Справа №345/4099/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.12.2015 р. м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Сухарник І.І.

секретаря судового засідання Мостової Ю.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуші справу за позовом ОСОБА_1 до УПФ в м. Калуші та Калуському районі про стягнення коштів, суд

встановив:

що ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 Пенсійного фонду в м. Калуші та Калуському районі про визнання дій неправомірними щодо невиконання рішення суду, скасування розпорядження № 134962 від 10.10.2014 року, зобовязання провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 призначеної пенсії, як інваліду 2 групи згідно ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, а також додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, яка дорівнює розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України» на 2014 рік, з 01.08.2014 року, з урахуванням проведених виплат, скерування рішення до негайного виконання, винесення окремої ухвали, зобовязання надати звіт про виконання судового рішення та зобовязання додатково надати документальне підтвердження підстав зменшення розміру пенсії.

Дану постанову суду виконано лише з 03.08.2014р. по 27.08.2015р. Згідно із розрахунком матеріальної шкоди наданим відповідачем, розмір недоплати склав 44226,91 грн. Тому ОСОБА_1 звернулася із позовом до суду про стягнення із відповідача коштів в сумі 44226,91 грн. із врахуванням індексу інфляції та 3% річних за весь період не виплати пенсії.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилася, однак від її представника ОСОБА_3 надійшла до суду заява про доповнення та уточнення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача кошти в сумі в сумі 52579,63 грн. грн., з яких не виплачена пенсія 40320,71 грн., індекс інфляції 12258,93 грн.

Представник відповідача ОСОБА_2 пенсійного фонду в м. Калуші та Калуському районі подав суду заяву у якій вказав, що позову не визнає, оскільки на виконання постанови суду від 18.03.2015р. відповідачем розпорядженням від 13.10.2015р. скасовано розпорядження від 10.10.2014р. № 134962 та розпорядженням від 15.10.2015р. № 134962 позивачці проведено перерахунок пенсії з 03.08.2014р. Таким чином відповідач виконав рішення суду, однак фінансування державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, і у звязку із відсутністю відповідного фінансування грошові кошти не виплачуються, тому просить відмовити у задоволенні позову а розглянути справу у його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що постановою Калуського міськрайонного суду від 18.03.2015р. було визнано дії УПФУ в м. Калуші та Калуському районі щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплаті пенсії неправомірними. Зобовязано УПФУ в м. Калуші та Калуському районі повести перерахунок та виплату призначеної пенсії як інваліду ІІ групи в розмірі 8-мінімальних пенсій за віком, а також додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, яка дорівнює розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, починаючи з 01.01.2014 року з урахуванням проведених виплат (а.с. 5-6).

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.08.2015 року, постанову Калуського міськрайонного суду від 18.03.2015р. суду було залишено без змін (а.с.7-9).

Згідно листа № 339/Б-15 від 27.10.2015 року ОСОБА_2 пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі повідомило, що немає підстав для проведення ОСОБА_1 перерахунку пенсії 03.08.2014р. (а.с. 9). Із додаткової відповіді до даного листа від 27.10.2015р. № 8043/03 вбачається, що відповідачем винесено розпорядження від 15.10.2015р. про проведення ОСОБА_1 перерахунку пенсії з 03.08.2014р. (а.с. 10, 11, 12).

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Статтями 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» зазначено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Аналіз наведених норм права вказує на те, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Згідно зі ст. 107 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов'язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином суд вбачає, що відповідач без звернення до суду з приводу розяснення постанови Калуського міськрайонного суду від 18.03.2015 року фактично обмежив її права шляхом встановлення всупереч постанови суду терміну виплати пенсії із 03.08.2014 року по 27.08.2015 року.

В силу вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини справи, які встановлені в постанові Калуського міськрайонного суду від 18.03.2015р., не підлягають доказуванню.

Згідно із розрахунком матеріальної шкоди, наданого відповідачем розмір недоплати склав 40320,71 грн., яка підлягає стягненню на користь позивачки з УПФУ в м. Калуші так Калуському районі. Відповідно до розрахунків збитків від інфляції, сума індексу інфляції становить 12258,93 грн. яка також підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Посилання відповідача на відсутність бюджетного фінансування на виплату коштів позивачці, як на причину невиконання покладених на державу зобов'язань, суд не бере до уваги, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Дана правова позиція суду узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні від 08 листопада 2005 року в справі «Кечко проти України» зазначив, що держава самостійно визначає, які надбавки виплачувати своїм працівникам з бюджету. Держава може вводити, припиняти або закінчувати виплату цих надбавок. Проте, якщо правове положення, що діє, передбачає виплату певних надбавок, і дотримані всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти в цих виплатах, поки відповідне положення є таким, що діє (п. 23). Одночасно Європейський Суд з прав людини не прийняв аргумент уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність засобів як на причину невиконання своїх зобов'язань (п. 26).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ застосовують практику Європейського Суду з прав людини, як джерело права.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому із відповідача в користь держави слід стягнути 525 грн. 80 коп. судового збору.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 88, 213-215 ЦПК України, ст. 1166 ЦК України, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд -

вирішив:

позов задоволити. Стягнути з ОСОБА_2 пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі в користь ОСОБА_1 кошти в сумі 52579,63 грн. грн., з яких невиплачена пенсія - 40320,71 грн., індекс інфляції - 12258,93 грн.

Стягнути із ОСОБА_2 пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі в користь держави 525 грн. 80 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Івано-Франківської області через Калуський міськрайонний суд протягом 10-ти днів з часу проголошення.

Головуючий