Справа 206/4741/15-ц
Провадження 2/206/1280/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" грудня 2015 р. Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Сухоруков А.О.,

при секретарі Колісник В. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровськ цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

28 серпня 2015 року Публічне акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК» звернулося до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, 17.08.2006 року між позивачем та відповідачем був укладений Договір кредиту №095/64-ДК, відповідно до п. 1.1. якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів в сумі 140000,00 Долар США, зі сплатою 13% річних з кінцевим терміном повернення заборгованості 15.08.2016р. Відповідач, порушуючи виконання умов договору кредиту №095/64-ДК від 17.08.2006р., в односторонньому порядку, припинив повертати основну суму кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом, у звязку з чим станом на 28.04.2015 року сума заборгованості до Договору кредиту складає 211721 (двісті одинадцять тисяч сімсот двадцять один) Долар США 14 центів, що у гривневому еквіваленті складає 4848110 (чотири мільйона вісімсот сорок вісім тисяч сто десять) гривень 38 копійок, з яких: сума простроченої заборгованості за кредитом - 121328,00 Долар США, що у гривневому еквіваленті складає 2778237,09 грн., сума заборгованості за відсотками 90393,14 Долар США, що у гривневому еквіваленті складає 2069873,29 грн.

Позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Договором кредиту №095/64-ДК від 17.06.2006р. в сумі 4848110 (чотири мільйона вісімсот сорок вісім тисяч сто десять) гривень 38 копійок та судові витрати в розмірі 3654,00 гривень.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві. Пояснив, що банк просить стягнути суму боргу за тілом кредиту та відсотки. Пеня та штраф в розрахунок боргу не включені. Ніяких договорів, щодо відступлення права вимоги, банк не укладав. Виконавчий напис, вчинений 14.11.2008р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, до виконавчої служби не надавався.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердила, що брала кредит в банку, добросовісно його виплачувала до моменту, коли її приміщення захопили рейдери. Заперечувала проти позову, оскільки ще в весною 2008 року на її адресу надходив лист, стосовно того, що колектори прийняли у банку її борг. Однак відповідних документів не може надати.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні заявляв клопотання про витребування з банку оригіналів документів кредитної справи для огляду та матеріалів виконавчого провадження, щодо предявлення виконавчого напису до виконання.

Вислухавши доводи та пояснення сторін, їх представників, та дослідивши письмові докази справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори й інші правочини.

Згідно ст. 1050 та ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Судом встановлено, що 17 серпня 2006 року між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_5 ,і.н. НОМЕР_1, був укладений договір кредиту №095/64-ДК, відповідно до п. 1.1. якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів в сумі 140000,00 Долар США, зі сплатою 13% річних з кінцевим терміном повернення заборгованості 15.08.2016р. (а.с.6-7).

ОСОБА_5 отримала кредитні кошти у розмірі 140000,00 Долар США, що підтверджується заявою на видачу готівки №87-100 від 17.08.2006р. (а.с.8).

Згідно розрахунку заборгованості за Договором кредиту №095/64-ДК від 17.08.2006 року станом на 28.04.2015 року ОСОБА_1 має заборгованість в сумі 211721 (двісті одинадцять тисяч сімсот двадцять один) Долар США 14 центів, що у гривневому еквіваленті складає 4848110 (чотири мільйона вісімсот сорок вісім тисяч сто десять) гривень 38 копійок, з яких: сума простроченої заборгованості за кредитом - 121328,00 Долар США, що у гривневому еквіваленті складає 2778237,09 грн., сума заборгованості за відсотками 90393,14 Долар США, що у гривневому еквіваленті складає 2069873,29 грн. (а.с.5).

12.05.2015р. Публічним акціонерним товариством «УКРСОЦБАНК» на адресу ОСОБА_1 було направлено вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором №095/64-ДК від 17.08.2006р. (а.с.9).

З довіреності від 23.10.2015р., посвідченої державним нотаріусом Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 вбачається, що ОСОБА_5 має прізвище ОСОБА_1. (а.с.28).

Дані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до положень ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обовязку. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Керуючись ч. 1 ст. 1054 ЦК України умовами кредитного договору є обовязок кредитодавця надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається в письмовій формі.

За змістом ст. ст. 610, 611, 612, 623, 625 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і відшкодування збитків та моральної шкоди.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобовязання, доказується кредитором. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 особисто підписувала кредитний договір, а також отримувала кошти, що свідчить про те, що кредитний договір було укладено і зі сторони позивача належним чином виконано його умови.

Наразі кредитний договір №87-100 від 17.08.2006р. відповідачем не оскаржується, судовим порядком останній не просить визнати його недійсним, нікчемність цього договору матеріалами справи не підтверджена, а тому він має законну силу і сторони повязані взаємними правами та обовязками щодо його виконання, а отже в неї виникли зобовязання перед позивачем з їх повернення в розумінні ст. 11, 14 та 1054 ЦК України.

Згідно норм ст. 3 ЦПК України кожна особа вправі звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а в інтересах інших осіб, або державних чи суспільних інтересах лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Керуючись ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог та заперечень. Суд не приймає до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вище викладене, а також приймаючи до уваги, що відповідач в порушення умов кредитного договору свої зобовязання по поверненню кредитних коштів та сплати відсотків за користування ними не виконала, у звязку з чим у банка виникло право вимагати повернення кредиту та стягнення заборгованості у примусовому порядку, з урахуванням викладеного суд вважає звернення позивача з позовом до відповідача про стягнення заборгованості та судових витрат цілком обґрунтоване, та таке, що відповідає характеру та змісту цивільно-правових відносин.

Оскільки, банком заявлено вимогу про стягнення заборгованості за кредитом, наданим в іноземній валюті, саме у національній валюті, суд, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, вважає за необхідне, задовольнити позов у заявлений спосіб.

Також згідно ст. 88 ЦПК України на користь позивача слід стягнути судовий збір.

Керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 549, 610, 611, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 48, 10, 11, 18, 5760, 88, 130, 208, 209, 212215, 218, ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (і.н. НОМЕР_1, паспорт серії АН №691392) на користь Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» (код ОКПО 00039019, т/р 0003) заборгованість за кредитним договором №095/64-ДК від 17.08.2006р. станом на 28.04.2015р., в розмірі 4848110 (чотири мільйона вісімсот сорок вісім тисяч сто десять) гривень 38 копійок., яка складається з суми простроченої заборгованості за кредитом - 2778237,09 гривень, суми заборгованості за відсотками 2069873,29 гривень.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (і.н. НОМЕР_1, паспорт серії АН №691392) на Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» (код ОКПО 00039019, т/р 0003) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3654,00грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.О. Сухоруков