Справа №694/1205/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

11.08.2015 року м. Звенигородка Звенигородський районний суд Черкаської області в складі :

головуючої судді Гончаренко Т.В.,

при секретарі Матвієнко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Розвитку» в інтересах ОСОБА_2, заінтересована особа відділ державної виконавчої служби Звенигородського РУЮ в Черкаській області, ОСОБА_3 на протиправні дії та бездіяльність головного державного виконавця ВДВС Звенигородського РУЮ Черкаської області Крикуна С.А. та начальника ВДВС Звенигородського РУЮ ОСОБА_4,-

в с т а н о в и в :

14.07.2015 року Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_1 банк розвитку» звернулося до суду зі скаргою, в якій просить:

- визнати дії головного державного виконавця ВДВС Звенигородського РУЮ в Черкаській області Крикун С.А. та начальника ВДВС Звенигородського РУЮ в Черкаській області ОСОБА_4 по винесенню і затвердженню 27.03.2014 року постанови про повернення виконавчого документу стягувану по ВП №36888199 щодо стягнення з ОСОБА_3 сум боргу на користь ПАТ «ВБР» протиправними та безпідставними;

- визнати бездіяльність головного державного виконавця ВДВС Звенигородського РУЮ в Черкаській області Крикун С.А. та начальника ВДВС Звенигородського РУЮ в Черкаській області ОСОБА_4 по невиконанню рішення Звенигородського районного суду Черкаської області про стягнення з ОСОБА_3 сум боргу на користь ПАТ «ВБР» протиправними та безпідставними;

- постанову головного державного виконавця ВДВС Звенигородського РУЮ в Черкаській області Крикун С.А. про повернення виконавчого документу стягувану по ВП №36888199 від 27.03.2014 року, яка була затверджена начальником ВДВС Звенигородського РУЮ в Черкаській області ОСОБА_4, скасувати;

- зобовязати посадові особи ВДВС Звенигородського РУЮ в Черкаській області провести виконавчі дії для повного, своєчасного виконання рішення Звенигородського районного суду Черкаської області про стягнення з ОСОБА_3 сум боргу на користь ПАТ «ВБР» в порядку, встановленому ЗУ Про виконавче провадження та Інструкцією З організації примусового виконання рішень, саме про які й просив ПАТ ВБР у своїх заявах про відкриття провадження та про активізацію подальших виконавчих дій;

- з приводу порушень закону, на підставі ст.211 ЦПК України, постановити окрему ухвалу у відношенні до посадових осіб ВДВС Звенигородського РУЮ в Черкаській області, для направлення її до керівництва відповідного органу ДВС вищого рівня щодо вирішення питання про притягнення їх до дисциплінарної відповідальності, та до правоохоронних органів щодо вирішення питання про притягнення їх до кримінальної відповідальності за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.367 та ч.2 ст.382 КК України.

Представник заявника, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Головний державний виконавець ВДВС Звенигородського РУЮ Черкаської області Крикун С.А. в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі та заперечення на скаргу. Своє заперечення мотивував тим, 05.03.2013 року за вх. № 356/09-35 до відділу ДВС Звенигородського районного управління юстиції представником ПАТ «ОСОБА_1 банк розвитку» ОСОБА_5 предявлено до виконання виконавчий лист № 2305/773/2012 від 27.06.2012 року виданий Звенигородським районним судом про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості на користь ПАТ «ОСОБА_1 банк розвитку» у сумі 24783,76 грн.

06.03.2013 року головним державним виконавцем Крикуном С.А. винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження (номер за ЄДРВП 36888199), копію якої в цей-же день направлено сторонам виконавчого провадження для ознайомлення та виконання (боржнику за № 2337, стягувачу за №2338). Вказаний виконавчий документ перебував на виконані у відділі ДВС Звенигородського районного управління юстиції в період з 06.03.2013 року по 27.03.2014 року, та 27.03.2014 року виконавче провадження було завершене на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» з формулюванням: «згідно довідок з реєстраційних установ та актів державного виконавця від 19.12.2013 року та 18.02.2014 року у боржника відсутнє будь-яке ліквідне майно, за рахунок опису та подальшої реалізації якого можна було-б провести стягнення заборгованості за виконавчим документом. У м. Звенигородка по пров. Сосюри, 3, боржниця прописана з 17.05.2012 року, але фактично не проживає з 2000 року. Місце фактичного проживання (перебування) проведеними виконавчими діями встановити не вдалося. Виконати вимоги виконавчого документа без участі боржника неможливо. Стягнення за виконавчим документом не проводилися». У Постанові про повернення виконавчого документа стягувачеві вказано термін повторного предявлення виконавчого документа для виконання: «до 27.03.2015 року».

Проведеною перевіркою Журналів обліку вхідної кореспонденції за період з 28.03.2014 року по 22.07.2015 року та ЄДРВП встановлено, що виконавчий документ повторно для виконання не предявлявся, на виконанні у відділі ДВС Звенигородського районного управління юстиції не перебував. За період перебування виконавчого документа на виконанні у відділі ДВС проведено слідуючі виконавчі дії: отримано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про відсутність у боржника нерухомого майна; отримано довідку з УПФУ у Звенигородському районі про те, що Звіт страхувальником відносно боржниці не подавався; отримано довідку ВДАІ про відсутність у боржника транспортних засобів; отримано довідку Інспекції Держтехнагляду про відсутність у боржника с/г техніки; отримано довідку з Адресного бюро про місце приписки боржника; направлено Подання до Звенигородського районного суду щодо тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за кордон до виконання боргових зобовязань; отримано довідку з ДПІ про те, що боржник на обліку не перебуває; отримано довідку з ДПІ про те, що боржник, як СПД, не зареєстрована; 18.02.2014 року проведено перевірку майнового стану по місцю приписки боржниці; відібрано письмове пояснення щодо майна та місцезнаходження боржниці від її батька;

перевірено документи на будинок та будинкову книгу; отримано Ухвалу Звенигородського районного суду по справі 694/201/14-ц 6/694/65/14 від 18.02.2014 року про тимчасове обмеження боржниці у праві виїзду за межі України до виконання нею боргових зобовязань за виконавчим документом). Таким чином твердження позивача про те, що відділом ДВС не вчинялися виконавчі дії спрямовані на повне фактичне виконання вимог виконавчого документа, спростовуються та не відповідають дійсності. У скарзі позивач вказує, що не отримував копії Постанови про відкриття виконавчого провадження. Це твердження також спростовується самою-ж скаргою позивача і не відповідає дійсності. Зокрема позивач вказує: «додатково ознайомився за допомогою ЄДРВП з матеріалами виконавчого провадження». Ознайомитись через мережу Інтернет з матеріалами виконавчого провадження стягувач може тільки при умові, що в нього є номер виконавчого провадження і ідентифікатор для доступу. Вказаний ідентифікатор вказується лише в Постанові про відкриття виконавчого провадження (в жодному іншому процесуальному документі, який видається органом ДВС, не вказується). Тож, якщо сам позивач у своїй Скарзі стверджує факт ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження через мережу Інтернет, то це автоматично підтверджує факт наявності у нього Постанови про відкриття виконавчого провадження (з ідентифікатором). Позивач стверджує, що не отримував Постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві. Це твердження знову-ж таки спростовується самою-ж Скаргою позивача і не відповідає дійсності, а саме: до своєї Скарги позивачем додано копію виконавчого документа на 2-ій сторінці якого чітко видно відмітку відділу ДВС Звенигородського районного управління юстиції, датовану 27.03.2014 року. Така відмітка робиться органом ДВС виключно на оригіналі виконавчого документа при завершенні виконавчого провадження. При завершенні виконавчого провадження 27.03.2014 року стягувачу було направлено: супровідний лист; копію Постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві, оригінал виконавчого документа. Тож, якщо стягувач надає копію виконавчого документа (з відміткою відділу ДВС), то в нього не може не бути Постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві, оскільки ці документи направляються лише разом, в жодному випадку не окремо. Поскільки вищевикладеними фактами доведено безпідставність та абсолютну необґрунтованість скарги, вважає, що позовні вимоги позивача (скаржника), в тому числі і щодо «поновлення виконавчого провадження» є ні чим іншим, як спробою повторно предявити виконавчий документ до виконання (так як термін повторного предявлення виконавчого документа до виконання минув 27.03.2015 року), виконавчий документ не був предявлений до виконання виключно з вини скаржника. Вважає, що всі дії по вказаному виконавчому провадженню проведені головним державним виконавцем Крикуном С.А. та начальником відділу ОСОБА_4 у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», тому у задоволенні скарги просить відмовити.

Заінтересована особа ОСОБА_3, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, в судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила.

Згідно зі статтею 386 ЦПК неявка в судове засідання заявника або заінтересованої особи, яким повідомлено про час і місце його проведення, не перешкоджає розгляду скарги, заяви чи подання.

Вивчивши матеріали справи, виконавчого провадження (номер 230-1/14; номер за ЄДРВП 36888199) всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заявника, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України та ст. 14 ЦПК України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Питання судового контролю за виконанням судових рішень врегульовано положеннями статті 383 ЦПК України, згідно яких сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України "Про виконавче провадження".

Статтею 1 вказаного Закону передбачено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з положеннями статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Судом встановлено, що рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 27.06.2012 року стягнуто із ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 банк розвитку» заборгованість за кредитним договором № IKCASHG.16678.001 від 18 листопада 2011 р. у розмірі 24 538,38 грн., стягнуто із ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 банк розвитку» 245 гривень 38 копійок судового збору.

19.12.2012 року Звенигородським районним судом Черкаської області на виконання вказаного рішення виданий виконавчий лист, який ПАТ «ОСОБА_1 банк розвитку» предявив до виконання до ВДВС Звенигородського РУЮ Черкаської області.

За заявою стягувача про відкриття виконавчого провадження постановою головного державного виконавця ВДВС Звенигородського РУЮ в Черкаській області Крикуна С.А. від 06.03.2013 року було відкрите виконавче провадження про стягнення з стягнуто із ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 банк розвитку» 24 538,38 грн. .

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття провадження.

За приписами статті 32 Закону України "Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є :1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до п. 5.1.1. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 865/4158 від 12 грудня 1999 року звернення стягнення на майно боржника полягає в його виявленні (шляхом надіслання запитів до органів державної податкової інспекції, банків, дорожньої автомобільної інспекції, бюро технічної інвентаризації, нотаріату тощо), описі, арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами в першу чергу звертається на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, в тому числі кошти на рахунках та вкладах боржника в установах банків та інших кредитних організаціях, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів.

Здійснюючи виконавчі дії у межах виконавчого провадження державний виконавець 11.11.2013 року направив запит до Управління державної міграційної служби України в Черкаській області для отримання відомостей про реєстрацію місця проживання; 12.11.2012 року до ВДАІ м. Києва про наявність зареєстрованих транспортних засобів, належних на праві власності боржнику, до Державної інспекції сільського господарства в Черкаській області про наявність зареєстрованої автотракторної техніки, належної на праві власності боржнику, до Пенсійного Фонду України з метою отримання інформації про місце роботи боржника і чи перебуває боржник на обліку як пенсіонер.

Проведеними виконавчими діями було встановлено, що у боржника відсутнє нерухоме майно, за ним не зареєстровано ні транспортних засобів, ні сільськогосподарської техніки, не встановлено місце його роботи.

19.12.2012 року державним виконавцем складено акт про виїзд державного виконавця за місцем проживання боржника з метою виявлення майна у боржника, проте ні боржника, ні належного йому майна не було виявлено.

06.02.2014 року державний виконавець звернувся до суду із подання щодо тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за кордон до виконання боргових зобовязань. Ухвалою Звенигородського райсуду дане подання було задоволено.

18.02.2014 року державним виконавцем проведено перевірку майнового стану по місцю приписки боржниці; відібрано письмове пояснення щодо майна та місцезнаходження боржниці від її батька; перевірено документи на будинок та будинкову книгу.

27.03.2014 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, та відповідно до супровідного листа від 27.03.2014 року дану постанову та оригінал виконавчого документа було направлено стягувачеві. Проте усупереч ч.4 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», рекомендований лист із постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві та оригіналом виконавчого документа було направлено 27.05.2014 року, що підтверджується фотокопією чеку.

На підставі наявних у справі даних та доказів, суд приходить до висновку, що державним виконавцем примусові виконавчі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», здійснені не у повному обсязі та поза межами встановленого законом строку проведення виконавчих дій, що призвело до істотного порушення прав стягувача у виконавчому провадженні.

Як вбачається із заяви про відкриття виконавчого провадження ПАТ «ОСОБА_1 банк розвитку» просив виявити майно, яке належить боржнику, шляхом надсилання запитів, окрім вказаних вище органів, ще й до нотаріальної контори, органу земельних ресурсів, відділу архітектури, що не було зроблено державним виконавцем. Отже, державним виконавцем не в повній мірі вживались заходи щодо встановлення майна боржника та його вилучення для подальшої реалізації.

Також державним виконавцем не зясовувалося питання наявності та вилучення готівки, наявності акцій; не встановлено місце роботи боржника для утримань із заробітної плати, не зясовано чи перебуває боржник у шлюбі, не виносилися постанови про застосування до боржника приводу через органи внутрішніх справ, боржник не притягувався до відповідальності, передбаченої законом за невиконання рішення суду.

Згідно з положеннями статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про розшук боржника, а у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням. Тобто, державний виконавець організовує примусове виконання згідно встановлених для нього прав та обовязків. Проте таких звернення державним виконавцем щодо розшук боржника здійснено не було, не було вжито й інших заходів, спрямованих на встановлення фактичного місцезнаходження боржника, оскільки з наявних матеріалів виконавчого провадження вбачається, що боржник не зявився за викликом до державної виконавчої служби, за місцем проживання відсутній; про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків у виконавчому провадженні свідчить не виконання ним вимоги державного виконавця, не надання достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Водночас з тим, суд вважає необґрунтованими доводи скарги в частині не направлення рекомендованими листами копій документів виконавчого провадження заявнику, оскільки відповідно до вимог ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження надсилаються виключно ті документи виконавчого провадження, які відповідно до закону державний виконавець зобовязаний довести їм до відома, а за умови авансування стягувачем у порядку, передбаченому цим Законом, витрат на організацію та проведення виконавчих дій документи виконавчого провадження можуть надсилатися його учасникам рекомендованими листами. На підтвердження доводів скарги про надання згоди на авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, заявником не надано належних доказів, у матеріалах справи такі докази також відсутні.

Крім того, відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії.

Приписами статті 83 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби. Суду не надано належних та допустимих доказів, що начальником органу державної виконавчої служби здійснювався реальний контроль за станом виконавчого провадження.

Задовольняючи скаргу, суд виходить з того, що начальник та державний виконавець ВДВС Звенигородського РУЮ в Черкаській області, виконуючи зазначене судове рішення, діяли не у відповідності з вимогами Закону України «Про виконавче провадження» та допустили порушення термінів, порядку та неповноту виконання судового рішення, передбаченого вищезазначеним Законом.

Виходячи з викладеного, суд не вбачає підстав для винесення окремої ухвали відповідно до ст.211 ЦПК України, оскільки в діях посадових осіб не вбачається ознак кримінального правопорушення або підстав для дисциплінарної відповідальності.

Керуючись ст.ст. 383-389 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Розвитку» в інтересах ОСОБА_2, заінтересована особа відділ державної виконавчої служби Звенигородського РУЮ в Черкаській області, ОСОБА_3 на протиправні дії та бездіяльність головного державного виконавця ВДВС Звенигородського РУЮ Черкаської області Крикуна С.А. та начальника ВДВС Звенигородського РУЮ ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця ВДВС Звенигородського РУЮ в Черкаській області Крикун С.А. про повернення виконавчого документу стягувану по ВП №36888199 від 27.03.2014 року, яка була затверджена начальником ВДВС Звенигородського РУЮ в Черкаській області ОСОБА_4;

Визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця головного державного виконавця ВДВС Звенигородського РУЮ в Черкаській області Крикун С.А. та начальника ВДВС Звенигородського РУЮ в Черкаській області ОСОБА_4 по невиконанню рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 27.03.2012 року у частині невиконання всіх необхідних дій для звернення стягнення на грошові кошти та інше майно боржника.

Зобов`язати головного державного виконавця головного державного виконавця ВДВС Звенигородського РУЮ в Черкаській області Крикун С.А. та начальника ВДВС Звенигородського РУЮ в Черкаській області ОСОБА_4 виконати всі необхідні дії для звернення стягнення на грошові кошти та інше майно боржника, вжити заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» для своєчасного та повного виконання рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 27.03.2012 року.

В задоволенні скарги в іншій частині відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя