Ухвала

іменем україни

23 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Колодійчука В.М., Умнової О.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення апеляційного суду Чернігівської області від 30 червня 2015 року,

встановила:

У квітні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що за умовами договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 19 квітня

2007 року, укладеного між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3, остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентної ставки за кредитом у розмірі 36 % річних. Неналежне виконання ОСОБА_3 умов договору призвело до утворення заборгованості, яка станом на 31 липня 2013 року склала 31 245,67 грн.

У травні 2014 року ОСОБА_3 пред'явила зустрічний позов до

ПАТ КБ «ПриватБанк», у якому просила визнати недійсним укладений між ними договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 19 квітня 2007 року, посилаючись на те, що банком не дотримано письмової форми правочину, не досягнуто усіх істотних умов договору, Умови та правила надання банківських послуг нею не підписувалися та не були їй вручені.

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від

7 травня 2015 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 19 квітня 2007 року у розмірі 9 569,01 грн. У задоволенні решти вимог відмовлено. Стягнуто з

ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судовий збір у сумі

243,60 грн. Зустрічний позов ОСОБА_3 залишено без задоволення.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 30 червня

2015 року рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом скасовано, у цій частині ухвалено нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь

ПАТ КБ «ПриватБанк» 288,75 грн заборгованості за процентами за користування кредитом.

У частині задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за кредитом і відшкодування судових витрат змінено шляхом зменшення розміру стягнутих з ОСОБА_3 на користь

ПАТ КБ «ПриватБанк» сум: заборгованості за кредитом до 346,77 грн відшкодування судових витрат до 6,34 грн. У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 судовий збір у сумі 115,81 грн.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення апеляційного суду, справу передати для розгляду до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Змінюючи рішення, апеляційний суд прийшов до висновку, що при стягненні розміру заборгованості по тілу кредиту повинна застосовуватися позовна давність, тому підлягає стягненню 36,77 грн із 9 569,01 грн.

Проте повністю з таким висновком погодитися не можна, виходячи з наступного.

Установлено, що 19 квітня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір оформлений заявою від

19 квітня 2007 року, а умовами якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентної ставки за кредитом у розмірі 36 % річних. Строк дії картки встановлено − квітень 2011 рік.

Відповідно до поданої суду банком виписки з рахунку ОСОБА_3 було встановлений кредитний ліміт в розмірі 4 000 грн, який 27 грудня 2007 року було збільшено до 8 000 грн, а 26 вересня 2008 року − до 10 000 грн.

Згідно із розрахунком заборгованості станом на 31 липня 2013 року у ОСОБА_3 виникла заборгованість у сумі 31 245,67 грн, яка складається з: 9 569,01 грн заборгованості за кредитом; 14 929,08 грн заборгованості з процентів за користування кредитом; 4 783,50 грн нарахованої та простроченої комісії; штрафів: 500 грн (фіксована частина) та 1 464,08 грн (процентна складова).

Відповідно до ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ПАТ КБ «ПриватБанк»посилалась на те, що укладений між сторонами кредитний договір складається із заяви позичальника, Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифами банку надання банківських послуг; у п. п. 9.3. та 9.5. Умов та правил надання банківських послуг сторони погодили, що картрахунок відкритий на невизначений термін та може бути закритий на підставі заяви держателя. Крім того, у п. 9.12 між ними досягнуто згоди, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не заявить про припинення його дії, договір вважається пролонгованим на такий самий строк. Оскільки з 2007 року жодна зі сторін не заявила про свій намір його розірвати, то вказаний договір на даний час діє.

Проте апеляційний суд не встановив наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме на ці Умови і правила надання банківських послуг погодився відповідач, підписуючи заяву позичальника.

Викладене свідчить, що при вирішені спору апеляційним судом неповно встановлено фактичні обставин справи, не дано юридичної оцінки наданим сторонами доказам, що в силу ч. 2 ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування рішення апеляційного суду з направленням справи на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 30 червня

2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.С. Ткачук

Судді:В.С. Висоцька

О.В. Кафідова В.М. Колодійчук

О.В. Умнова