АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/8583/14-ц 22-ц/774/1442/К/15
Справа № 182/8583/14-ц Головуючий в 1-й інстанції Провадження № 22-ц/774/1442/К/15 Бабаніна В.А.
Категорія № 2 (4) Доповідач - Братіщева Л.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Братіщевої Л.А.

суддів: Грищенко Н.М., Чорнобук В.І.

при секретарі: Чубіної А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу Нікопольського міжрайонного прокурора Дніпропетровської області на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Відділ державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції про визнання права власності на автомобіль, усунення перешкод в користуванні автомобілем, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2014 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про визнання права власності на автомобіль, усунення перешкод в користуванні автомобілем. Зазначив, що 14 липня 2008 року він домовився з ОСОБА_3 про придбання належного їй на праві власності автомобіля DAEWOO M1 Т13110, 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2 та того ж дня з метою розрахунку передав їй обумовлену суму 25000 грн., про що свідчить розписка ОСОБА_3 від 14.07.2008 року. В свою чергу відповідач видала на його ім'я безстрокову довіреність ВКМ № 654201 від 14.07.20058 року, надавши йому повноваження щодо повного розпорядження, користування та володіння транспортним засобом, як його власника. Також у довіреність були внесені його дружина ОСОБА_4 та син ОСОБА_5

На початку жовтня 2014 року йому стало відомо, що у вересні 2011 року Нікопольським ВДВС на все майно ОСОБА_3 було накладено арешт із забороною його відчуження, а спірний автомобіль оголошено у розшук. Вважає, що він набув права власності на спірний автомобіль на законних підставах, а тому просив суд визнати за ним право власності на автомобіль DAEWOO M1 Т13110, 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2 та зобов'язати ВДВС Нікопольського МРУЮ здійснити заходи щодо зняття з автомобіля санкцій, які обмежують його право вільно користуватися та розпоряджатися даним автомобілем.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволений.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на автомобіль марки DAEWOO M1 Т13110, 2005 року випуску, кузов НОМЕР_2, номерний знак НОМЕР_1, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3, виданого РЕВ 10-го МВ ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області, зареєстрований за ОСОБА_3.

Звільнено з-під арешту автомобіль марки DAEWOO M1 Т13110, 2005 року випуску, кузов НОМЕР_2, номерний знак НОМЕР_1, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3, виданого РЕВ 10-го МВ ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області, зареєстрований за ОСОБА_3, накладний постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції Гукайло В.В. 09.09.2011 року в рамках виконавчого провадження № 28633641.

Нікопольський міжрайонний прокурор Дніпропетровської області в інтересах Управління державної автомобільної інспекції Головного управління МВС України в Дніпропетровській області в особі структурного підрозділу Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування міст Нікополя, Орджонікідзе, Марганець, Нікопольського та Томаківського районів, Управління Пенсійного фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі, Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області звернувся з апеляційною скаргою і ставить питання про скасування рішення суду з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі. Вважає, що суд першої інстанції не врахував, що сторонами не було вжито заходів щодо укладення договору купівлі-продажу, переоформлення автомобіля у порядку, визначеному Порядком державної реєстрації та обліку автомобілів, а лише надано довіреність на розпорядження спірним автомобілем, укладання якої, без зняття автомобіля із реєстрації, не можна вважати договором, що укладений відповідно до вимог закону та дорівнює перехід права власності на автомобіль та розписку про повне розрахування, яка також не може бути належним та допустимим доказом продажу автомобіля. Також в матеріалах справи відсутні дані про те, що спірний автомобіль був знятий з обліку у відповідному підрозділі ДАІ. Крім того, ОСОБА_3 не був сплачений до пенсійного фонду збір з відчуження легкового автомобіля, відповідні податки та збори. Таким чином, на думку прокурора, позивач є лише користувачем спірного автомобіля, а тому не набув й права звернення до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту, оскільки таким правом наділений тільки власник такого майна.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог з підстав, передбачених п. 4 ст. 309 ЦПК України, а саме: неправильним застосуванням норм матеріального права, виходячи із наступного.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема такі питання 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам Закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_3 є власником автомобіля марки DAEWOO державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3, виданого РЕВ 10-го МВ ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області (а.с. 6).

Відповідно до довіреності від 14 липня 2008 року, ОСОБА_3 уповноважила позивача ОСОБА_2, а також ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розпоряджатися від її імені (продати, обміняти, заставляти, передавати в оренду тощо), а також при здійсненні повноважень за цією довіреністю керувати належним їй на праві власності спірним автомобілем марки DAEWOO M1 Т13110, 2005 року випуску, кузов НОМЕР_2, номерний знак НОМЕР_1. Також зазначено, що довіреність зберігає чинність до припинення її дії (а.с. 5).

Як вбачається з розписки, ОСОБА_3 отримала грошові кошти в сумі 25000 грн. за проданий нею автомобіль марки DAEWOO, номерний знак НОМЕР_1, який належить їй на праві власності, від гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с. 7).

Розглядаючи спір та задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, позивач набув права власності на спірний автомобіль на підставі договору купівлі-продажу від 14.07.2008 року, у зв'язку з чим має право ставити питання про зняття арешту з даного автомобіля.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

За положеннями ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Суд, зазначаючи в рішенні про те, що позивач правомірно набув право власності на спірний автомобіль за договором купівлі-продажу, з моменту передання його покупцеві, при цьому для посвідчення переходу права власності до покупця не встановлено обов'язкової державної реєстрації правочину, не врахував, що відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України, правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 210 ЦК України, правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Статтями 316, 317 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв'язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов'язання доставки. До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Виходячи з наведених норм Закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для визнання за ОСОБА_2 права власності на спірний автомобіль та погоджується в цій частині в доводами апеляційної скарги.

Крім того, задовольняючи позов, суд першої інстанції, на думку колегії не врахував вимоги п.п. 7, 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, якими визначено, що власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи або їх представники (далі - власники) зобов'язані зареєструвати їх протягом 10 діб після придбання або митного оформлення, чи тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Реєстрація транспортних засобів здійснюється в тому числі на підставі заяви власника, поданої особисто, і документів, що посвідчують його особу, правомірність придбання транспортного засобу.

Правомірність придбання транспортного засобу, складових частин, які мають ідентифікаційні номери, підтверджується документами чітко визначеними в п. 8 зазначеного Порядку.

Також названим Порядком передбачено, що для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції, крім зазначених у цьому пункті документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою підрозділу Державтоінспекції про зняття транспортного засобу з обліку.

Між тим, вказані вимоги не були дотримані при передачі відповідачем спірного автомобіля позивачу.

Відповідно до наданих апеляційному суду довідок, згідно бази даних Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, спірний автомобіль зареєстровано за ОСОБА_3, вона декларації про доходи за продаж рухомого майна за 2008 та 2009 роки до Нікопольського ОДПІ не надавала, інформація про сплату збору за відчуження легкового автомобіля ОСОБА_3 у УПФУ в м. Нікополі відсутні (а.с. 36-38).

За таких обставин та виходячи з того, що спірний автомобіль не був знятий з обліку в органах ДАІ, сторони не вжили заходів щодо його переоформлення відповідно до згаданого Порядку, довіреність від 14.07.2008 року не можна вважати договором, який допускає перехід права власності спірного автомобіля від ОСОБА_3 до ОСОБА_2, а свідчить лише про можливість здійснювати позивачем дій щодо спірного автомобіля, тобто право власності на нього належить лише відповідачу і до позивача за довіреністю не переходило.

Згідно ч.1 ст. ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно частини другої цієї статті арешт на майно боржника може накладатись шляхом проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Крім того, відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.08.1976 року «Про судову практику у справах про виключення майна з опису», за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.

Таким чином, колегія суддів вважає, що, оскільки позовні вимоги позивача не ґрунтуються на праві власності на спірний автомобіль, він не може ставити вимоги про звільнення його з-під арешту та погоджується в цій частині з доводами апеляційної скарги.

З урахуванням викладеного, матеріалів справи, доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Нікопольського міжрайонного прокурора Дніпропетровської області - задовольнити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2015 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Відділ державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції про визнання права власності на автомобіль, усунення перешкод в користуванні автомобілем - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: