Справа № 462/777/09 Головуючий у 1 інстанції: Колодяжний С.Ю.
Провадження № 22-ц/783/4185/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Л. Д.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Зверхановської Л.Д.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.

секретаря: Ясиновської Я.М.

з участю: представника позивачів ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_5 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 15 квітня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 15 квітня 2015 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 про розяснення рішення Залізничного районного суду м. Львова від 21 травня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про виділ частки, що є у спільній власності, стягнення грошової компенсації.

Ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_3 ОСОБА_5.

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною та необгрунтованою. Посилаючись на постанову Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», переконує суд в тому, що рішення Залізничного районного суду м. Львова від 21.05.2009 року є незрозумілим, а резолютивна його частина не є однозначною, а тому потребує розяснення.

Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і «направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції».

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із наступного.

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 21.05.2009 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_3 грошової компенсації за належні їм по 1/3 ідеальній частині квартири №61 на вулиці Сигнівка, 3 у місті Львові та вирішено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6, ОСОБА_7 по 81533,81 грн. і визнано за ОСОБА_3 право власності на вказану квартиру.

В мотивувальній частині рішення, зокрема, зазначено, що в судовому засіданні встановлено, що сторони являються співвласниками спірної квартири, отже мають право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, а оскільки реальний поділ квартири стосовно ідеальних часток співвласників неможливий з відповідачки в користь позивачів слід стягнути грошову компенсацію пропорційну частці у спірній квартирі, що складає 81533,33 грн. (244600:3), та визнати за відповідачкою право власності на спірну квартиру в цілому, оскільки право позивачів на частку у спірній квартирі припиняється в звязку з сплатою їм грошової компенсації.

Відповідно до вимог ст.221 ЦПК України якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Згідно п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» відповідно до статті 221 ЦПК роз'яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз'яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до виконання. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд своєю ухвалою відмовляє у роз'ясненні рішення.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_3, районний суд виходив з того, що резолютивна частина рішення суду є зрозумілою і такою, що не припускає іншого тлумачення, в мотивувальній частині рішення чітко встановлені обставини і визначені відповідно до них правовідносини та вказано, чому суд прийшов до відповідного висновку.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що оскаржувана ухвала відповідає вимогам чинного законодавства, висновки суду базуються на вищенаведеному судовому рішенні, а тому не вбачає підстав для її скасування.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.2 п.1, 312 ч.1 п.1, 313, 314 ч.1 п.4, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 15 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: