Справа № 442/5215/15-ц
Провадження № 2/442/1806/2015
УХВАЛА

03 серпня 2015 року суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Коваль Р.Г. перевіривши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за його позовом до Станильської сільської ради про визнання права власності за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Станильської сільської ради про визнання права власності за набувальною давністю

Позивач подав суду заяву про забезпечення позову в якій просить забезпечити позов шляхом заборони Станильській сільській раді Дрогобицького району Львівської області вчиняти будь-які дії відносно земельної ділянки в урочищі «Дякова Гора» розмірами 85м х 37м х 85м х 37м. в селі Станиля Дрогобицького району Львівської області, якою він користується більше пятнадцяти років.

В обґрунтування поданої заяви посилається на те, що існує загроза захоплення його земельної ділянки у незаконний спосіб іншими особами, сільська рада вже має намір передати його земельну ділянку іншим особам без його на те згоди, після чого буде неможливо повернути її йому, бо він не має ніяких документів, а в осіб, яким сільська рада намірена віддати мою земельну ділянку будуть рішення.

Перевіривши заяву про забезпечення позову вважаю, що таку слід повернути позивача.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 1 ст. 152 ч. 1 ЦПК України позов може бути забезпечений шляхом накладення арешту та шляхом заборони вчиняти певні дії.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ України "Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" № 9 від 22 грудня 2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно ч.8 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Однак, в порушення вище зазначених вимог процесуального закону, подаючи заяву про забезпечення позову позивач не зазначив підстави обрання такого виду забезпечення позову, як і належним чином не обґрунтував причини застосування заходів по забезпеченню позову, не вказав на ті обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Позивач подаючи заяву про забезпечення позову в порушення п.2 ст. 151 ЦПК України вказує виключно субєктивні обставини не посилаючись на жодні докази, а тому враховуючи викладене, заяву про забезпечення позову слід повернути позивачу.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Заяву позивача ОСОБА_1 повернути останньому.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Р.Г.Коваль