Справа № 372/1266/15ц Головуючий у І інстанції Мора О.М.
Провадження № 22-ц/780/3436/15 Доповідач у 2 інстанції Ігнатченко Н. В.
Категорія 26 11.08.2015

РІШЕННЯ
Іменем України

11 серпня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді : Ігнатченко Н.В.,

суддів : Лащенка В.Д., Фінагєєва В.О.,

при секретарі : Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 3 березня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ПАТ «Альфа-Банк» звернулися до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 1 046 748,35 грн., а також понесених витрат по сплаті судового збору.

Вимоги позову мотивовані тим, що 27 червня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2626/0608/98-008, відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 80 000 дол. США зі сплатою 11,90 % річних за весь час фактичного користування кредитом та з кінцевим терміном повернення до 26 червня 2018 року.

Згідно договорів про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 2 лютого 2009 року та 2 лютого 2010 року сторони погодили, що позичальник зобов`язується повністю повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом та виконати свої зобов`язання у повному обсязі до 26 червня 2034 року. Погашення проводиться шляхом зарахування щомісяця відповідної суми на позичковий рахунок згідно Додатку № 2 - Графіку погашення кредиту, що є невід`ємною частиною кредитного договору.

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором № 2626/0608/98-008 від 27 червня 2008 року перейшло до ПАТ «Дельта Банк».

В подальшому, ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» також уклали договір купівлі-продажу прав вимоги від 15 червня 2012 року, за яким право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до ПАТ «Альфа-Банк».

Позивач вказав, що банк зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, натомість ОСОБА_1 своїх зобов`язань належним чином не виконував, своєчасно платежі в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих відсотків не вносив, а тому станом на 7 серпня 2014 року у нього утворилася заборгованість в загальному розмірі 84 018,50 дол. США, що офіційним курсом НБУ складає 1 046 748,35 грн., яку необхідно стягнути з відповідача в судовому порядку.

Заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 3 березня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 2626/0608/98-008 від 27 червня 2008 року у загальному розмірі 1 046 748,35 грн., що включає в себе заборгованість за кредитом 1 001 954,77 грн., заборгованість по відсотках 43 426,50 грн. та пеню - 1 367,08 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 15 квітня 2015 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним заочним рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати, з мотивів порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі відповідач не заперечує отримання за кредитним договором відповідних грошових коштів, але вважає розрахунок заборгованості таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства з огляду на те, що відсотки за користування кредитом та пеня не нараховуються військовослужбовцям в період мобілізації. Наголошує на тому, що він не був повідомлений належними чином про дату і час проведення судового засідання, в якому було ухвалено заочне рішення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив умови взятого на себе зобов`язання щодо своєчасного погашення суми кредиту та відсотків за його користування в порядку і на умовах зазначених в кредитному договорі, а тому з нього на користь банку підлягає до стягнення заборгованість по тілу кредиту, нарахованих відсотках та пені за порушення строків погашення кредиту.

Колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду, оскільки вони не ґрунтується на матеріалах справи і зроблені в результаті неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення процесуального права.

Так судом встановлено, що 27 червня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2626/0608/98-008, відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 80 000 дол. США зі сплатою 11,90 % річних за весь час фактичного користування кредитом та з кінцевим терміном повернення до 26 червня 2018 року.

Згідно договорів про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 2 лютого 2009 року та 2 лютого 2010 року сторони погодили, що позичальник зобов`язується повністю повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом та виконати свої зобов`язання у повному обсязі до 26 червня 2034 року. Погашення проводиться шляхом зарахування щомісяця відповідної суми на позичковий рахунок згідно Додатку № 2 - Графіку погашення кредиту, що є невід`ємною частиною кредитного договору.

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором № 2626/0608/98-008 від 27 червня 2008 року перейшло до ПАТ «Дельта Банк».

В подальшому, ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» також уклали договір купівлі-продажу прав вимоги від 15 червня 2012 року, за яким право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до ПАТ «Альфа-Банк».

У зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань, станом 7 серпня 2014 року ОСОБА_1 має заборгованість перед ПАТ «Альфа-Банк» за кредитним договором в загальному розмірі 84 018,50 дол. США, що офіційним курсом НБУ складає 1 046 748,35 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 80 423,09 дол. США, що офіційним курсом НБУ складає 1 001 954,77 грн., заборгованості за відсотками 3 485,68 дол. США, що офіційним курсом НБУ складає 43 426,50 грн. та пені за порушення строків погашення заборгованості за кредитом 109,73 дол. США, що офіційним курсом НБУ складає 1 367,08 грн., що має своє відображення у наданому розрахунку заборгованості.

Про наявну суму заборгованості за кредитним договором № 2626/0608/98-008 від 27 червня 2008 року банк повідомив відповідача, надіславши 29 серпня 2014 року на його адресу рекомендованим листом повідомлення про усунення порушень № 68382-102.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

За ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться звичайно.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Таким чином задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, суд першої інстанції на підставі ст.ст. 509, 512, 514, 526, 530, 1050, 1054 ЦК України дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскільки ОСОБА_1 не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, то у позивача є право вимагати повернення кредиту в судовому порядку.
Однак, стягуючи з відповідача на користь позивача суму заборгованості за відсотками та пені за порушення строків погашення заборгованості за кредитом, суд першої інстанції помилково не застосував вимоги Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації», на який посилався відповідач у заяві про перегляд заочного рішення.
Відповідно до Указу Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року «Про рішення Ради національної безпеки та оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози та збереження територіальної цілісності України» на території Луганської та Донецької областей розпочато антитерористичну операцію.

Судом встановлено та підтверджується матеріалми справи, що ОСОБА_1 перебував на військовій службі в Збройних Силах України.

Як вбачається з довідки Обухівського районного військового комісаріату Київської області № 625 від 13 березня 2015 року, відповідач в період з 17 березня 2014 року по 5 листопада 2014 року проходив військову службу по мобілізації при Обухівському РВК.

Відповідно до Закону України № 1275-VII від 20 травня 2014 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» внесено зміни до ст. 14 Закону України №2011-ХІІ від 20 грудня 1991 року «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яку доповнено пунктом 15 наступного змісту «військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються».

Згідно Закону України №3543-ХІІ від 21 жовтня 1993 року «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

В Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває по даний час.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 2626/0608/98-008 від 27 червня 2008 року вбачається, що останній платіж в рахунок погашення заборгованості було здійснено відповідачем 10 березня 2014 року, а позивач в період з 10 квітня 2014 року (після початку особливого періоду) і по 7 серпня 2014 року нараховувались відповідачу відсотки та пеня за порушення строків погашення заборгованості за кредитним договором.

Враховуючи викладене слід дійти до висновку, що в період проходження ОСОБА_1 військової служби по мобілізації ПАТ «Альфа-Банк» було безпідставно нараховано відсотки за користування кредитом та пеню за порушення строків погашення кредитної заборгованості, а як наслідок вказані суми не підлягають до стягнення в силу положень Закону України № 1275-VII від 20 травня 2014 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації».

Вирішуючи спір, суд на порушення вимог ст.ст. 212-214 ЦПК України на зазначені положення закону та обставини справи уваги не звернув, доводи відповідача, які викладені в заяві про перегляд заочного рішення, проігнорував, тобто не належним чином з`ясував чи мали місце обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги й помилково не взяв до уваги заперечення відповідача з цього приводу.

Зазначене вище свідчить про неповне встановлення судом першої інстанції фактичних обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, що, в свою чергу, призвело до поверхневого вирішення спору.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про задоволення позову в повному обсязі, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права і відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню в частині стягнутих відсотків та пені за кредитним договором з ухваленням нового рішення про відмову в задоволення позові у вказаній частині з вищевикладених підстав.

Керуючись ст.ст. 303, 304, ч. 1 п. 2 ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 3 березня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості по відсоткам в сумі 43 426,50 грн. та пені в сумі 1 367,08 грн., що нараховані за кредитним договором № 2626/0608/98-008 від 27 червня 2008 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову в цій частині відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: