22-ц/775/881/2015(м)
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Бугрим Л.М.

суддів Баркової Л.Л., Биліни Т.І.

при секретарі Брєжневі Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за апеляційною скаргою представника обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в інтересах ВО «Волновахаміжрайтепломережа» на рішення Волноваського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 липня 2015 року по справі за позовом обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в інтересах ВО «Волновахаміжрайтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні .2015 року обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» діючи в інтересах ВО «Волновахаміжрайтепломережа « (далі підприємство ) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав про те , що на імя відповідача ОСОБА_1 ( Горбатюк ) відкрито особовий рахунок по оплаті послуг з теплопостачання на квартиру АДРЕСА_1. Відповідач неналежним чином виконує обовязки по сплаті послуг за теплопостачання, у звязку з чим виникла заборгованість. Зокрема , за період з 01.01.2010 року і по 30.04.2011 року заборгованість складає суму 3685,17 грн. від сплати якої відповідач ухиляється. Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за спожиті послуги з теплопостачання у сумі 3685 грн, а також на підставі ст.. 625 ЦК України просив стягнути інфляційні втрати у розмірі 473,12 гривень та 3% річних у розмірі 331,50 грн, витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн, а всього 4489,79 грн.

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 20 липня 2015 року у задоволенні позову було відмовлено..

На вказане рішення суду представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення суду та стягнути з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Волновахаміжрайтепломережа» заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01.02.2011 року по 30.04.2011 року у розмірі 949,69 грн та витрати по оплаті судового збору у розмірі 243,60 грн., інфляційні втрати у розмірі 30,39 грн. та 3% річних у розмірі 74,41 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилався на те, що судом не було прийнято до уваги звернення підприємства до суду з заявою про видачу судового наказу , що у відповідності з положеннями ч.2 ст. 264 ЦК України перериває строк позовної давності. 24.03.2014 року позивач подав відповідну заяву до Волноваського районного суду, тому вважає, що заборгованість за теплопостачання з відповідача повинна бути стягнутою починаючи з лютого 2011 року по квітень 2011 року з відповідним стягненням нарахованих за цей й же період сум збільшення боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних.

У судовому засіданні апеляційного суду представник позивача ОСОБА_2 підтримувала доводи апеляційної скарги , просила рішення суду змінити та частково задовольнити позовні вимоги з врахуванням дати звернення з заявою про видачу судового наказу, що перериває строк позовної давності .

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась, її відсутність не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши представника позивача ,перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги , апеляційний суд вважає , що апеляційна скарга підлягає відхиленню , а рішення суду залишенню без зміни виходячи з наступного..

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що позивач надає відповідачеві послуги з теплопостачання згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» за місцем її проживання , що підтверджено актами про включення опалення будинку 22 по провулку Путейський, 22, у, м. Волноваха від 15.10.2009 року. На імя відповідача відкрито особовий рахунок для обліку послуг з теплопостачання та розрахунку по ним. Між тим , як встановлено судом відповідач неналежним чином виконував свої обовязки в частині своєчасної оплати послуг з теплопостачання унаслідок чого утворилась заборгованість

З розрахунку заборгованості та особового рахунку ОСОБА_1 вбачається, що дійсно нею не проводилась оплата за надані позивачем послуги, за період з 01.01.2010 по 30.04.2011 року внаслідок чого утворилась заборгованість за послуги теплопостачання в сумі 3685,17 грн..

Вказані обставини відповідачем не оспорювались.

Однак, позов підприємством про стягнення суми боргу було заявлено за межами трирічного строку позовної давності і відповідач в судовому засіданні заявила суду клопотання про застосування до спірних правовідносин строк позовної давності та просила відмовити підприємству у позові з цих підстав, що було обґрунтовано враховано судом

Зокрема, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції врахував вказані обставини , виходив з того, що відповідачка дійсно не оплачувала послуги з теплопостачання за період з 01.01.2010 року по 30.04.2001 року, внаслідок чого утворилась заборгованість. Оскільки відповідачка заявила клопотання про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин та про відмову з цих підстав у позові , суд прийшов до правильного висновку про необхідність застосувати трирічний строк позовної давності та обґрунтовано відмовив у позові з цих підстав.

З такими висновками суду першої інстанції колегія судів не може не погодитись, оскільки вони відповідають обставинам справи та вимогам матеріального і процесуального права.

Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до вимог ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Однією з підстав переривання перебігу позовної давності є вчинення особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. До цих дій можуть належати не лише дії формального характеру, а й будь-які фактичні дії, що свідчать про визнання зобовязаною особою боргу (часткове погашення боргу, повне або часткове визнання претензії, прохання про відстрочку виконання, сплата процентів за основним боргом).

В матеріалах справи відсутні будь-які дані, які свідчили би про визнання ОСОБА_1 свого боргу, відсутні квитанції про часткове погашення боргу, договір про відстрочення виконання.

Посилання в апеляційній скарзі представника позивача на те, що строк позовної давності переривався, тому що позивачем була подана заява про видачу судового наказу 24 березня 2014 року та перебіг позовної давності починається заново, є необґрунтованими.

Відповідно до ч.2 ст.264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Перебіг позовної давності може бути перерваний у випадку предявлення уповноваженою особою позову до одного із кількох боржників. За умови додержання заявником процесуальних правил предявлення позову перебіг позовної давності переривається з наступного дня після дати подачі позовної заяви.

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою Волноваського районного суду від 18 березня 2014 року позивачеві було відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення суми боргу з відповідачки за цей же період у звязку з пропуском строку позовної давності, а з позовом до суду позивач звернувся лише 22.06.2015 року ( а.с. 3 ,а.с.22 ).

Таким чином, на думку колегії суддів звернення позивача до суду з заявою про видачу судового наказу не перериває перебіг позовної давності, оскільки було відмовлено в видачі судового наказу. У той же час видача судового наказу перериває строк позовної давності .

Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони не випливають з обставин справи, ніякими належними, допустимими та переконливими доказами не підтверджені, не ґрунтуються на вимогах закону та не впливають на правильність висновків суду першої інстанції.

З огляду на наведене, переглядаючи справу відповідно до вимог ст.303 ЦПК України в межах заявлених в суді першої інстанції позовних вимог та на підставі доказів наданих сторонами, які відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України, зобовязані довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для скасування рішення, у звязку з чим, апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Рішення суду постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального закону.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в інтересах ВО «Волновахаміжрайтепломереж» відхилити .

Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 20 липня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді :