Провадження № 2/127/3662/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2015 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Саблука С.А.,

при секретарі Гуменюку Д.С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області з вищевказаним позовом, який мотивовано тим, що 19 квітня 2014 помер чоловік позивачки - ОСОБА_3 у віці 73 років, про що 23 квітня 2014 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області було складено відповідний актовий запис № 1147. Після смерті чоловіка відкрилась спадщина на все належне йому майно в тому числі і на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1. Відповідно до Свідоцтва на право власності на житло від 27.06.2001 року, виданого згідно рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради №1119 від 27.06.2001 року, вказана квартира була передана у спільну часткову власність (частки співвласників рівні) померлому ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4. У встановлений законом шестимісячний строк після смерті, позивачка є єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину у встановленому порядку у відповідності до положень ст. 1268 ЦК України, оскільки на час смерті проживала однією сім'єю разом із померлим. ОСОБА_4 є громадянином іншої держави і після смерті батька ОСОБА_3 відмовився від прийняття спадщини, про що надав відповідну нотаріальну заяву. ОСОБА_2 на день смерті ОСОБА_3 разом із ним та позивачкою не проживала, у встановлений шестимісячний термін після смерті батька до нотаріальної контори звернулась та подала заяву про відмову від своєї частки спадщини. Так, ОСОБА_1, в лютому 2015 року звернулась до Першої вінницької державної нотаріальної контори з метою оформити спадщину після смерті чоловіка майно. За результатом розгляду поданої заяви 19 лютого 2015 року державним нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, яку мотивовано тим, що свідоцтво про право власності на спадщину за законом на вказане спадкове майно на ім'я ОСОБА_1 нотаріальна контора не може видати в зв'язку з тим, що державна реєстрація права власності на вище вказане спадкове майно не була проведена. Після отримання вказаної постанови, ОСОБА_1 разом із своєю донькою ОСОБА_2 та сином ОСОБА_4 звернулись до державної реєстраційної служби та зареєстрували своє право власності на належні їм частки у даній квартирі. Враховуючи те, що частка померлого ОСОБА_3 залишилась не зареєстрованою, ОСОБА_1 не може скористатись своїм правом на отримання спадщини після померлого чоловіка, що й змусило її звернутись до суду із даним позовом.

В судове засідання позивач не зявилася, проте надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій вимоги позовної заяви підтримала в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявилася, проте надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій зазначила що вимоги позову визнає в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19 квітня 2014 помер чоловік позивачки - ОСОБА_3 у віці 73 років, про що 23 квітня 2014 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області було складено відповідний актовий запис № 1147.

Після смерті чоловіка відкрилась спадщина на все належне йому майно в тому числі і на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до Свідоцтва на право власності на житло від 27.06.2001 року, виданого згідно рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради №1119 від 27.06.2001 року, вказана квартира була передана у спільну часткову власність (частки співвласників рівні) померлому ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4.

У встановлений законом шестимісячний строк після смерті, позивачка є єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину у встановленому порядку у відповідності до положень ст. 1268 ЦК України, оскільки на час смерті проживала однією сім'єю разом із померлим.

ОСОБА_4 є громадянином іншої держави і після смерті батька ОСОБА_3 відмовився від прийняття спадщини, про що надав відповідну нотаріальну заяву.

ОСОБА_2 на день смерті ОСОБА_3 разом із ним та позивачкою не проживала, у встановлений шестимісячний термін після смерті батька до нотаріальної контори звернулась та подала заяву про відмову від своєї частки спадщини.

Так, ОСОБА_1, в лютому 2015 року звернулась до Першої вінницької державної нотаріальної контори з метою оформити спадщину після смерті чоловіка майно.

За результатом розгляду поданої заяви 19 лютого 2015 року державним нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, яку мотивовано тим, що свідоцтво про право власності на спадщину за законом на вказане спадкове майно на ім'я ОСОБА_1 нотаріальна контора не може видати в зв'язку з тим, що державна реєстрація права власності на вище вказане спадкове майно не була проведена.

Після отримання вказаної постанови, ОСОБА_1 разом із своєю донькою ОСОБА_2 та сином ОСОБА_4 звернулись до державної реєстраційної служби та зареєстрували своє право власності на належні їм частки у даній квартирі.

Враховуючи те, що частка померлого ОСОБА_3 залишилась не зареєстрованою, ОСОБА_1 не може скористатись своїм правом на отримання спадщини після померлого чоловіка

Встановленим судом фактичним обставинам у справі відповідають правовідносини, визначені спадковим правом, зокрема спадкуванням за заповітом, а також нормами Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» в частині виникнення права власності на майно.

Відповідно до ч. 5 ст. Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Законуоформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.

При здійсненні громадянами свого права на приватизацію квартир державного житлового фонду відбувається відчуження квартири від одного власника до іншого (від держави до громадянина), яке здійснюється без укладення договору про відчуження у вигляді оформленого свідоцтва. Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначив, що передача квартир оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру і не потребує нотаріального посвідчення, при цьому прямо не визначив момент виникнення права власності. ОСОБА_5 не пов'язує момент виникнення права власності на приватизовану квартиру з реєстрацією права власності. При цьому відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже, державна реєстрація речового права це лише визнання і підтвердження державою факту виникнення права на нерухоме майно та є лише адміністративним актом. Враховуючи викладене, та той факт, що рішення про передачу квартири виконавчим комітетом Вінницької міської ради прийняте 27.06.2001 р., а ОСОБА_3 помер 19 квітня 2014 р. та не здійснив державної реєстрації свого права на частку у зазначеній квартирі, суд вважає, що ОСОБА_3 за життя набув речове право на зазначену частку в нерухомому майні, яка входить до складу спадкового майна та підлягає спадкуванню за заповітом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Враховуючи викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що позивач спадщину прийняла і свого права на спадщину не втратила. Враховуючи відсутність реєстрації права власності на спірне майно за померлим, суд вважає доведеним той факт, що позивач не може реалізувати свої спадкові права у позасудовому порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач набула право власності на спірну частку в квартирі на законних підставах - в порядку спадкування після смерті свого чоловіка та за нею має бути визнане право власності в порядку спадкування за законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 321, 328, 392, 1216, 1221, 1223, 1268 ЦК України, Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст. ст. 10,11,60, 212-215,218 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3, померлого 19 квітня 2014 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: