Провадження № 4-c/760/124/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2015 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі судді Шевченко Л. В.,

за участю секретаря судового засідання Бугайчука О. Р.,

за участю заявника ОСОБА_1, державного виконавця Самборського О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на постанову начальника відділу державної виконавчої служби Солом'янського управління юстиції у м. Києві Костенко Л. І. від 08.05.2015 про відмову у відводі старшого державного виконавця Відділу Цапенко Світлани Миколаївни,

в с т а н о в и в:

05.06.2015 ОСОБА_3 звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва із скаргою на постанову начальника відділу державної виконавчої служби Солом'янського управління юстиції у м. Києві Костенко Л. І. від 08.05.2015 про відмову у відводі старшого державного виконавця Відділу Цапенко С. М. по виконанню виконавчих документів про стягнення коштів з ОСОБА_4 у виконавчому провадженні ВП № 47375216 від 27.04.2015.

Обґрунтовуючи скаргу, заявник зазначив, що на виконанні у ВДВС Солом'янського РУЮ в м. Києві знаходиться виконавчий лист у справі № 2-594-1/09 від 07.05.2009, виданий Солом'янським районним судом м. Києва, який уже шостий рік добровільно не виконується.

У божника ОСОБА_4 є у власності 1/3 частина квартири АДРЕСА_1. На думку заявника, державний виконавець Цапенко С. М. була зобов'язана і мала можливість виконати виконавчий лист шляхом звернення стягнення на майно боржника, однак цього не зробила.

Заявник неодноразово у години прийому громадян приходив на особистий прийом до державного виконавця Цапенко С. М., однак жодного разу не потрапив, що в свою чергу також призводить до тяганини.

У зв'язку з цим 06.05.2015 заявник подав заяву про відвід державного виконавця Цапенко С. М., однак постановою начальника ВДВС Cолом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 08.05.2015 вона була залишена без задоволення.

Враховуючи те, що судове рішення на разі не виконане, заявник просить суд замінити державного виконавця у виконавчому провадженні ВП №47375216.

У судовому засіданні заявник підтримав скаргу і просив її задовольнити.

Представник ВДВС Cолом'янського районного управління юстиції у м. Києві проти задоволення скарги заперечував, посилаючись на те, що при здійсненні виконавчого провадження ВП №47375216 державний виконавець діяв у межах і у спосіб, передбачений Законом «Про виконавче провадження».

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що у задоволенні скарги належить відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 385 ЦПК «скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод».

Заявник оскаржує постанову від 08.05.2015, яка була надіслана йому 20.05.2015, про що свідчить відбиток штампу на конверті (а.с. 7). Заявник зазначає, що отримав постанову 21.05.2015, а надіслав скаргу до суду - 02.06.2015 (а.с. 8). Враховуючи те, що останній день подання скарги припав на святковий день, заявник не пропустив, встановлений статтею 385 ЦПК строк для звернення до суду.

Суд встановив, що на виконанні у ВДВС Солом'янського РУЮ в м. Києві знаходиться виконавчий лист № 2-594-1/09, виданий Солом'янським районним судом м. Києва 07.05.2009, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 боргу у розмірі 101 215 грн. (а. с. 64).

27.04.2015 державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с. 65).

27.04.2015 державний виконавець виніс постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якої наклав арешт на все майно ОСОБА_4 та заборонив здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить йому, але виключно в межах суми боргу (а.с. 67).

27.04.2015 державний виконавець у зв'язку з наявністю декількох виконавчих проваджень щодо одного і того самого боржника виніс постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження № 47392683 (а.с. 68).

27.04.2015 державний виконавець направив запит до Пенсійного Фонду України.

Відповідно до листа УПФ № від 28.04.2015 про осіб - боржників, які працюють за трудовими та цивільно - правовими договорами та листа № НОМЕР_1 від 28.04.2015 про осіб-боржників, які отримують пенсії, інформації що ОСОБА_4 не знайдено.

27.04.2015 державний виконавець направив запит до Державної податкової служби України.

Відповідно до листа ДПС № від 28.04.2015 інформація стосовно ОСОБА_4 щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня (а.с.69).

Відповідно до листа ДПС № від 28.04.2015 про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах ОСОБА_4: платник податків з таким податковим номером чи за серією та номером паспорта на обліку в органах ДПС не перебуває (а.с.70).

20.08.2013 державний виконавець направив запит до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку.

Відповідно до листа №09/04/23271/нк від 11.11.2013 ОСОБА_4 серед власників, які володіють значними пакетами акцій емітентів (10 відсотків і більше статутного капіталі) відсутній (а.с.39).

20.08.2013 державний виконавець направив запит до Державної інспекції сільського господарства в м. Києві.

Відповідно до листа №02/4-3230 від 21.10.2013 за ОСОБА_4 немає зареєстрованих тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів (а.с.40).

Відповідно до відповіді ВАДР ГУДМС України в м. Києві №6859 від 27.09.2013 ОСОБА_4 по м. Києву та Київській області зареєстрованим не значиться.

15.01.2014 державний виконавець здійснив вихід за адресою: АДРЕСА_1, однак рухомого майна, яке належить на праві власності ОСОБА_4 не виявлено.

Відповідно до довідки форми № 3 від 23.12.2013 № 331 у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_4 з 26.07.2001, ОСОБА_6 з 13.03.2008 та ОСОБА_7 з 13.03.2008 (а.с.49).

02.06.2014 державний виконавець направив запит № 288/7 до Органу опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації для надання дозволу на передачу на реалізацію майна боржника, однак листом № 108-6838/01 від 20.06.2014 отримав відмову у наданні дозволу на реалізацію майна боржника, а саме 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, з метою запобігання зменшенню та обмеженню житлових прав малолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

22.07.2014 державний виконавець направив до Солом'янського районного суду м. Києва заяву про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення (а.с.55).

25.07.2014 Солом'янський районний суд м. Києва виніс ухвалу про відмову у відкритті провадження за поданням державного виконавця, у зв'язку з тим що спір має вирішувати Апеляційний суд м. Києва (а.с.59).

20.10.2014 державний виконавець направив до Апеляційного суду м. Києва заяву про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення (а.с.60).

Відповідно до повідомлення Апеляційного суду м. Києва на виконання вимог Закону «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя судами АРК та м. Севастополя на тимчасово окупованих територіях та зміною територіальної підсудності судових справ, підсудних розташованим на території АРК та м. Севастополя судам, Апеляційний суд м. Києва звернувся до Ялтинського міського суду АРК для направлення справи №1/0124/11/2012 для забезпечення розгляду Апеляційним судом м. Києва.

На сьогоднішній день відповідь ще не отримана.

06.05.2015 заявник подав заяву про відвід державного виконавця. Як підставу для відводу заявник вказав «зловмисні дії по направленню запитів в опікраду Солом'янського району м. Києва стосовно зареєстрованих прав дитини на проживання в ситуації коли ці права ніколи не виникали на 1/3 боржника».

Постановою начальника ВДВС Cолом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 08.05.2015 заява про відвід державного виконавця була залишена без задоволення.

Аналіз вищенаведеного підводить суд до висновку, що зазначена постанова є законною, а аргументи заявника необґрунтованими.

Частина перша статті 16 Закону «Про виконавче провадження» передбачає, що «державний виконавець, експерт, спеціаліст, оцінювач, перекладач не можуть брати участі у виконавчому провадженні і підлягають відводу, якщо вони є близькими родичами сторін, їх представників або інших осіб, які беруть участь у виконавчому провадженні, або заінтересовані в результаті виконання рішення, або є інші обставини, що викликають сумнів у їх неупередженості».

Відповідно до частини другої статті 16 Закону «Про виконавче провадження» за наявності підстав для відводу зазначені особи зобов'язані заявити самовідвід. З тих самих підстав відвід таким особам може бути заявлений стягувачем, боржником або їх представниками. Відвід має бути вмотивованим, викладеним у письмовій формі і може бути заявлений у будь-який час до закінчення виконавчого провадження.

Вищевикладене передбачає умови, за якими державному виконавцю, експертові, спеціалістові, перекладачеві заборонено брати участь у виконавчому провадженні. За наявності таких умов вказані особи підлягають відводу.

Підстави для відводу поділяються на дві групи: ті, що безпосередньо визначені в нормі закону, та ті, що є наслідком суб'єктивного уявлення сторін виконавчого провадження.

Підставами першої групи є відомості про те, що зазначені особи є близькими родичами сторін, їх представників чи інших осіб, що беруть участь у виконавчому провадженні, або заінтересовані в результаті виконання рішення.

Заінтересованість державного виконавця у результатах виконання рішення слід розуміти як наявність у них матеріального чи морального інтересу в результаті тих дій, які супроводжують виконання рішення.

За наявності хоча б однієї з передбачених підстав державний виконавець не може брати участь у виконавчому провадженні.

З матеріалів справи випливає, що підставою для відводу слугувало звернення державного виконавця до органу опіки та піклування.

Звертаючись за дозволом до органу опіки і піклування державний виконавець діяв відповідно до пункту 4.5.9 Інструкції з організації примусового виконання рішень

З огляду на це, суд вважає, що підстав для відводу старшого державного виконавця ВДВС Солом'янського районного управління юстиції м. Києва ОСОБА_8, передбачених статтею 16 Закону «Про виконавче провадження», які б свідчили про сумнів у її неупередженості, немає.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до частини другої статті 387 ЦПК суд може захистити права заявника шляхом зобов'язання державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Суд немає повноважень присудити іншого державного виконавця, як того просить заявник, і не може перебирати на себе компетенцію інших органів, адже питання про відвід державного виконавця відповідно до частини третьої статті 16 Закону «Про виконавче провадження» вирішується начальником відділу, якому підпорядкований державний виконавець.

Відповідно до частини третьої статті 387 ЦПК «якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги».

Проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що оскаржена постанова начальника ВДВС Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві від 08.05.2015 про відмову в задоволенні відводу старшого державного виконавця Цапенко С. М. була прийнята відповідно до закону, є правомірною, а тому, в задоволенні скарги слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись статтями 11, 12, 16 Закону «Про виконавче провадження», статтями 384 - 387 ЦПК, суд

у х в а л и в:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову начальника відділу державної виконавчої служби Солом'янського управління юстиції у м. Києві Костенко Л. І. від 08.05.2015 про відмову у відводі старшого державного виконавця Відділу Цапенко Світлани Миколаївни - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Л. В. Шевченко