Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого - судді : Оніпко О.В., суддів : Хилевича С.В., Собіни І.М.

секретар - Ковальчук Л.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами Вищого професійного училища №29, та представника Вищого професійного училища №29 - Печончика О.В. на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 12 травня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Вищого професійного училища №29, Міністерства освіти і науки України, третя особа Реєстраційна служба Володимирецького районного управління юстиції в Рівненській області про визнання права власності за набувальною давністю,

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що з"явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів , -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 12 травня 2015 року позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Вищого професійного училища №29, Міністерство освіти і науки України, третя особа - Реєстраційна служба Володимирецького районного управління юстиції в Рівненській області, про визнання права власності за набувальною давністю задоволено частково.

Визнано право власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 за набувальною давністю. Зобов'язано Реєстраційну службу Володимирецького районного управління юстиції в Рівненській області провести державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на вказану квартиру.

У поданих на вказане рішення апеляційних скаргах Вище професійне училище №29 та його представник Печончик О.В. покликаються на його незаконність та необґрунтованість через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначають, що судом порушено норми ст.ст.212 -214, 224-225 ЦПК України, п.5-6ст.3 ЦК України, ст.ст.3,64,129 Конституції України. Передбачені законом підстави для задоволення позову відсутні. Судом не було взято до уваги роз'яснення ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ в листі №24-150/04-13 від 28.01.2013 року про те, що задоволення позовів щодо визнання права власності за набувальною давністю можливе за умови відсутності власника майна, коли власник не відомий або власник відмовився від свого права на належне йому майно чи йому відмовлено у витребуванні цього майна. Однак у даному випадку власник майна відомий і він заперечує щодо задоволення даного позову. Дане нерухоме майно є власністю держави в особі Міністерства освіти і науки України, а на праві оперативного управління перебуває у Вищого професійного училища №29. За наведених обставин просили рішення скасувати, провадження у справі закрити.

___________________________________________________________________________________________________________________

Головуючий у 1-й інст. - Закревський Л.В.

Провадження № 22ц/787/1352/2015 Доповідач - Оніпко О.В.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду 1-ї інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді 1-ї інстанції, колегія суддів приходить до висновку про її часткове задоволення, виходячи з наступного.

29.08.2014 р. ОСОБА_2 та її дочка ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до ВПУ № 29 про визнання права власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_2 посилалася на те, що вказане житло, у якому вона проживає разом зі своєю дочкою з 1999 р., їй було надано для проживання у зв»язку з роботою у ВПУ № 29, де вона працює і по даний час. У помешканні вони проводять поточні ремонти, сплачують своєчасно всі комунальні платежі. За наведених обставин, посилаючись на ст. 344 ЦК, ст.182 ЦК України, просили визнати за ними право власності на зазначену квартиру за набувальною давністю та зобов»язати реєстраційну службу Володимирецького районного управління юстиції в Рівненській області провести державну реєстрацію права власності на неї за ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та визнаючи за ОСОБА_2 право власності на житло, місцевий суд виходив з доведеності факту добросовісності, відкритості, безперервності та безтитульності володіння позивачкою протягом 10 років спірною квартирою.

Проте, такі висновки суду 1-ї інстанції суперечать як обставинам справи і вимогам закону, так і один одному, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з довідки ВПУ №29 від 16.06.2014 р. №01-36/395 виданій ОСОБА_2, остання працює у ВПУ №29 смт. Володимирець з 25.02.1986 р. по даний час (а.с.7, 57).

Згідно з поясненнями сторін, працюючи у ВПУ № 29, ОСОБА_2 у 1999 році була забезпечена квартирою АДРЕСА_1, який має статус гуртожитку, закріплений за ВПУ №29 та перебував у повному оперативному управлінні відповідача.

Як стверджується матеріалами справи, з 27 лютого 2002 року позивачка зареєстрована у вказаному житлі. Дочка останньої - ОСОБА_3, 1992 р. народження, зареєстрована у вказаній квартирі з 20.04.2008 року (а.с.5,6, 56).

Згідно з рішенням дирекції та профкому працівників Володимирецького ВПУ № 29 (протокол № 9 від 19.09.2007 р.), працівникам ВПУ № 29, у т.ч. і ОСОБА_2, видано поновлений ордер на трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, площею 52,71 кв.м., на склад сім"ї з трьох осіб, який є єдиним документом, що дає право на заняття вказаної площі, з відміткою про його дійсність на час роботи ОСОБА_2 в училищі (а.с.7, 53, 59).

Вказані обставини також підтвердила позивач у судовому засіданні апеляційної інстанції.

Рішенням Володимирецької селищної ради від 04.10.2012 р. за № 167 на підставі державного акту на право користування земельною ділянкою від 29.01.2008 р. за № 553, відомостей про нерухоме державне майно ( форма №2б(д), інвентарних карток обліку основних засобів № 8, № 15, технічних паспортів, разом з іншою нерухомістю, вирішено оформити право державної власності за державою Україна в особі Міністерства освіти і науки України на будівлю гуртожитку АДРЕСА_1 та видано свідоцтво про право власності від 15.04.2015 р.

Отже, згідно з матеріалами справи, вказаний будинок має статус учнівського гуртожитку, належить на праві власності державі в особі Міністерства освіти і науки України та перебуває в оперативному віданні ВПУ-29, а земельна ділянка під будинком перебуває у постійному користуванні ВПУ-29 (а.с.15, 16, 68, 91-96, 100, 101).

Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки ЦК набрав чинності з 01 січня 2004 року, норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року.

Відповідно до роз'яснень п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 7 лютого 2014 року, володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Згідно з роз'ясненнями п.6 узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав" № 24-150/0/4-13 від 28.01.2013 року, добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

При вирішенні спорів, пов'язаних із виникненням і припиненням права власності, судам слід мати на увазі, що норми статті 344 ЦК України про набувальну давність не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалось на підставі договірних зобов'язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника.

Виходячи зі змісту зазначеної ч.1 ст.344 ЦК України, необхідною умовою диспозиції, та обставинами, які мають значення для справи та які повинні були довести позивачі відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, є: добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння).

Таким чином, як встановлено колегією суддів та стверджується матеріалами справи та поясненнями сторін, останні перебувають між собою фактично в договірних відносинах з приводу найму ОСОБА_2 спірного службового житла, наданого їй та її сім»ї на час роботи у ВПУ № 29, за користування яким позивачка сплачує квартирну плату відповідачу.

Отже, посилання ОСОБА_2 на добросовісність, відкритість, давність володіння цим житлом та на вимоги ст. 344 ЦК України, є безпідставними, оскільки поселення в квартиру та проживання у ній позивачів відбулося у порядку, встановленому законом, зокрема, нормами ЖК України, тобто, випливає із житлових прав квартиронаймача службового житла та не породжує підстав для набуття права власності на належне Державі України в особі Міністерства освіти і науки України нерухоме майно, незалежно від давності користування ним.

Не є підставами для задоволення позову ОСОБА_2 і доводи останньої про проведення нею ремонту спірної квартири та відсутність укладеного між сторонами договору найму цього приміщення.

Є також незаконним та ухваленим з порушенням правил юрисдикції, рішення суду 1-ї інстанції в частині зобов»язання Реєстраційної служби Володимирецького районного управління юстиції в Рівненській області провести державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на спірну квартиру, яка приймала участь у справі в якості третьої особи та будь-яких прав позивачки не порушила.

Крім того, пославшись у рішенні на безпідставність позовних вимог ОСОБА_3 у зв»язку з видачею ордеру на спірне житло лише ОСОБА_2, як працівниці ВПУ № 29, місцевий суд у резолютивній частині рішення вказав про часткове задоволення позовних вимог обох позивачів, визнавши право на квартиру за ОСОБА_2

Виходячи з наведеного, рішення суду 1-ї інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі - про відмову в позові ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у позові за наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, 309, 313-314, 316, 317, 324-325 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги Вищого професійного училища №29 та представника Вищого професійного училища №29 - Печончика О.В. - задовольнити частково.

Рішення Володимирецького районного суду від 12 травня 2015 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Вищого професійного училища №29, Міністерства освіти і науки України, третя особа Реєстраційна служба Володимирецького районного управління юстиції в Рівненській області, про визнання права власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1 та зобов'язання Реєстраційної служби Володимирецького районного управління юстиції в Рівненській області провести її державну реєстрацію права власності за позивачами - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий

Судді :