РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2015 року м. Кремінна

Справа № 414/1673/14-ц

Провадження № 2/414/15/2015

Суд Кремінського району Луганської області

у складі головуючого Костроба Ю.Ю.

при секретарі Міщенко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Кремінського району

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кремінської міської ради Луганської області про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, про стягнення моральної шкоди.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з заявою в якій пояснив, що з 01 серпня 2013 року по 16 вересня 2014року він працював керівником КП «КРЕМІННА-КОМУНСЕРВІС» відповідно до укладеного з ним контракту. Строк дії контракту згідно п.6 .1 був встановлений з 01.08.2013року по 01.08.2014 року включно. 19.09.2014року перебуваючи на лікарняному він отримав поштою розпорядження Кремінського міського голови від 16.06.2014року № 140/5-2 згідно якого він був звільнений з займаної посади за ст..36 п.8 КЗпП України( у зв'язку з закінченням терміну дії контракту). Він вважає своє звільнення незаконним у зв'язку з чим він у своїй заяві просить суд поновити його на роботі, стягнути на його користь заробітну плату на час вимушеного прогулу, моральну шкоду та судові витрати.

У судовому засіданні позивач свій позов підтримав та суду пояснив, що оскільки він звільнений через півтора місяці після закінчення строкового трудового договору то він вважає, що на підставі ст. 39-1 ч.1 КЗпП України він має право продовжувати працювати на підприємстві , а відповідач не мав жодних підстав його звільняти, оскільки дія контракту була продовжена на невизначений строк з 01.08.2013року. Окрім того в період з 08.09.2014 року по 27.09.2014 року він знаходився на лікарняному. Відповідно до положень ст.. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності. Його середній заробіток складає 117,02грн. на календарний день х на 325 календарних днів вимушеного прогулу з 16.09.2014року по 06.08.2015року = 38031грн. 50 коп. Через незаконне звільнення йому постійно доводиться докладати додаткові зусилля для організації свого життя, що спричиняє йому моральні страждання. Він просить стягнути з відповідача на його користь 38031грн. 50 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 40000,00грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, 4700,00грн.- судових витрат.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав.

Представник відповідача Кошаков Д.В. проти позову заперечував та суду пояснив, що строк дії контракту позивача закінчився 01.08.2014року. Відповідач листом від 23.06.2014року № 792/2-10 повідомив позивача про закінчення строкового трудового договору (контракту), позивач власноручно отримав листа 24.06.2014року. 25.07.2014року листом за № 944/2-10 відповідач повідомив позивача про небажання продовжувати з ним контракт, вказаний лист також був отриманий позивачем власноручно. 01.08.2014року Кремінський міський голова видав розпорядження № 107/5-2 «Про припинення контракту з ОСОБА_1», згідно якого контракт з позивачем припинявся, розрахунок з позивачем передбачено в останній день відпустки, дане розпорядження було направлено позивачеві рекомендованим листом. Розпорядженням Кремінського міського голови від 28.08.2014року № 122/5-2 було припинено відпустку ОСОБА_1 до моменту закінчення лікарняного, а звільнення перенесено на останній день продовжуваної відпустки. 16.09.2014року до 17год. 00 хв. Кремінська міська рада не отримала від ОСОБА_1 ніяких повідомлень тому міський голова видав розпорядження № 140/5-2 « Про звільнення ОСОБА_1» на підставі п.8 ст. 36 КЗпП України. Розпорядження про звільнення було направлено позивачу листом. Трудову книжку відповідач отримав власноручно, він вважає звільнення ОСОБА_1 законним, а позовні вимоги необґрунтованими.

Представник відповідача Кубай С.В. у судовому засіданні проти позову заперечувала та суду пояснила, що вона вважає , що лікарняні листи видані позивачу у лікарняних установах за межами міста Кремінна , оформленні з порушенням вимог «Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян» затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров'я України № 455 від 13.11.2001року, а саме порушені вимоги п.1.9.-1.11 в частині відсутності заяви-клопотання особи хворого про його лікування у медичному закладі не за місцем проживання. Факт відсутності вказаних заяв для лікування у двох медичних закладах поза межами міста Кремінна неодноразово підтверджено позивачем у своїх поясненнях в суді. Крім того представник відповідача звертає увагу суду на невідповідність оформлення режиму лікування у листку непрацездатності (а.с.11) де вказаний амбулаторний режим, та в копії епікризу (а.с.150) де вказаний стаціонарним режим лікування. Вказані документи складені та підписані лікуючим лікарем ОСОБА_4, яка працює в КУ «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня». Позивач був повинен сповістити міська раду 16.09.2014 року про те, що він продовжує лікуватися. До кінця робочого дня 16.09.2014 року ніяких повідомлень від позивача про продовження лікування до міськради не надходило. Позивач приніс новий лікарняний 18.09.2014року вже після винесення розпорядження міським головою про його звільнення. Крім того вона вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду, оскільки він був письмово попереджений про те, що контракт не буде продовжено: 23.06.2014року № 792/2-10; 25.07.2014року; 01.08.2014року Кремінський міський голова видав розпорядження № 107/5-2 «Про припинення контракту з ОСОБА_1». Таким чином позивач повинен був усвідомити 01.08.2014року, що його право порушено та саме з 01.08.2014 року починається місячний строк позовної давності відповідно до ст.. 233ч.1 КЗпП України,а позивач подав позов 06.10.2014року. Вона вважає позов необґрунтованим.

Представник третьої особи КК «КРЕМІННА-КОМУНСЕРВІС» Танцюра С.С. у судовому засіданні проти позову заперечував та суду пояснив, що згідно правових позицій Верховного суду України у справі № 6-156цс12, постанова від 26.12.2012року вказано, що згідно із п.8 ст.36 КЗпП України підставою припинення трудового договору передбачено умови зазначені у контракті. Заборона звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності відповідно до ч.3 ст. 40 КЗпП України не поширюється на звільнення працівника у зв'язку з закінченням строку контракту згідно п.8 ст.36 КЗпП України.Крім того звільнення працівника за ст.. 36 п.8 КЗпП України не охоплюється змістом терміну «розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу». Таким чином на його думку звільнення позивача після закінчення строку контракту відповідає всім вимогам закону, а не добросовісні намагання позивача продовжувати утримувати заробітну плату та залишитися на займаній посаді за допомогою незаконно оформлених лікарняних листів не відповідають вимогам закону та є необґрунтованими.

Третя особа ОСОБА_6 у судовому засіданні проти позову заперечував, та суду пояснив, що через численні недоліки у роботі позивача він прийняв рішення не продовжувати з ним контракту, про що завчасно письмово повідомив позивача. На його думку звільнення відбулося законно, згідно доданої до матеріалів справи довідки позивач не отримував після 01.08.2014року заробітної плати, у серпні та вересні 2014року йому виплачувалась заборгованість по заробітній платі, яка була нарахована до 01.08.2014року.

Після закінчення контракту позивач до виконання своїх трудових обов'язків не приступив , ніяких офіційних документів не підписував. Таким чином він не вважає,що Кремінська міська рада продовжила з позивачем трудовий контракт на невизначений термін.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає що ОСОБА_1 необхідно відмовити у задоволенні його позовних вимог через їх необґрунтованість за наступними обставинами:

Згідно копії контракту (а.с.3-4) Кремінська міська рада та ОСОБА_1 уклали контракт терміном п.6.1. з 01.08.2013року по 01.08.2014року включно.

Згідно копії розпорядження міського голови № 140/5-2 « Про звільнення ОСОБА_1» (а.с.5) на підставі п.8 ст. 36 КЗпП України ОСОБА_1 звільнено у зв'язку за закінченням терміну дії контракту.

Згідно копії трудової книжки (а.с.6,7) ОСОБА_1 звільнений 16.09.2014року на підставі розпорядження № 140/5-2.

Згідно листа № 1133/2-10 від 16.09.2013року (а.с.9) Кремінська міська рада повідомляє ОСОБА_1 про звільнення 16.09.2013року.

Згідно розпорядження № 107/5-2 від 01.08.2013року (а.с.22) ОСОБА_1 звільнений згідно п.8 ст.36 КЗпП України у останній день відпустки.

Згідно наказу № 337-к від 05.09.2014року (а.с.25) та розпорядження № 122/5-2 від 28.08.2014року (а.с.26) позивачу продовжена відпустка до 16.09.2014року, у зв'язку з лікарняним. Повне звільнення наказано провести у останній день продовжуваної відпустки.

Згідно листа № 944/2-10 від 25.07.2014року (а.с.29) Кремінська міська рада доводить до відома позивача про припинення трудових відносин з позивачем з 01.08.2014року та також доводить до відома позивача про своє небажання продовжувати з ним контракт.

Згідно довідки КП «КРЕМІННА-КОМУНСЕРВІС» від 06.08.2015року (а.с.251) у серпні та вересні 2014року позивачу виплачувалась заборгованість по заробітній платі, яка була нарахована до 01.08.2014 року.

Згідно правових позицій Верховного суду України у справі № 6-156цс12, постанова від 26.12.2012року (а.с.86-87) вказано, що згідно із п.8 ст.36 КЗпП України підставою припинення трудового договору передбачено умови зазначені у контракті, в нашому випадку закінчення терміну дії контракту. Заборона звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності відповідно до ч.3 ст. 40 КЗпП України не поширюється на звільнення працівника у зв'язку з закінченням строку контракту згідно п.8 ст.36 КЗпП України.Крім того звільнення працівника за ст.. 36 п.8 КЗпП України не охоплюється змістом терміну «розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу».

Таким чином суд вважає звільнення позивача законним та обґрунтованим.

На підстав викладеного та керуючись ст..ст. 10, 11, 60 212-215ЦПК України, ст. ст.. 21, 36 п.п.4, 8, 221, 231-233, 235 КЗпП України

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Кремінської міської ради Луганської області про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, про стягнення моральної шкоди - залишити без задоволення через їх необґрунтованість.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення, протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ю.Ю.Костроба