Справа № 716/383/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2015 року Заставнівський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді Угриновської Л.Я.

секретаря Кульки О.М..,

з участю сторін: позивачки ОСОБА_1, представника позивачки ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі м. Заставна цивільну справу за позовом ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна в натурі, про визнання майна особистою власністю одного із подружжя,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивачки ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про поділ майна подружжя, в якому просить визнати спільною сумісною власністю подружжя, її та бувшого чоловіка ОСОБА_3 наступне майно: незавершений будівництвом житловий будинок, що знаходиться в м. Заставна, вул. Огієнка,11 та автотранспортний засіб Volksvaqen Transporter T 4 Combi /25 TDI 150 ( 70/7D), 2002 року випуску. Просить поділити вказане майно, виділити та визнати за позивачкою право власності на будівельні матеріали, обладнання, вироби, конструкції в незавершеному будівництві та земельну ділянку в м. Заставна вул. Огієнка, 11, а відповідачу виділити та визнати за ним право власності на транспортний засіб, у разі відсутності майна стягнути із ОСОБА_3 на її користь вартість майна, а також судові витрати по сплаті судового збору 2550 та за надання юридичної допомоги 12000 грн.. В мотивування вимог посилається на те, що 25.11.2006 року між сторонами був зареєстрований шлюб. Від спільного проживання вони мають сина ОСОБА_6, 19.06. ІНФОРМАЦІЯ_1. 29.04. 2014 року шлюб між ними розірвано. Представник позивача посилається на те, що за час спільного проживання сторонами по справі було придбано незавершений будівництвом житловий будинок по вул. Огієнка ,11 в м. Заставна станом готовності на 28 %, що розташований на земельній ділянці за вказаною адресою площею 0,10 га для будівництва та обслуговування будинку. Після цього ними було розпочато будівництво будинку, і готовність його складає 60%. При цьому сторона посилається, що будівництво будинку велось за їхні спільні кошти та за допомогою коштів її матері ОСОБА_7. Крім наведеного представник позивачки посилається на те, що у спільній власності позивачки та її бувшого чоловіка перебуває автотранспортний засіб Volksvaqen Transporter, 2002 року випуску. Після розлучення згоди про поділ майна із відповідачем не досягнуто.

Відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просить поділити в натурі незавершений житловий будинок із господарськими спорудами, що розташований в м. Заставна вул. Огієнка,11 Заставнівського району, виділивши йому ? частину цього будинку, що складається із наступних приміщень: 1-1 тамбур, площею 6.00 кв. м; 1-2 кімнату площею 9,3 кв. м; 1-3 зал площею 28,8 кв. м; 1-4 коридор площею 7.8 кв. м; 1-5 кухню площею 19.5 кв. м; 1-6 кладову площею 5.00 кв. м;1-7 котельню, площею 4,3 кв. м; 1-8 баню площею 9.5 кв. м; 1-9 сходову площею 7.6 кв. м; всього 97.8 кв. м, що становить 48/100 житлового будинку, вартістю 338772 грн. Позивачці за первісним позовом просить виділити в цьому будинку наступні приміщення: 1-10 коридор площею 6.3 кв. м; 1-11кладовуплощею 6.9 кв. м; 1-12 кухню площею 11.9 кв. м; 1-13 кімнату площею 17.8 кв. м; 1-14 зал площею 26.7 кв. м; 1-15 кімнату площею 18.10 кв. м; 1-16 баню площею 10.5 кв. м; сходову площею 9.1 кв. м, а всього 107.3 кв. м, що становить 52/1000 житлового будинку, вартістю 371680 грн. При цьому для рівності в частках просить стягнути із позивачки на його користь різницю в частках 16454 грн.. Крім цього відповідач ОСОБА_3 просить поділити земельну ділянку площею 0.10 га, кадастровий номер :03:020: 0135 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що розташована за вказаною адресою, виділивши йому в особисту власність відповідно до варіанту 1 таблиці №5 (червоний колір) висновку експертного дослідження № 15023 земельну ділянку розміром 0,0406 га, а ОСОБА_1 виділити у власність відповідно до варіанту 1 таблиці №5 (синій колір) цього експертного висновку земельну ділянку розміром 0,0406 га. У спільній власності сторін залишити для обслуговування та будівництва житлового будинку земельну ділянку, що знаходиться під будинком розміром 0,0188 га, що для кожного співвласника становитиме по 0,0094 га. ОСОБА_3 просить також визнати його особистою власністю транспортний засіб Volksvaqen Transporter T 4 Combi /25 TDI 150 ( 70/7D), 2002 року випуску, оскільки останній був придбаний ним після фактичного припинення шлюбних відносин та стягнути на його користь понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 5196 грн..

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов, проти вимог зустрічного позову заперечили. Позивачка пояснила суду, що до 2014 року перебувала у шлюбі із відповідачем. Після одруження стали проживати у будинку батьків бувшого чоловіка у м. Заставна по вул. Зеленій,20. У 2007 році за допомогою батьків купили незавершений будівництвом житловий будинок ( фундамент, частково стіни) в м. Заставна вул. Огієнка,11.Через декілька років продовжили будівництво будинку: звели стіни, покрівлю, вікна, вхідні двері, провели внутрішню штукатурку, підвели парове опалення, електропроводку, воду, каналізацію. Будівництво тривало до 2011 року та велось за допомогою її матері, батьки чоловіка мало допомагали. Позивачка вказала, що питанням будівництва займалась вона. За гроші, які передавала мати організовувала робочих, купляла будівельні матеріали. Відповідач, маючи бус, займався перевезеннями за кордон. Позивачка вказала, що в 2011 році вона виїхала до Італії, де працює і на даний час. Вказала, що сімейні відносини із чоловіком не були припинені, він приїздив до неї під час рейсів за кордон, вони спілкувались по телефону. В 2012 році вона передала відповідачу гроші, за який був придбаний Volksvaqen Transporter. Позивачка вважає, що оскільки житловий будинок та мікроавтобус були придбані ними в шлюбі, то є спільним майном подружжя. Заявляючи вимогу про виділ їй у власність будинку, а відповідачу транспортного засобу, позивачка просить врахувати, що вона не має власного житла, із нею проживає неповнолітній син, а відповідач не приймає участі у його утриманні.

Відповідач в судовому засіданні повністю підтримав заявлений ним зустрічний позов, проти вимог позивачки заперечив. Будучи допитаний судом в якості свідка, відповідач вказав суду, що прожили сімєю із позивачкою до 2011 року в господарстві його батьків в м. Заставна по вул. Зеленій, 20. . До цього часу здійснювали будівництво будинку по вул. Огієнка, 11. За цією адресою після реєстрації шлюбу за допомогою їхніх батьків було куплено фундамент під будинок із підмурованими стінами, де вони зі позивачкою продовжили будівництво так само за допомогою батьків. Через подружню зраду відносини із позивачкою погіршились, остання відвезла сина до свого батька с. Белелуя Снятинського району, а сама виїхала за кордон літом 2011 року, де перебуває по даний час. З часу виїзду за кордон вони не підтримували сімейних відносин. Відповідач визнав, що він інколи спілкувався із позивачкою по телефону, проте виключно про дитину, заїздив до позивачки, їдучи за межі України на її прохання, щоб забрати передачу для сина, яку завозив повертаючись додому із поїздок. Відповідач вказав, що він визнає ту обставини, що незавершений будівництвом житловий будинок по вул. Огієнка,11 та земельна ділянка для будівництва та обслуговування будинку є спільним майном подружжя. Оскільки будівництво будинку було припинено ними в 2011 році, і до цього часу не ведеться, стан будинку погіршується, є необхідність завершити будівництво. Відповідач пояснив, він бажає завершити будівництво будинку, проте не може цього робити, оскільки його частка в натурі не визначена, тому неодноразово пропонував позивачці вирішити спір щодо будинку добровільно, сплатити грошову компенсацію, проте на його прохання остання не реагувала. Крім цього відповідач вказав, що в серпні 2012 році він за допомогою коштів своєї матері придбав транспортний засіб. Мікроавтобус був пригнаний із Німеччини його знайомим. Відповідач вважає, що оскільки вказане майно придбано ним за час, коли спільне проживання та сімейні відносини із позивачкою були припинені, то останнє є його особистою власністю.

Судом встановлено, що предметом спору між сторонами є незавершений будівництвом житловий будинок із господарськими спорудами, розташований в м. Заставна вул. Огієнка, 11, земельна ділянка розміром 0,10 га за цією ж адресою та транспортний засіб Volksvaqen Transporter, 2002 року випуску.

Судом встановлено, що 25.11.2006 року було зареєстровано шлюб між сторонами. Від спільного проживання вони мають сина ОСОБА_6, 09.06. ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 18,19). Згідно рішення Заставнівського райсуду від 29.04. 2014 року шлюб за позовом позивачки розірвано.

Відповідно до договору купівлі - продажу від 04.04.2007 року позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 купили в рівних частках незавершений будівництвом житловий будинок по вул. Огієнка,11 в м. Заставна, станом готовності 28%. (а.с.107) Будівництво знаходиться на земельній ділянці площею 0,1000га для обслуговування та будівництва будинку, що згідно Державного акту серії ЯД № 082603 належала продавцю. Відповідно до договору купівлі-продажу від 04.04. 2007 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 купили вказану земельну ділянку.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав із поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст. 61 СК України обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного із цивільного обороту.

Відповідно до висновків ВСУ, викладених в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судових рішень від 01.02.2014 року належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна.

Судом встановлено, що незавершений будівництвом будинок був придбаний сторонами згідно договору купівлі-продажу, продовжений будівництвом в період шлюбу, а тому є їх спільною сумісною власністю. Обидві сторони в процесі розгляду справи визнали вказану обставину.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди виникає з моменту завершення будівництва ( створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого мана до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з часу державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна ) особа вважається власником матеріалів, які були використані в процесі цього будівництва.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду №7 від 04.10.1991 року «Про судову практику застосування законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» (із змінами та доповненнями) право власності на житловий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній і прийнятий в експлуатацію, виникає із часу його реєстрації у виконкомі. За позовом дружини, членів сімї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців суд вправі провести поділ незакінченого будівництвом житлового будинку, якщо враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами.

Відповідно до висновку експертного будівельно-технічного дослідження від 16.04.2015 року №15023 ринкова вартість незавершеного будівництвом будинку по вул. Огієнка,11 в м. Заставна на дату оцінки складає 837218 грн., в тому числі житловий будинок та господарські споруди 730918 грн., вартість земельної ділянки 106300 грн. Сторони в судовому засіданні дійшли згоди про вирішення даного спору із врахуванням зазначених оцінок вказаного майна, також погодили вартість спірного транспортного засобу.

Ст.71 СК України передбачено, що майно, яке є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений в судовому порядку.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на жилий будинок», п.9 передбачено, що за позовом дружини, членів сімї забудовника, які спільно будували будинок суд вправі провести поділ незакінченого будівництвом будинку, якщо враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести будівництво до кінця зазначеними особами.

У постанові Судової палити у цивільних справах Верховного суду України від 30.01.2013 року у справі №6 -168цс12 зроблено висновок, що майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як обєкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. У цій постанові Верховний Суд України зробив висновок про можливість поділу незакінченого та незданого в експлуатацію обєкту будівництва і, що такий спосіб захисту є правомірним.

Згідно вказаного вище висновку експертного будівельно-технічного дослідження запропоновано декілька варіантів розподілу житлового будинку. Відповідач ОСОБА_3 бажає провести розподіл згідно 4 варіанту, що визначає по поверховий поділ, відповідно до якого йому виділяються наступні житлові приміщення житлового будинку: 1-1 тамбур, площею 6.00 кв. м; 1-2 кімнату площею 9,3 кв. м; 1-3 зал площею 28,8 кв. м; 1-4 коридор площею 7.8 кв. м; 1-5 кухню площею 19.5 кв. м; 1-6 кладову площею 5.00 кв. м;1-7 котельню, площею 4,3 кв. м; 1-8 баню площею 9.5 кв. м; 1-9 сходову площею 7.6 кв. м; всього 97.8 кв. м, що становить 48/100 житлового будинку, вартістю 338772 грн.. Позивачці ОСОБА_1І за цим варіантом пропонується виділити: 1-10 коридор площею 6.3 кв. м; 1-11кладовуплощею 6.9 кв. м; 1-12 кухню площею 11.9 кв. м; 1-13 кімнату площею 17.8 кв. м; 1-14 зал площею 26.7 кв. м; 1-15 кімнату площею 18.10 кв. м; 1-16 баню площею 10.5 кв. м; сходову площею 9.1 кв. м, а всього 107.3 кв. м, що становить 52/1000 житлового будинку, вартістю 371680 грн.. Суд погоджується із запропонованим відповідачем варіантом розподілу будинку, оскільки при цьому останньому виділяється 1 поверх будинку, відповідачці 2 поверх, згідно якого наявна більшість житлових кімнат, що буде відповідати інтересам дитини, яка проживає із матірю.

Згідно п. 4 висновку експертного дослідження розташування будинку на земельній ділянці та розташування самої ділянки відносно дороги дає можливість влаштування окремих входів для обох співвласників, проте приміщення житлового будинку, відведені різним співвласникам згідно із варіантом поділу накладаються в плані. Тому експертом визначено порядок користування, згідно з яким частина земельної ділянки, що знаходиться під житловим будинком та необхідна для обслуговування його конструктивних елементів залишається у спільному користуванні співвласників. Технічна можливість розподілу земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, що знаходиться по вул. Огієнка,11 в м. Заставна в ідеальних частках відсутня. Експертом визначено технічну можливість встановити порядок користування, відповідно до якого частина земельної ділянки, що знаходиться під будинком та необхідна для обслуговування його конструктивних елементів, залишиться у спільному користуванні, а інша розділиться між співвласниками у співвідношенні 1/1 до 1/1.

Позивачкою ОСОБА_1 не спростовано доказів ОСОБА_3 про можливість поділу обєкта незавершеного будівництва.

Крім наведеного судом встановлено, що починаючи із літа 2011 року подружжя спільно не проживало. ОСОБА_1 виїхала до Італії, де перебуває на даний час. Цю обставину підтвердив ОСОБА_3, будучи допитаний як свідок. Свідок ОСОБА_8, мати відповідача, вказала, що сімейні відносини сторін погіршились із-за того, що невістка всупереч сину вирішила виїхати за межі України. Зазначений свідок пояснила, що дитину ОСОБА_1 відвезла в Снятинський район до свого батька, а сама поїхала до Італії. Через місяць після цього сестра позивачки приїхала до неї і вивезла все особисте майно позивачки. Свідок ОСОБА_9 підтвердив, що сторони спільно не проживали із 2011 року. Свідок часто виїздив із відповідачем за кордон, чув від того, що відносини із дружиною погані, і що вони ніяких стосунків не підтримують. Свідок ОСОБА_9 підтвердив, що в 2012 році він на прохання ОСОБА_3 пригнав тому із Німеччини бус. Свідку відомо, що купити бус відповідачу допомогла коштами його мати , котра була за кордоном. В судовому засіданні сама позивачка ОСОБА_1 підтвердила суду ту обставину, що після того, як вона виїхала до Італії, її сестра вивезла всі її речі, деяке рухоме майно із господарства батьків чоловіка, де вони проживали. Ту обставину, що сторони не проживали спільно, не мали спільного бюджету та не підтримували сімейних відноси підтверджують також письмові докази. В рішенні Снятинського районного суду Івано-Франківської області про розірвання шлюбу за позовом ОСОБА_1 встановлено, що сторони не проживають спільно із 2011 року. (а.с. 114) В рішенні Заставнівського районного суду Чернівецької області про визнання ОСОБА_1 такою, що втратила право на користування житлом, що по вул. Зеленій, 20 в м. Заставна також зазначено, що ОСОБА_10 із 2011 року не проживає за місцем реєстрації. (а.с.116).

Відповідно до ст.57 ч.1 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти , які належали їй, йому особисто. За ч. 6 цієї статті суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у звязку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12. 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільно майна подружжя», п.23 визначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Згідно п.24 зазначеної Постанови не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному із подружжя особисто. Судом встановлено, що сторони припинили фактично припинили шлюбні відносини в 2011 році. Транспортний засіб, що є предметом спору був придбаний відповідачем в 2012 році. Із врахуванням обставин, зазначених вище, суд вважає, що вказане майно не може бути включено в обєм майна спільної сумісної власності, що підлягає поділу, а є майном особистої власності відповідача ОСОБА_3 Виходячи із зазначеного, суд вважає, що вимога ОСОБА_3 про визнання за ним права особистої власності на це майно підлягає задоволенню.

Поділ в натурі незавершеного будівництвом житлового будинку та земельної ділянки між сторонами відповідатиме інтересам обох сторін, їх неповнолітньої дитини, надасть можливість сторонам продовжити та завершити будівництво, що запобіжить руйнації будинку. Вимоги позивачки за первісним позовом порушують принцип рівності часток бувшого подружжя, припиняють право власності відповідача на частку в незавершеному будівництві, що позбавить його права власності на житло. Відповідно до згаданого вище експертного висновку для завершення будівництва слід виконати комплекс будівельно-монтажних робіт, а саме: завершити роботи по влаштуванню перекриття 1-го та 2-го поверху; завершити роботи по влаштуванню даху та покриття; завершити влаштування підлог та їх утеплення; заповнити внутрішні дверні прорізи; влаштувати сходи ( в обох квартирах), завершити опоряджувальні роботи; завершити електротехнічні та санітарно-технічні роботи із врахуванням подвійного обліку та розгалуження мереж для обох квартир.

Враховуючи всі викладені вище обставини, суд вважає, що позивачка ОСОБА_1 не довела в судовому засіданні заявлених нею вимог, а тому в її позові слід відмовити. Зустрічний позов суд вважає обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Вимога позивачки ОСОБА_1 про стягнення судових витрат є необґрунтованою, а з врахуванням того , що в задоволенні її позову слід відмовити, то і вимога щодо витрат задоволенню не підлягає. Витрати відповідача по сплаті судового збору за зустрічним позовом становлять 5195 грн., які слід стягнути із позивачки ОСОБА_1.

Керуючись ст. 368, 370, 372, 1216 ЦК України, ст.ст. 57, 60,61, 71 СК України, ст.ст. 60,61, 88, 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя відмовити.

Зустрічний позов задоволити.

Виділити ОСОБА_3 в рахунок належної йому ? частини незавершеного будівництвом житлового будинку із господарськими спорудами, що розташований в м. Заставна вул. Огієнка,11 Заставнівського району наступні приміщення згідно варіанту 4 розподілу експертного будівельно-технічного дослідження № 15023 від 16.04.2015 року як першому співвласнику: 1-1 тамбур, площею 6.00 кв. м; 1-2 кімнату площею 9,3 кв. м; 1-3 зал площею 28,8 кв. м; 1-4 коридор площею 7.8 кв. м; 1-5 кухню площею 19.5 кв. м; 1-6 кладову площею 5.00 кв. м;1-7 котельню, площею 4,3 кв. м; 1-8 баню площею 9.5 кв. м; 1-9 сходову площею 7.6 кв. м; всього 97.8 кв. м, що становить 48/100 житлового будинку, вартістю 338772 грн.

Виділити ОСОБА_1 в рахунок належної їй ? частини незавершеного будівництвом житлового будинку із господарськими спорудами, що розташований в м. Заставна вул. Огієнка,11 Заставнівського району наступні приміщення згідно варіанту 4 розподілу експертного будівельно-технічного дослідження № 15023 від 16.04. 2015 року як другому співвласнику: 1-10 коридор площею 6.3 кв. м; 1-11кладову площею 6.9 кв. м; 1-12 кухню площею 11.9 кв. м; 1-13 кімнату площею 17.8 кв. м; 1-14 зал площею 26.7 кв. м; 1-15 кімнату площею 18.10 кв. м; 1-16 баню площею 10.5 кв. м; сходову площею 9.1 кв. м, а всього 107.3 кв. м, що становить 52/100 житлового будинку, вартістю 371680 грн..

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 в рахунок рівності часток виділених часток 16454 грн..

Поділити земельну ділянку площею 0.10 га, кадастровий номер :03:020: 0135 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що розташована в м Заставна вул. Огієнка ,11 та виділити ОСОБА_3 в особисту власність відповідно до варіанту 1 таблиці №5 (червоний колір) висновку експертного дослідження № 15023 земельну ділянку розміром 0,0406 га; ОСОБА_1 виділити у власність відповідно до варіанту 1 таблиці №5 (синій колір) цього експертного висновку земельну ділянку розміром 0,0406 га.

У спільній власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 залишити для обслуговування та будівництва житлового будинку земельну ділянку, що знаходиться під будинком розміром 0,0188 га, що для кожного співвласника становитиме по 0,0094 га.

Визнати особистою приватною власністю ОСОБА_3 транспортний засіб Volksvaqen Transporter T 4 Combi /25 TDI 150 ( 70/7D), 2002 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 в рахунок судових витрат по сплаті судового збору 5196 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернівецької області через районний суд протягом 10 днів з часу проголошення.

Суддя