Справа № 372/483/13-ц Головуючий у І інстанції Потабенко Л.В.
Провадження № 22-ц/780/50/15 Доповідач у 2 інстанції Мельник
Категорія 1 15.01.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

15 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Волохова Л.А., Матвієнко Ю.О.,

та секретаря Микитенко Д. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 та Київської обласної державної адміністрації на рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 вересня 2014 року у справі за позовом заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Обухівської районної державної адміністрації, Головного управління Держкомзему у Київській області до Київської обласної державної адміністрації, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_2, про визнання незаконними та скасування розпоряджень, визнання недійсними державних актів на право приватної власності на землю, визнання недійсними договорів купівлі-продажу та витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2011 року заступник прокурора Київської області звернувся до суду в інтересах держави в особі Обухівської районної державної адміністрації, Головного управління Держкомзему у Київській області із позовом, в якому просив визнати незаконними та скасувати розпорядження Київської обласної державної адміністрації від 09 квітня 2008 року, визнати недійсними державні акти на право приватної власності на землю, видані на підставі цих розпоряджень, визнати недійсними договори купівлі-продажу цих земельних ділянок та витребувати їх із чужого незаконного володіння.

Умотивовує свої вимоги тим, що 09 квітня 2008 року, Київською обласною державною адміністрацією було видано розпорядження № № 592, 593, 594, 595, 596, 597 про затвердження проектів землеустрою щодо припинення права постійного користування спірними земельними ділянками ДП «Київське лісове господарство», вилучення, переведення цих ділянок із земель лісогосподарського призначення до категорії земель сільськогосподарського призначення та передачі їх у власність відповідачам ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_1

На підставі цих розпоряджень, вищевказані особи отримали державні акти на право приватної власності на ці земельні ділянки, які вони згодом відчужили ОСОБА_2

Позивач вважає, що Київська обласна державна адміністрація не мала законних підстав для вилучення та передачі спірних земельних ділянок відповідачам у приватну власність, оскільки, на його думку, уповноваженим державою органом щодо розпорядження цією землею є Обухівська районна державна адміністрація, а не Київська обласна державна адміністрація, тому вважає, що всупереч порядку, встановленому ч. 5 ст.149 Земельного кодексу України, відбулося безпідставне вилучення спірних земельних ділянок із державної власності, через що позивач просить визнати незаконними та скасувати вищевказані розпорядження, державні акти і договори купівлі-продажу цих земельних ділянок, витребувати їх з незаконного володіння та визнати за державою в особі Обухівської районної державної адміністрації право власності на них.

У березні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом про визнання його добросовісним набувачем спірних земельних ділянок.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 16 січня 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 05 квітня 2012 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 грудня 2012 року, ці судові рішення було скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 27 червня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 2013 року, позов заступника прокурора Київської області було задоволено, визнано незаконними та скасовано оскаржувані розпорядження, визнано недійсними державні акти на право приватної власності на землю, визнано недійсними договори купівлі-продажу, витребувано на користь держави в особі Обухівської районної державної адміністрації земельні ділянки та визнано за нею право власності на них, а у задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 квітня 2014 року рішення Обухівського районного суду Київської області від 27 червня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 17 вересня 2013 року у частині задоволення позовних вимог скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції з мотивів того, що судами не було з'ясовано чи мала право Київська обласна державна адміністрація на вилучення та зміну цільового призначення спірних земельних ділянок, чи є Обухівська районна державна адміністрація власником цих земельних ділянок і чи знаходяться спірні земельні ділянки за межами населеного пункту Українки чи за межами міста обласного значення, а також, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази належності спірних земельних ділянок до компетенції та адміністративних меж Обухівської районної державної адміністрації.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 23 вересня 2014 року позов задоволено частково.

Визнано незаконними та скасовано розпорядження Київської обласної державної адміністрації № № 592, 593, 593, 595, 596, 597 від 09 квітня 2008 року про вилучення, зміну цільового призначення та передачу земельних ділянок у власність ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_6

Визнано недійсними державні акти про право власності на земельні ділянки серії ЯЖ № № 238555, 238556, 238556, 238558, 238559, 238560, видані 06 червня 2008 року ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_6

Визнано недійсними договори купівлі-продажу земельних ділянок № № 2827, 2830, 2829, 2828, 2826, 2825, укладені 07 липня 2008 року відповідно між ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_2

У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та Київська обласна державна адміністрація подали апеляційні скарги, в яких просили його скасувати у частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове про відмову в задоволенні цих вимог, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та неповне з'ясування судом усіх обставин справи.

У обґрунтування доводів своїх апеляційних скарг апелянти зазначають, що, оскільки спірні земельні ділянки розташовані поза межами населеного пункту і вилучалися саме як землі лісогосподарського призначення, то, питання їх надання для не лісогосподарських потреб, відповідно до ст. 31 Лісового кодексу України та ч. 6 ст.149 Земельного кодексу України належить до компетенції Київської обласної державної адміністрації, а не до повноважень Обухівської районної державної адміністрації.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає необхідним апеляційні скарги задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у цих сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.4 ст. 338 ЦПК України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення судом касаційної інстанції є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Відповідно до ст. 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Однак зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає неповною мірою.

Задовольняючи позов в частині визнання незаконними та скасування розпоряджень Київської обласної державної адміністрації від 09 квітня 2008 року про вилучення, зміну цільового призначення та передачу земельних ділянок у власність ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 і визнання недійсними державних актів на право приватної власності на ці земельні ділянки, виданих на підставі цих розпоряджень, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки спірна земля знаходиться за межами населених пунктів на території Обухівської районної державної адміністрації, то вилучити цю земельну ділянку Київська обласна адміністрація, відповідно до земельного законодавства, не уповноважена, оскільки таке право згідно ч.5 ст.149 Земельного кодексу України надано районним державним адміністраціям.

Однак, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч.6 ст.149 Земельного кодексу України (станом на 9 квітня 2008 року) обласні державні адміністрації на їх території вилучать земельні ділянки державної власності,які перебувають у постійному користуванні, в межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених ч.ч. 5, 9 цієї статті.

Відповідно до ст. 3 Лісового кодексу України (тут та далі за текстом в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) лісові відносини в Україні регулюються Конституцією України, Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», цим Кодексом, іншими законодавчими актами України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Лісові відносини, що виникають при використанні землі, надр, вод, а також відносини щодо охорони, використання й відтворення рослинного та тваринного світу, не врегульовані цим Кодексом, регулюються відповідними законодавчими актами.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», п. п. 4, 5 ст. 31 Лісового кодексу України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин), Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації у сфері лісових відносин у межах своїх повноважень та їх території: передають у власність, надають у постійне користування для ведення лісового господарства земельні лісові ділянки, що перебувають у державній власності, на відповідній території; передають у власність, надають у постійне користування для нелісогосподарських потреб земельні лісові ділянки площею до 1 гектара, що перебувають у державній власності, на відповідній території, а також у межах міст республіканського та обласного значення та припиняють права користування ними.

Відповідно до положень п. 3 ч. 1, ст. 32 ЛК України, районні державні адміністрації у сфері лісових відносин на їх території передають у власність, надають у постійне користування для не лісогосподарських потреб земельні лісові ділянки площею до 1 гектара, що перебувають у державній власності, у межах сіл, селищ, міст районного значення та припиняють права користування ними.

Зі змісту вищевказаних норм вбачається, що районні і обласні державні адміністрації у сфері лісових відносин на їх території мають право передавати у власність, надавати у постійне користування для нелісогосподарських потреб земельні лісові ділянки площею до 1 гектара, що перебувають у державній власності та припиняти право користування ними на територіях: районні державні адміністрації - лише у межах сіл, селищ, міст районного значення, а обласні державні адміністрації - на відповідній території, а також у межах міст республіканського та обласного значення.

З матеріалів справи вбачається, що розпорядженнями Київської обласної державної адміністрації № № 592, 593, 594, 595, 596, 597 від 09 квітня 2008 року, затверджено проекти землеустрою щодо припинення права постійного користування земельними ділянками ДП «Київське лісове господарство» (Обухівське лісництво, квартал 44),, загальною площею 5,7116 га (ліси), переведення цих ділянок із земель лісогосподарського призначення до категорії земель сільськогосподарського призначення без права вирубки дерев та передачі їх у власність ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6,ОСОБА_5, ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства на території Української міської ради Обухівського району Київської області (за межами населеного пункту), розроблені ТОВ «Інтеграл сервіс», (а. с. 12-17, том 1)

На підставі вказаних розпоряджень, 06 червня 2008 року Обухівською районною державною адміністрацією було видано відповідачам ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6,ОСОБА_5, ОСОБА_1 державні акти серії ЯЖ № № 238555, 238556, 238557, 238558, 238559, 238560 на право власності на ці земельні ділянки (а. с. 18-23, том 1).

У подальшому, 07 липня 2008 року вказані земельні ділянки за нотаріально посвідченими договорами купівлі-продажу були відчужені ОСОБА_2 (а. с. 30-35, том 1).

Відповідно до листа Управління Держземагенства в Обухівському районі від 22 вересня 2014 року, спірні земельні ділянки знаходяться в Обухівському районі Київської області за межами населеного пункту м. Українка (а. с. 1, том 5).

З огляду на вищезазначені положення Закону та враховуючи те, що спірні земельні ділянки знаходяться за межами населеного пункту м. Українка та, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази належності спірних земельних ділянок до компетенції та адміністративних меж Обухівської районної державної адміністрації і, що спірні розпорядження були прийняті за наявності висновків державної експертизи, землевпорядної документації та згоди землекористувача, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що уповноваженим органом на вилучення і надання спірних земельних ділянок є Обухівська районна державна адміністрація, а рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про визнання незаконними та скасування розпоряджень Київської обласної державної адміністрації від 09 квітня 2008 року про вилучення, зміну цільового призначення та передачу земельних ділянок у власність ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 і визнання недійсними державних актів на право приватної власності на ці земельні ділянки, виданих на підставі цих розпоряджень таким, що не ґрунтується на вимогах Закону.

Таким чином, вірно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції неправильно застосував норми, що регулюють спірні правовідносини, оскільки повноваження щодо надання у користування та у власність для нелісогосподарських потреб, а також припинення прав користування земельних лісових ділянок площею до 1 га на відповідній території (за межами сіл, селищ, міст районного значення), а також у межах міст республіканського та обласного значення згідно з наведеними положеннями Лісового кодексу України належать обласним державним адміністраціям.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 та Київської обласної державної адміністрації такими, що підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції у частині задоволення позовних вимог щодо визнання незаконними та скасування розпоряджень Київської обласної державної адміністрації, визнання недійсними державних актів та договорів купівлі-продажу землі таким, що підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні цих позовних вимог, а в іншій частині рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 та Київської обласної державної адміністрації задовольнити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 вересня 2014 року у частині задоволення позовних вимог про визнання незаконними та скасування розпоряджень Київської обласної державної адміністрації № № 592, 593, 594, 595, 596, 597 від 09 квітня 2008 року «Про вилучення, зміну цільового призначення та передачу земельної ділянки у власність», визнання недійсними державних актів серії ЯЖ № № 23855, 238556, 238557, 238558, 238559, 238560 від 06 червня 2008 року, та визнання недійсними спірних договорів купівлі-продажу земельних ділянок № № 2827, 2830, 2829, 2828, 2826, 2825 від 07 липня 2008 року, укладені між ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_8, - скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

У іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: