Суддя Бугера О. В.
Справа № 644/6649/15-ц
Провадження № 2/644/2015/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2015 року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова у складі:

Головуючого судді Бугери О.В.,

При секретарі Ілові А.В.,

За участю позивача ОСОБА_1,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі відділення №137 про повернення строкових банківських вкладів , -

ВСТАНОВИВ:

Позивачем 25.06.2015 року подано до Орджонікідзевського районного суду м.Харкова позовну заяву до заступника директора Слобожанського регіонального департаменту АТ «Банк «Фінанси та кредит» ОСОБА_2 про повернення строкових банківських вкладів.

В обґрунтування позову зазначено, що позивачем в 2014 році було укладено в м.Харкові два депозитних договори на 50.000 гривень кожний. Строк дії договорів сплив, але відповідачем не було повернуто строкові банківські вклади. Вважав, що відповідно до вимог ст.6 зазначених договорів відповідач зобовязаний був повернути йому вклади. Зі свого боку він умови договорів виконав, провів внесення депозитних сум на рахунки, подав заяви по повернення вкладів. Йому відповідачем було розяснено, що він має право отримати банківські вклади в відділенні №137 банку АТ «Банк «Фінанси та кредит», але на момент звернення до суду йому вклади так і не повернуто. Вважав, що в порушення вимог ст.525 ЦК України банк не повертає йому вклади. Зазначені дії відповідача є також підставою для стягнення відсотків та 3% річних за період прострочки. Просив суд Стягнути з відповідача на його користь суми по двох вкладах в розмірі 100.000 гривень, відсотки за двома договорами банківського строкового вкладу в розмірі 4590 гривень, за весь час прострочки депозитів, що закінчились, стягнути на його користь 3% річних в розмірі 1367 гривень, а також сплачений судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок.

Ухвалою від 10.07.2015 року було проведено за клопотанням позивача заміну неналежного відповідача на АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі відділення №137.

В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав, просив їх задовольнити. Посилався на те, що відповідачем порушуються його права як споживача, не повертається сума депозиту за двома вкладами, а також зазначав, що він як споживач має право на відшкодування відсотків, що були передбачені договором депозиту за весь час прострочки та невиконання умов договорів, також відповідач повинен відшкодувати 3% річних за користування його грошовими коштами. Просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, розрахунок відсотків та 3% річних він провів станом на день першого судового засідання.

В судове засідання представник відповідача не зявився, причини неявки суду не відомі, про час та дату розгляду справи повідомлявся, про що свідчить зворотнє повідомлення в матеріалах справи. З боку відповідача було подано до суду письмове заперечення проти позову. Із змісту заперечень вбачається, що дійсно було укладено два депозитних договори. Було отримано від позивача заяви про повернення вкладів, банком виконуються умови депозитних договорі з урахуванням вимог Постанови правління Національного банку України від 03.03.2015 року №160 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України». Окрім того, зазначали, що позивачем не було зазначено в який спосіб банк повинен повернути йому вклад готівкою або перерахувати на інший поточний/картковий, вкладний рахунок. В даному випадку банком було перераховано кошти на рахунок на вимогу, тобто порушень банком вимог депозитного договору не допущено. Зазначали, що проценти повинні були нараховуватись лише на період дії договору та до поводи позивача щодо нарахування відсотків в подальшому не є обґрунтованими, оскільки це не передбачено договором. Також зазначали, що є безпідставним застосування позивачем 3% річних, оскільки договором укладеним між ними було передбачено розмір відсотків 25,1% річних, а оскільки вклад був перерахований на рахунок платника на вимогу може застосовуватись відсоток 0,0001%. Тобто, оскільки вклад не прострочено, то застосовуватись вимоги ст.625 ЦК України не можуть. Просили в задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши доводи позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Позивачем було укладено депозитний договір №300131/111882/7-14 від 25 вересня 2014 року на суму 50.000 гривень /а.с.5/. Строк дії договору до 25 квітня 2015 року із сплатою відсотків в розмірі 25,1 річних. Позивачем було внесено суму депозиту відповідно до квитанцій від 25.09.2014 року /а.с.6/. Договір підписаний позивачем з одного боку як «клієнтом», з другого боку АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі відділення №137 як «Банком».

Позивачем було укладено депозитний договір №30013/119631/7-14 від 15 жовтня 2014 2014 року на суму 50.000 гривень /а.с.7/. Строк дії договору до 25 квітня 2015 року із сплатою відсотків в розмірі 25,1 річних. Позивачем було внесено суму депозиту відповідно до квитанцій від 15.10.2014 року /а.с.8/. Договір підписаний позивачем з одного боку як «клієнтом», з другого боку АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі відділення №137 як «Банком».

Позивач подавались заяви до відділення №137 АТ «Банк «Фінанси та Кредит», Слобожанського регіонального департаменту про повернення банківського вкладу неодноразово, а саме 20.04.2015 року, 23.04.2015 року, 24.04.2015 року, 25.04.2015 року, 03.06.2015 року /а.с.9-14/.

Частиною 1 статті 1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу ( депозиту ) одна сторона ( банк ), що прийняла від другої сторони ( вкладника ) або для неї грошову суму ( вклад ), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч. 1, 2, 4 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу ( вклад на вимогу ) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку ( строковий вклад ). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В ч. 1ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк ( термін ) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін ).

Депозитним договором №300131/111882/7-14 від 25 вересня 2014 року встановлено строк виконання до 25 квітня 2015 року із сплатою відсотків в розмірі 25,1 річних. Депозитним договором №30013/119631/7-14 від 15 жовтня 2014 2014 року встановлено строк виконання до 25 квітня 2015 року із сплатою відсотків в розмірі 25,1 річних.

На час подання позовної заяви заборгованість відповідача перед позивачем, становить 100.000 гривень, яка на момент ухвалення рішення повернута не була. Суд не приймає до уваги доводи сторони відповідача, що кошти перераховані на вимогу позивача, оскільки з наданих копій звернень вбачається, що позивач просив повернути внесені суми депозиту, в тому числі готівкою, а частину перерахувати на рахунок в ПАТ «Фідобанк», а з наданих копій виписок з особового рахунку не є зрозумілим з якого на яких рахунок перераховано кошти за двома депозитними вкладами та чи видано готівкою кошти, як того вимагав позивач.

Як вбачається із відповіді Слобожанського регіонального департаменту від 21.05.2015 року №9-368000/1564/3 позивачу було розяснено, що відповідно до Постанови правління Національного банку України від 03.03.2015 року №160 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» банки зобовязані обмежити виплату готівкових коштів у національній валюті через каси та банкомати в межах 150.000 гривень на добу на одного клієнта. Тому банк підтвердив свою готовність оперативно вирішувати порушені ним питання та запропоновано звернутись до банку для подальшого обслуговування /а.с.15/.

В даному випадку дія відповідної Постанови не перешкоджає у виплаті позивачу сум депозиту, оскільки за двома депозитними договорами підлягає виплаті 100.000 гривень.

Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення суми депозитів за двома депозитними договорами підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Таким чином, суд вважає, що підлягають задоволенню вимоги позивача в частині стягнення процентів за договором по банківському вкладу за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладнику, а саме за депозитним договором №300131/111882/7-14 від 25 вересня 2014 року за період з 26 квітня 2015 року по 10.07.2015 року ((50.000 грн х25,1%):100%:365 днів)х75 днів = 2578,76 гривень та за депозитним договором №30013/119631/7-14 від 15 жовтня 2014 2014 року з 16 травня 2015 року по 10.07.2015 року ((50.000 грн х25,1%):100%:365 днів)х 66 день 2269,08 гривень, а всього 4847,84 гривень, тобто по день першого судового засідання, як зазначив позивач. Оскільки стороною відповідача не оспорювалась розрахована сума відсотків позивача, а відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення суми відсотків за депозитними вкладами в розмірі 4590 гривень підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зазначена норма регулює відповідальність за прострочку виконання зобовязання. В даному випадку, відповідачем допущено прострочення виконання зобовязання за договорами депозиту. А тому, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню 3% річних від простроченої суми в розмірі 1367 гривень.

Також з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 243, 60 копійок, які були сплачені позивачем при подачі прозову.

Також суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 815 (вісімсот пятнадцять) гривень 97 копійок / 1% від задоволених вимог з урахуванням сплаченого судового збору позивачем/.

Керуючись ст.ст. 526, 530, 1058, 1061 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з АТ «Банк «Фінанси та кредит» на користь ОСОБА_1 суму за договором банківського строкового вкладу №300131/111882/7-14 від 25 вересня 2014 року в розмірі 50.000 гривень, суму за договором банківського строкового вкладу №30013/119631/7-14 від 15.10.2014 року в розмірі 50.000 гривень, а всього 100.000 (сто тисяч) гривень.

Стягнути з АТ «Банк «Фінанси та кредит» на користь ОСОБА_1 відсотки за договором банківського строкового вкладу №300131/111882/7-14 від 25 вересня 2014 року, відсотки за договором банківського строкового вкладу №30013/119631/7-14 від 15.10.2014 року в розмірі 4590 (чотири тисячі пятсот девяносто) гривень.

Стягнути з АТ «Банк «Фінанси та кредит» на користь ОСОБА_1 3% річних від простроченої суми в розмірі 1367 (одну тисячу триста шістдесят сім) гривень.

Стягнути з АТ «Банк «Фінанси та кредит» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати і розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Стягнути з АТ «Банк «Фінанси та кредит» на користь держави судовий збір в сумі 815 (вісімсот пятнадцять) гривень 97 копійок.

Повний текст рішення складений 17.08.2015 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження. Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Харківської області через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, шляхом подачi апеляцiйной скарги.

Головуючий : суддя Бугера О.В.