 після смерті ОСОБА_8 його сестра, позивач по справі ОСОБА_4, забрала у них ключі від будинку і деякий час разом зі своєю родиною проживала у будинку АДРЕСА_3. За час проживання позивач вивезла усі цінні речі, правовстановлюючі документи, предмети домашнього вжитку, електропобутові пристрої та техніку, які належали особисто ОСОБА_8 Після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина, яка складається з 5/8 частини житлових будинків АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 та земельних ділянок. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, спадкоємцями першої черги є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 по 5/16 частині кожному з спадкового майна.

У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. У задоволенні зустрічної позовної заяви просив відмовити. Суду пояснив, що ОСОБА_8 після смерті своєї матері з заявою про прийняття спадщини не звертався та фактично спадщину не прийняв. Доказом цього є свідоцтво про право на спадщину за законом на грошовий вклад від 04 червня 2004 року видане на єдиного спадкоємця, чоловіка ОСОБА_7- ОСОБА_10 Вважає, що ОСОБА_4 після смерті своєї матері ОСОБА_7 прийняла шляхом вступу в володіння спадковим майном, оскільки вона проживала разом зі своєю матір'ю до дня її смерті. Її матір фактично померла на її руках у лікарні. Приватизаційний майновий сертифікат від 27 червня 1996 року, виданий ОСОБА_7 взамін ощадної книжки відділенням «Ощадбанк» № 6719/0116, є беззаперечним доказом прийняття позивачкою спадщини. Тому, ще з ІНФОРМАЦІЯ_3 до позивача та її батька перейшло право власності на ? частину спадкового майна, тобто по ? частині кожному. Стосовно спадкування позивачем після смерті батька ОСОБА_10, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, у сторін спору немає. Спір існує тільки навколо того, яка саме частина домоволодіння належала ОСОБА_10, адже розмір належної йому частки безпосередньо залежить від встановлення факту не прийняття ОСОБА_8, померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 спадщини після смерті його матері - ОСОБА_7

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 первісні позовні вимоги не визнала, зустрічні позовні вимоги просила задовольнити з підстав викладених у зустрічній позовній заяві. Також, суду пояснила, що її чоловік ОСОБА_8 після смерті своєї матері ОСОБА_7 фактично вступив у спадщину, оскільки вона з чоловіком разом проживала у сусідньому домоволодінні з ОСОБА_7, а ОСОБА_4 мешкала окремо. ОСОБА_7 була дуже хворою людиною, проте вона сама себе обслуговувала. Вже перед самою смертю вона не могла сама себе обслуговувати. Після її смерті вони з чоловіком мешкали однією сім'єю з його батьком ОСОБА_10 ОСОБА_4 постійно не мешкала у домоволодінні АДРЕСА_1, але вона приходила, оскільки матері потрібна була допомога. Коли помер батько чоловіка то ОСОБА_8 та ОСОБА_4 зверталися до Третьої нотаріальної контори. Вона з чоловіком мешкали з батьками чоловіка до останніх днів. Між смертю матері та батька вони мешкали у будинку АДРЕСА_3. Їх будинок від будинку батьків чоловіка розташований поряд через два будинки. Вона знає від ОСОБА_8 про факт того, що він возив свою матір ОСОБА_7 до лікарні. Особисто вона не бачила, оскільки вона сама у той час знаходилась у лікарні. Домоволодіння АДРЕСА_2 придбали вони разом з чоловіком, як для земельної ділянки, але тоді неможливо було оформити його на одного з ним, і тому дане домоволодіння було оформлене на матір чоловіка. Домоволодіння АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_10

У судове засідання відповідач ОСОБА_5 не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

У судовому засіданні представник відповідачів ОСОБА_3 первісні позовні вимоги не визнала. Зустрічні позовні вимоги просила задовольнити з підстав викладених у зустрічній позовній заяві. Також, суду пояснила, що коли позивачка зверталась до нотаріальної контори, нотаріус 26 листопада 2013 року видає постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дії, де зазначено факт того, чому не можливо видати свідоцтво про прийняття спадщини за законом, оскільки не надано правовстановлюючі документи на земельну ділянку, і тому їй було запропоновано нотаріусом звернутись до суду. Було встановлено факт надання свідоцтво про народження позивачки, свідоцтво про її шлюб, та договір про безстрокове користування земельною ділянкою від 1958 року, з якого вбачається, що ця земельна ділянка надавалась батькові який ще не був у шлюбі. Позивачка на протязі 10 років після смерті матері, коли був живий батько не ставила питання про фактичне прийняття спадщини після смерті матері. Вона не подавала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, не оформляла і не подавала заяв до суду. На сьогоднішній день вона хоче наголосити на факті того, що земельна ділянка ОСОБА_10 є його особистою власністю, і тому вона не розподіляється на частки. При житті ОСОБА_8 не отримав свідоцтва про право на спадщину. Після смерті ОСОБА_8 відповідачі також звернулись до нотаріальної контори із заявою про визнання за ними спадщини, але їм також відмовили у зв'язку з тим, що не було правовстановлюючих документів і також в самій постанові зазначено що ОСОБА_8 прийняв спадщину після смерті матері разом зі своїм батьком. На сьогоднішній день вона вважає, що ОСОБА_8 вступив в спадщину після смерті матері та батька і тому просить задовольнити зустрічні позовні вимоги. Також, вказала, що факти, викладені в уточненій позовній заяві, не відповідають дійсності.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні суду пояснив, що сім'ю ОСОБА_8 знає з 1973 року. Старшого ОСОБА_5, матір, ОСОБА_8 та ОСОБА_4. Вони проживали по АДРЕСА_1 з дитинства. Позивач перша вийшла заміж і проживала окремо. ОСОБА_8 з самого початку, коли одружився, мешкав з жінкою по АДРЕСА_3. Подружжя ОСОБА_8 мешкало по АДРЕСА_1. Він був присутнім на похованні батьків та самого ОСОБА_8 Першою померла ОСОБА_7. ОСОБА_8 та ОСОБА_4 приймали участь у похованні та були присутні на похованні. Батько після смерті дружини мешкав сам. ОСОБА_4 та ОСОБА_8 приходили до нього. ОСОБА_4 приходила перед смертю матері. Зранку та ввечері він її бачив дня три. З матір'ю щось трапилось, але що саме він не знає. Після смерті матері, батьку обоє дітей допомагали. Коли в батька були останні дні то ОСОБА_4 приходила частіше. Після смерті матері батько сам мешкав. ОСОБА_8 з жінкою чи то розвелись чи то розстались, і ОСОБА_8 жив сам, це було здається, після смерті матері, але точно сказати не може. По АДРЕСА_2, ніхто не мешкав. Після смерті ОСОБА_7 він бачив у ОСОБА_10 і сина, і доньку, але частіше сина, коли він йшов додому з роботи після 17 год. Кому точно належить будинок АДРЕСА_2 він не знає, але бачив, як ОСОБА_8 там ставив свій автомобіль. Він знає, що ОСОБА_8 будував сам будинок по АДРЕСА_3 і у той час проживав з батьками.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні суду пояснила, що за два чи три місяці до смерті ОСОБА_7 ОСОБА_4 почала мешкати з батьками. Похованням матері займалась позивач і вона з чоловіком допомагали їй. Вона частенько позивача там навідувала, і удень та у вечорі, приходили допомагати садити та полоти огород. ОСОБА_8 не приходив до будинку де проживали батьки і з ними не спілкувався. З приводу чого ОСОБА_10 багато раз плакав. Позивачка вела домашні справи. Після смерті матері позивачка деякий час мешкала разом з батьком, вона приходила і бачила її там. На сорок днів була ОСОБА_4, а ОСОБА_8 не було. ОСОБА_8 мешкав за адресою: м. Дніпропетровськ, АДРЕСА_3.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні суду пояснила, що сім'ю ОСОБА_8 знала - батьків та дітей. Вона була на похоронах і на усіх поминках ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Вона теж знала, про те, що після поховання матері ОСОБА_8 не ходив до батька, хоча мешкав через два будинки. Батько позивачки казав, що вони з ОСОБА_8 посварились і не спілкувались. Позивачка ОСОБА_4 після роботи часто заходила до батьків і тоді коли мати була жива, фарбувала в них паркан, прала, прибирала в будинку, робила ремонт. Після смерті матері ОСОБА_8 не спілкувався зі своїм батьком, а ОСОБА_10 казав, що не хоче його бачити. ОСОБА_8 був складною людиною. Коли позивач йому телефонувала то ОСОБА_8 кидав слухавку.

Представник третьої особи Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, але надав листа з проханням розглянути цивільну справу без представника нотаріальної контори, у зв'язку з виробничою завантаженістю.

Вислухавши сторони, свідків та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява та зустрічна позовна заява підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 22 квітня 1958 року ОСОБА_10 уклав шлюб з ОСОБА_7, про що Н-Миколаївським с/РАГЗ Верхньодніпровського району Дніпропетровської області в книзі записів актів громадського стану про одруження зроблено відповідний запис за № 11. Після одруження дружині присвоєно прізвище ОСОБА_10, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_5 (а.с.249).

У шлюбі у них народилося двоє дітей: ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6, виданого виконавчим комітетом Новомиколаївської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області (а.с.210) та син ОСОБА_8, що підтверджується записом акту про народження № 7404 (а.с.229).

16 жовтня 1976 року ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_18, про що Відділом РАГС Ленінського району м Дніпропетровська в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 1576. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_7 (а.с.7).

Згідно листа КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради за № 6133 від 18.06.2013 року за ОСОБА_10 зареєстровано право власності за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору про право забудови від 07.03.1958 року, посвідченого Першою ДДНК, за реєстром № 4-338, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу № 187 за реєстровим № 138 (а.с.11).

16.07.2010 року спеціалістами КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1, де власником зазначений ОСОБА_10 (а.с. 12-17).

Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_4 ОСОБА_10 на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 18.11.1999 року за № 2551 передано у приватну власність земельна ділянка площею 0,0856 га, яка розташована та території Красногвардійського району АДРЕСА_1. Землю передано для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (а.с.18).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_10 належить домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с. 175).

У судовому засіданні встановлено, що у домоволодіння АДРЕСА_1 були зареєстровані ОСОБА_7, ОСОБА_10 та ОСОБА_8, що підтверджується довідкою № 3 квартального комітету № 57 від 14 жовтня 2013 року ( а.с.76).

14 листопада 2000 року між ОСОБА_20 та ОСОБА_7 було укладено договір про купівлю житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2, який розташований на земельній ділянці площею 753 кв.м. і де знаходиться: А-1 - житловий будинок. Саман, обкладений цеглою, житловою площею 16,0 кв.м., Б-вбиральня дерев'яна, № 1-5 - огорожа та споруди, дерев'яні, металеві. Цей договір було посвідчено державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Хилько Л.А. та зареєстровано в реєстрі за № 2-3578 (а.с.67).

14 листопада 2000 року також між ОСОБА_20 та ОСОБА_7 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 753 кв.м. для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2. Цей договір було посвідчено державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Хилько Л.А. та зареєстровано в реєстрі за № 2-3580 (а.с.73).

Згідно листа КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради за № 12434 від 29.10.2013 року станом на 31.12.2012 року в інвентаризаційній справі містяться відомості про право власності за адресою: АДРЕСА_2 за гр. ОСОБА_20, а також додатково повідомлено, що ОСОБА_20 10.10.2000 року надавалася довідка-характеристика для продажу вищевказаного нерухомого майна (а.с. 223).

Листом за № 20/20-1109 від 10.10.2013 року Управління Держземагенства у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області повідомило, про те, що станом на 01.01.2013 року державний акт на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_2 на ім'я ОСОБА_7 не видавався (а.с. 222).

Також, згідно Державного реєстру земель м. Дніпропетровська станом на 01.01.2013 року землевласником буд. АДРЕСА_2 є ОСОБА_21

У відповідності до п.4 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07. 2004 року, право на нерухоме майно, що виникло до набрання чинності цього Закону, визнається дійсним у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим законом, за умови, якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Таким чином, ОСОБА_7 не зареєструвала в КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради та в Держкомземі право власності на домоволодіння та земельну ділянку, проте, виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК в редакції 2004 року та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року.

Відповідно до ст. 22 КпШС України (в редакції 19.10.2000 року, яка діяла на час придбання домоволодіння) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, про що Міським відділом реєстрації актів громадського стану дніпропетровського обласного управління юстиції у книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 2862, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_8 (а.с. 74).

Відповідно до пункту 1 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Згідно зі ст. 525 ЦК УРСР (в редак.1963 р.), що діяв на час виникнення спірних правовідносин, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в 21 цього Кодексу.

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина на ? частину домоволодіння АДРЕСА_2, ? частина земельної ділянки площею 753 кв.м., ? частина домоволодіння АДРЕСА_1, як частка в спільному майні подружжя, що належало її батькові ОСОБА_10, і, як наслідок, ? частини земельної ділянки АДРЕСА_1, оскільки відповідно до ст. 30 ЗК України в редакції 1991 року, яка була чинна станом на 11.01.2000 року на час отримання у власність земельної ділянки, при переході права власності на будівлю і споруди разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених ст. 67 цього кодексу і право власності, або право користування земельною ділянкою без змін її цільового призначення, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди.

Крім того, відповідно до п.18-2 Постанови пленуму Верховного суду України № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року зазначено, що відповідно до положень 81, 116 ЗК України окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частки будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України.

Відповідно до ст. 527 ЦК УРСР, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Частиною 1 ст. 529 ЦК УРСР передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

На відкриту частину спадщини спадкоємцями першої черги могли бути: ОСОБА_10, ОСОБА_8 та ОСОБА_4

Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Після смерті ОСОБА_7 04 червня 2004 року до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори звернувся її чоловік ОСОБА_10, де вказав, що на день її смерті залишилось спадкове майно: грошові внески в філії Червоногвардійського відділення ВАТ «Державний ощадний банк».

04 червня 2004 року державним нотаріусом Третьої дніпропетровською державною нотаріальною конторою посвідчено, що спадкоємцем грошових внесків після смерті ОСОБА_7 є ОСОБА_10, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, зареєстрованим у реєстрі за № 5-3261(а.с. 250).

Судом встановлено, що ані ОСОБА_4, ані ОСОБА_8 з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом не зверталися, що підтверджується спадковою справою № 370/2004.

Проте, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 фактично без реєстрації, мешкала по АДРЕСА_1 разом зі своєю матір'ю ОСОБА_7 на день її смерті, що підтверджують і допитані у судовому засіданні свідки. З пояснення відповідачки ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_7 забрала усі цінні речі, правовстановлюючі документи, предмети домашнього вжитку, електропобутові пристрої та техніку.

Також, судом було встановлено, що ОСОБА_4 після смерті матері взяла належний останній приватизаційний майновий сертифікат від 27.06.1996 року серії НОМЕР_9 виданий їй взамін ощадної книжки відділенням «Ощадбанку» № 6719/0116.

Відповідно до п. 124 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, від 31 жовтня 1975 року за № 45/5, яка була чинна на час відкриття спадщини, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може служити наявність у спадкоємців ощадної книжки.

Також, у судовому засіданні було встановлено факт того, що ОСОБА_8 на момент смерті ОСОБА_7 у домоволодінні АДРЕСА_1 був зареєстрований, але не проживав, оскільки згідно договору дарування від 07 березня 1995 року, затвердженого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Якушевою Г.С. та зареєстрованого в реєстрі за № 1572, мав власний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований на земельній ділянці розміром 739 кв.м., розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, АДРЕСА_3 (а.с.90).

Згідно пояснень свідків, допитаних у судовому засіданні ОСОБА_8 на момент смерті матері ОСОБА_7 проживав у вищезазначеному будинку, з батьками не спілкувався, оскільки був дуже конфліктною людиною, тому, суд прийшов до висновку, що він фактично не прийняв спадщину та не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України а п. 23 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину.

Сама по собі реєстрація місця проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не може свідчити відповідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України, про своєчасність прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідачами по справі за первісним позовом не було доведено належними та допустимими доказами вступ ОСОБА_8 у володіння спадковим майном після смерті ОСОБА_7

Таким чином, в судовому засіданні було доведено та підтверджено належними та допустимими доказами факт того, що позивач після смерті матері ОСОБА_7 фактично прийняла спадщину, шляхом вступу в володіння спадковим майном, тому позовні вимоги про встановлення факту прийняття ОСОБА_4 спадщини після смерті її матері ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягають задоволенню.

Тобто, після смерті ОСОБА_7 - ОСОБА_10 переходить право власності на 3/4 частини відкритої спадщини, а ОСОБА_4 1/4 частина.

ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_4, про що Відділом реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис за № 1910, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_10(а.с. 208).

Після смерті ОСОБА_10 відкрилася спадщина на 3/4 частину домоволодіння АДРЕСА_2, 3/4 частина земельної ділянки площею 753 кв.м., 3/4 частина домоволодіння АДРЕСА_1, 3/4 частини земельної ділянки АДРЕСА_1.

Згідно ст. 1225 ЦК України (в редакції від 10.02.2010 року, тобто на час смерті спадкодавця), право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Відповідно до ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Зі спадкової справи № 372/2010 вбачається, що з заявою після смерті ОСОБА_10 до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори звернулася ОСОБА_4 З заяви вбачається, що ОСОБА_4 зазначила, що крім неї у спадкодавця є спадкоємець за законом ОСОБА_8

Свідки у судовому засіданні пояснили, що після смерті матері ОСОБА_8 став мешкати у будинку АДРЕСА_1, оскільки на той час не проживав разом зі своєю сім'єю.

Проте, спадкоємці не отримали свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки постановою державного нотаріуса Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Хилько Л.А. від 26 листопада 2013 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій згідно ст. 68 Закону України «Про нотаріат».

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 роз'яснюється, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, на момент смерті ОСОБА_10 спадкоємицями за законом є ОСОБА_4 та ОСОБА_8, яким перейшло право власності по 3/8 частини домоволодіння АДРЕСА_2, земельної ділянки площею 753 кв.м., домоволодіння АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0856 га.

Загалом після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_10 ОСОБА_4 перейшло право власності на 5/8 частин домоволодіння АДРЕСА_2, земельної ділянки площею 753 кв.м., домоволодіння АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0856 га.

ОСОБА_8 перейшло право власності на 3/8 частини домоволодіння АДРЕСА_2, земельної ділянки площею 753 кв.м., домоволодіння АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0856 га.

ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, про що Відділом державної реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області зроблено запис за № 397, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_11 (а.с. 212).

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_8 є ОСОБА_2 та ОСОБА_5, тобто відповідачі по первісному позову.

22 березня 2013 року з заявами про прийняття спадщини за законом до Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори звернулися відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_5, проте спадкоємці не отримали свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки постановами державного нотаріуса Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Хилько Л.А. від 25 листопада 2013 року їм було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій згідно ст. 68 Закону України «Про нотаріат».

Оскільки, ОСОБА_8 перейшло право власності на 3/8 частини домоволодіння АДРЕСА_2, земельної ділянки площею 753 кв.м., домоволодіння АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0856 га. то відповідно ОСОБА_2 та ОСОБА_5 перейшло право власності по 3/16 частини домоволодіння АДРЕСА_2, земельної ділянки площею 753 кв.м., домоволодіння АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0856 га.

Що стосується позовних вимог за первісним позовом про встановлення факту не прийняття ОСОБА_8, померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 спадщини після смерті його матері ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, то дані позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, і зокрема, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

З огляду на зазначене, законом не передбачено встановлення факту неприйняття спадщини, як такого, з яким не пов'язано виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, і захистити своє право позивачка може шляхом пред'явлення позову про визнання права власності в порядку спадкування.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 525, 527, 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст. ст. 1222,1225,1261 ЦК України, ст. 22 КпШС України, ст. ст. 30, 67 ЗК України (в ред. 1991 року), ст. ст. 3, 10, 57-61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, третя особа: Третя Дніпропетровська державна нотаріальна контора про встановлення юридичних фактів та визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити частково.

Встановити факт прийняття ОСОБА_4 спадщини після смерті ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, на 5/8 частин домоволодіння АДРЕСА_1 у м. Дніпропетровськ, яке складається: житловий будинок А-1 житловою площею 64,8 кв.м, загальною площею 91,0 кв.м, прибудова житлова літ. А1-1 площею 21,7 кв.м., прибудова літ. А2-1 площею 22,30 кв.м., веранда літ.а1-1 площею 10, 40 кв.м., літня кухня літ. Б площею 23,60 кв.м., сарай літ. В площею 14.7 кв.м., сарай літ. Г площею 8,40 кв.м., сарай Д площею 8,90 кв.м., сарай літ. Е площею 11, 50 кв.м., гараж літ. Ж площею 24,20 кв.м., оглядова яма літ. пдЖ площею 2.40 кв.м., сарай літ. К площею 7,80 кв.м., душ літ. Л площею 1,00 кв.м., вбиральня літ. М площею 1, 00 кв.м., навіс літ. Н площею 1, 60 кв.м., навіс літ. О площею 9,00 кв.м., замощення І, колонка літ. К1, №1-5 - огорожа.

Визнати за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 на 5/8 частин земельної ділянки АДРЕСА_1 у м. Дніпропетровськ, загальною площею 0,0856 га, кадастровий номер НОМЕР_1, шо належала ОСОБА_10, померлому ІНФОРМАЦІЯ_4, на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 11.01.2000 року, серія НОМЕР_4 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 028413.

Визнати за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 на 5/8 частин домоволодіння АДРЕСА_2 у м. Дніпропетровськ, яке складається з: житлового будинку А-1 загальною площею 37, 1 кв.м., та житловою площею 16,0 кв.м., який складається з: сіней приміщ. 1-1 площею 6,7 кв.м., кухні приміщ. 1-2 площею 9,0 кв.м., житлової кімнати приміщ. 1-3 площею 16.0 кв.м., а також з наступних будівель та споруд: вбиральня літ. Б площею 1,0 кв.м., № 1,2,4,5 огорожі, № 3 водоколонка.

Визнати за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, на 5/8 частин земельної ділянки АДРЕСА_2 у м. Дніпропетровськ, загальною площею 0,0743 га (код земельної ділянки 78075023), що належала ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, на підставі Договору купівлі-продажу від 14.11.2000 року посвідченого державним нотаріусом Третьої державної нотаріальної контори Хилько Л.А., за реєстровим № 2-3578.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2, ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа: Третя Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 на 3/16 частин домоволодіння АДРЕСА_1 у м. Дніпропетровськ, яке складається: житловий будинок А-1 житловою площею 64,8 кв.м, загальною площею 91,0 кв.м, прибудова житлова літ. А1-1 площею 21,7 кв.м., прибудова літ. А2-1 площею 22,30 кв.м., веранда літ.а1-1 площею 10, 40 кв.м., літня кухня літ. Б площею 23,60 кв.м., сарай літ. В площею 14.7 кв.м., сарай літ. Г площею 8,40 кв.м., сарай Д площею 8,90 кв.м., сарай літ. Е площею 11, 50 кв.м., гараж літ. Ж площею 24,20 кв.м., оглядова яма літ. пдЖ площею 2.40 кв.м., сарай літ. К площею 7,80 кв.м., душ літ. Л площею 1,00 кв.м., вбиральня літ. М площею 1, 00 кв.м., навіс літ. Н площею 1, 60 кв.м., навіс літ. О площею 9,00 кв.м, замощення І, колонка літ. К1, №1-5 - огорожа.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 на 3/16 частин земельної ділянки АДРЕСА_1 у м. Дніпропетровськ, загальною площею 0,0856 га, (кадастровий номер НОМЕР_1 цільове призначення: для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд), що належала ОСОБА_10, померлому ІНФОРМАЦІЯ_4, на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 11.01.2000 року, серія НОМЕР_4 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 028413.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, на 3/16 частин домоволодіння АДРЕСА_2 у м. Дніпропетровськ, яке складається з: житлового будинку А-1 загальною площею 37, 1 кв.м., та житловою площею 16,0 кв.м., який складається з: сіней приміщ. 1-1 площею 6,7 кв.м., кухні приміщ. 1-2 площею 9,0 кв.м., житлової кімнати приміщ. 1-3 площею 16.0 кв.м., а також з наступних будівель та споруд: вбиральня літ. Б площею 1,0 кв.м., № 1,2,4,5 огорожі, № 3 водоколонка.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, на 3/16 частин земельної ділянки АДРЕСА_2 у м. Дніпропетровськ, загальною площею 0,0743 га (код земельної ділянки 78075023).

Визнати за ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, на 3/16 частин домоволодіння АДРЕСА_1 у м. Дніпропетровськ, яке складається: житловий будинок А-1 житловою площею 64,8 кв.м, загальною площею 91,0 кв.м, прибудова житлова літ. А1-1 площею 21,7 кв.м., прибудова літ. А2-1 площею 22,30 кв.м., веранда літ.а1-1 площею 10, 40 кв.м., літня кухня літ. Б площею 23,60 кв.м., сарай літ. В площею 14.7 кв.м., сарай літ. Г площею 8,40 кв.м., сарай Д площею 8,90 кв.м., сарай літ. Е площею 11, 50 кв.м., гараж літ. Ж площею 24,20 кв.м., оглядова яма літ. пд Ж площею 2.40 кв.м., сарай літ. К площею 7,80 кв.м., душ літ. Л площею 1,00 кв.м., вбиральня літ. М площею 1, 00 кв.м., навіс літ. Н площею 1, 60 кв.м., навіс літ. О площею 9,00 кв.м., замощення І, колонка літ. К1, №1-5 - огорожа.

Визнати за ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 на 3/16 частин земельної ділянки АДРЕСА_1 у м. Дніпропетровськ, загальною площею 0,0856 га, (кадастровий номер НОМЕР_1 цільове призначення: для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд), що належала ОСОБА_10, померлому ІНФОРМАЦІЯ_4, на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 11.01.2000 року, серія НОМЕР_4 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 028413.

Визнати за ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, на 3/16 частин домоволодіння АДРЕСА_2 у м. Дніпропетровськ, яке складається з: житлового будинку А-1 загальною площею 37, 1 кв.м., та житловою площею 16,0 кв.м., який складається з: сіней приміщ. 1-1 площею 6,7 кв.м., кухні приміщ. 1-2 площею 9,0 кв.м., житлової кімнати приміщ. 1-3 площею 16.0 кв.м., а також з наступних будівель та споруд: вбиральня літ. Б площею 1,0 кв.м., № 1,2,4,5 огорожі, № 3 водоколонка.

Визнати за ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, на 3/16 частин земельної ділянки АДРЕСА_2 у м. Дніпропетровськ, загальною площею 0,0743 га (код земельної ділянки 78075023), що належала ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, на підставі Договору купівлі-продажу від 14.11.2000 року посвідченого державним нотаріусом Третьої державної нотаріальної контори Хилько Л.А., за реєстровим № 2-3578.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.О. Дубіжанська