Справа № 303/693/15-ц
Провадження №2/303/1522/15
Рядок стат. звітн. - 19
РІШЕННЯ

Іменем України

29 липня 2015 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі

головуючого Котубей І.І.

при секретарі Панас М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Понінківська картонно-паперова фабрика», Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-торгівельне підприємство «Гофротара-Закарпаття» про визнання договору недійсними, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Понінківська картонно-паперова фабрика», Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-торгівельне підприємство «Гофротара-Закарпаття» про визнання договору недійсними. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона є співзасновницею ТОВ ВТП «Гофротара-Закарпаття». Даним товариством було укладено договір купівлі-продажу № СБ-34 від 20.04.2012 року, відповідно до якого товариство зобовязалося прийняти він продавця картонно-паперову продукцію та оплатити її вартість. Вважає цей договір недійсним, таким, що укладений з порушенням вимог чинного законодавства та статуту підприємства, чим порушено її права як співвласника. Керівник підприємства ОСОБА_2, укладаючи договір, знав, що його умови є невигідними для підприємства, ціни на товар є завищеними, що провести розрахунок за отриманий товар підприємство не буде мати можливості. Про підписання цього договору засновників товариства попереджено не було, згоду на таке підписання вони не давали. В звязку з цим вважає, що укладення угоди на заздалегідь невигідних умовах свідчить про наявність зловмисної змови, оспорюваний договір було укладено внаслідок зловмисної домовленості представників продавця та покупця, що є підставою для визнання його недійсним.

Позивач в судове засідання не зявився, до початку розгляду справи від представника позивача надійшла до суду заява, в якій він просить проводити розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача - ТОВ ВТП «Гофротара-Закарпаття», в судове засідання не зявився повторно, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується повідомленнями про вручення йому поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Понінківська картонно-паперова фабрика», також не зявився в судове засідання, однак до початку розгляду справи направив суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Крім того, представником відповідача направлено суду письмові заперечення проти позову, згідно яких він просить у позові відмовити повністю. Свої заперечення обґрунтовує тим, що позивачем не надано доказів порушення його права внаслідок укладеного договору, а також не доведено факту укладення спірного договору внаслідок зловмисної домовленості представників сторін.

Дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що 20.04.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Понінківська картонно-паперова фабрика» та ТОВ ВТП «Гофротара-Закарпаття» було укладено договір купівлі-продажу № СБ-34, за умовами якого ТОВ «ПКПФ» як продавець зобовязалося продати та передати у власність ТОВ ВТП «Гофротара-Закарпаття» як покупця, картонно-паперову продукцію, а покупець зобовязався прийняти товар від продавця та оплатити його загальну вартість на умовах цього договору.

Позивач ОСОБА_1 вказує на те, що вона являється співзасновницею ТОВ ВТП «Гофротара-Закарпаття», внаслідок укладення вищевказаного договору купівлі-продажу порушено її права брати участь в управлінні справами товариства, брати участь у розподілі прибутку. Крім того, позивач стверджує, що оспорюваний договір купівлі-продажу укладено внаслідок зловмисної домовленості представників продавця та покупця.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Які-небудь підстави звільнення від доказування, передбачені ст. 61 ЦПК України, відсутні.

На підтвердження викладених у позовній заяві обставин позивач надав суду тільки копію оспорюваного договору купівлі-продажу та копію ухвали судді Господарського суду від 12.01.2015 року про порушення провадження у справі. Яких-небудь інших документів позивачем не надавалося, жодних клопотань про забезпечення доказів не заявлялось.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що позивач ОСОБА_1 є співзасновницею ТОВ ВТП «Гофротара-Закарпаття», отже даний факт є недоведеним.

В матеріалах справи відсутні статутні документи ТОВ ВТП «Гофротара-Закарпаття», а тому є недоведеним твердження позивача щодо укладення договору з порушенням статутних документів товариства.

Також недоведеним є зазначені позивачем обставини щодо настання внаслідок укладення оспорюваного договору невигідних умов для підприємства, неможливості проведення підприємством розрахунків за товар, що ціни на товар є завищеними, що підприємству завдано збитки, оскільки жодних документів, що стосуються фінансово-господарської діяльності підприємства, чи інших доказів на підтвердження цих обставин, позивачем не надано.

У позовній заяві позивачем зазначено, що для підтвердження завданої підприємству шкоди слід провести судову економічну експертизу фінансово-господарської діяльності підприємства, однак такого клопотання позивач не заявляв.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» зловмисна домовленість - це умисна змова представника однієї сторони правочину з другою стороною, внаслідок чого настають несприятливі наслідки для особи, від імені якої вчинено правочин. У визнанні правочину недійсним з відповідної підстави доведенню підлягає не наявність волі довірителя на вчинення правочину, а існування умислу представника, який усвідомлює факт вчинення правочину всупереч інтересам довірителя, передбачає настання невигідних для останнього наслідків та бажає чи свідомо допускає їх настання. При цьому представником не може вважатися орган юридичної особи, в тому числі її керівник, навіть якщо він діяв всупереч інтересам цієї особи.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» також передбачено, що для визнання правочину недійсним на підставі ст. 232 ЦК України необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю.

Оскільки оспорюваний договір купівлі-продажу від імені ТОВ ВТП «Гофротара-Закарпаття» укладено керівником підприємства, який відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» не може вважатися представником, його дії не можуть кваліфікуватися як вчинення зловмисної домовленості.

Крім того, позивачем не наводиться жодних аргументів того, що при укладенні договору купівлі-продажу керівник підприємства усвідомлював факт вчинення правочину всупереч інтересам самого підприємства, бажав настання негативних наслідків, що між ним і представником іншої сторони існувала якась домовленість.

За таких обставин суд приходить до висновку, що жодні із зазначених позивачем обставин, на які він посилається як на підставу задоволення позову, в судовому засіданні не доведені, на їх підтвердження не надано жодного доказу, а тому позовні вимоги суд вважає необґрунтованими, безпідставними, і такими, що не підлягають до задоволення.

Оскільки вимога позивача про застосування наслідків недійсності правочину є похідною від вимоги про визнання договору купівлі-продажу недійсним, тому відмова у задоволенні основної вимоги тягне за собою і необхідність відмови в задоволенні вимоги похідної.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 214, 215 ЦПК України, ст. 232 ЦК України -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Понінківська картонно-паперова фабрика», Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-торгівельне підприємство «Гофротара-Закарпаття» про визнання договору недійсними - відмовити.

Судові витрати у справі віднести на рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Закарпатської області через Мукачівський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Мукачівського

міськрайонного суду ОСОБА_3