Справа № 520/113/15-ц
Провадження № 2/520/1910/15
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого-судді: Луняченка В.О.
при секретарі Нефедової Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність, -
08.01.2015 року позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність, по якому просить суд в рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості у розмірі 1064912,05 гривень, з яких: сума заборгованості за кредитом 579988,26 гривень, сума заборгованості за відсотками 484923,78 гривень, за Договором про надання споживчого кредиту, звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № б/н від 06.06.2006 року, а саме: квартиру №60, що знаходиться за адресою: м.Одеса, вул.Люстдорфська дорога, 146 «Д» кв. 11, загальною площею 49,4 кв.м., житловою площею 35,0 кв.м, що складається з трьох житлових кімнат та підсобних приміщень та належить Іпотекодавцю на підставі договору купівлі- продажу, посвідченого 06.06.2006 року ОСОБА_2 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу по реєстру № 1068, зареєстрованого у державному реєстрі правочинів за номером 1353527 згідно витягу з Державного реєстру правочинів №2474056 від 06.06.06 року, наданого ОСОБА_3 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу і немає жодних договірних змін строків позовної давності щодо правочинів, на підставі яких іпотекодавець набув право власності на предмет іпотеки, шляхом передачі Іпотекодержателю АТ «Дельта банк» предмета іпотеки у власність та визнання за ним права власності на предмет іпотеки; стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 3654,00 гривень.
Представник позивача до судового засідання надав заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за відсутністю його представника та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, причини нявки суду невідомі.
Відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Суд, ознайомившись та дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позов підлягаючим задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі.
Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України у редакції 2003 року.
Суд приймає до уваги той факт, що 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта банк» було укладено договір купівлі- продажу прав вимоги за кредитами.
Відповідно до положень вказаного кредитного договору відповідач зобов'язався повертати суму кредиту та сплачувати проценти, комісії та інші платежі у порядку та терміни, встановлені договором та графіком погашення невід'ємною частиною кредитного договору.
Відповідно до п.1.1 Іпотечного договору предметом іпотеки є квартира №11 у будинку №146 «Д» по вул. Люстдорфська дорога у м.Одесі, загальною площею 49,4 кв.м, житловою площею 35,0 кв.м, яка як зазначено у п. 1.5. іпотечного договору належить Іпотекодавцю на підставі догору купівлі- продажу від 06.06.06 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4.
Предмет іпотеки за Іпотечним договором від 06.06.2006р. внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, реєстраційний №136 .
Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання Відповідачем основного зобов'язання Позивач вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Статтею 12 Закону України „ Про іпотеку " передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.
Положення ст. 575 ч.1 ЦК України наголошують на те, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.
Відповідно до ст. 591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернення стягнення, проводиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом.
З урахуванням зазначених положень законодавства позовні вимоги позивача в частині звернення стягнення на заставне майно, є правомірними та підлягають задоволенню.
Згідно з п. 4.1. кредитного договору позичальник зобов'язався використовувати кредит на зазначені в договорі цілі і забезпечити повернення отриманого кредиту і сплату нарахованих процентів та комісій у встановлені договором терміни. Терміни сплати кредиту та процентів встановлені п. 1.3 кредитного договору.
Згідно з положеннями п. п. 5.5, 5.7, 11.1 кредитного договору, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за даним договором, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів, комісій у порядку встановленому розділом 12 кредитного договору.
Враховуючи викладене, 08.10.2014 року відповідачу направлялись листами та повідомленнями про вручення письмової вимоги про дострокове повернення кредиту у повному обсязі (а.с. 35-37).
Згідно з положеннями ст. ст. 530, 612, 625 ЦК України, якщо встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом.
У відповідності зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки.
У порушення вищевказаних умов кредитного договору, а також ст. ст. 509 і 1054 ЦК України, відповідач прийнятих на себе кредитних зобов'язань, у частині своєчасного погашення заборгованості за кредитом і нарахованим по ньому відсоткам не виконує.
Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України).
Згідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).
У відповідності до ст. 611 ЦК України у випадку невиконання зобовязання боржником настають правові наслідки у виді відшкодування збитків.
Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України боржник зобовязаний повернути позивачеві гроші в строк та в порядку, встановленими договором.
Як вбачається з вимог ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до норми передбаченої ст. 590 ЦК України вбачається, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення на предмет застави в разі, коли зобовязання не буде виконано у вставлений строк, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, а також відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання Відповідачем основного зобов'язання Позивач вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет Іпотеки.
Так, відповідно до ст. 317 ЦК України, змістом права власності є право володіння, користування та розпорядження майном.
Відповідно до ст.346 ЦК України, право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника.
Згідно з вимогами ст. 37 Закону України «Про іпотеку», Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.
З матеріалів справи не вбачається підстав для застосування норм Закону України « Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року №1304-VII, що набрав чинності 07.06.2014 року, у звязку з тим, що у власності ОСОБА_1 перебуває квартира АДРЕСА_1, що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна.
Таким чином, існують всі підстави для задоволення вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності на нього.
У зв`язку з розглядом справи позивач сплатив судовий збір у розмірі 3654,00 гривень.
Статтею 88 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, у звязку з чим з відповідачів підлягають стягненню понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 3654,00 гривень в рівних частках з кожного.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст.7,8,10,11, 15, 209, 212, 213, 214, 215, 217, 223,224-226,294 ЦПК України, ст. ст. 14, 16, 590, 610, 611, 612, 625,653 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність - задовольнити в повному обсязі.
В рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості у розмірі 1064912,05 гривень, з яких: сума заборгованості за кредитом 579988,26 гривень, сума заборгованості за відсотками 484923,78 гривень, за Договором про надання споживчого кредиту, звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № б/н від 06.06.2006 року, а саме: квартиру №60, що знаходиться за адресою: м.Одеса, вул.Люстдорфська дорога, 146 «Д» кв. 11, загальною площею 49,4 кв.м., житловою площею 35,0 кв.м, що складається з трьох житлових кімнат та підсобних приміщень та належить Іпотекодавцю на підставі договору купівлі- продажу, посвідченого 06.06.2006 року ОСОБА_2 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу по реєстру № 1068, зареєстрованого у державному реєстрі правочинів за номером 1353527 згідно витягу з Державного реєстру правочинів №2474056 від 06.06.06 року, наданого ОСОБА_3 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу і немає жодних договірних змін строків позовної давності щодо правочинів, на підставі яких іпотекодавець набув право власності на предмет іпотеки, шляхом передачі Іпотекодержателю АТ «Дельта банк» предмета іпотеки у власність та визнання за ним права власності на предмет іпотеки.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача.

Суддя Луняченко В. О.