АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6253/15 Справа № 183/3322/14 Головуючий у 1 й інстанції - Городецький Д. І. Доповідач - Пономарь З.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Черненкової Л.А., Петешенкової М.Ю., при секретареві Яловій Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпропетровськ цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 6 травня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, визнання права власності,-

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до ОСОБА_3 з позовом про поділ майна подружжя, визнання за ними у рівних частках права власності на побудований у період шлюбу житловий будинок та земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1, на якій цей будинок побудовано.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду від 6.05.2015р. позовні вимоги задоволено частково, ухвалено поділити майно подружжя, визнати право власності за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на житловий будинок та господарчі будівлі за адресою АДРЕСА_1 по ? частині за кожним, у задоволенні позовної вимоги про поділ земельної ділянки відмовлено. В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність вказаної відмови суду, просила поділити земельну ділянку площею 0,1000 га, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарчих будівель за адресою АДРЕСА_1, між ними з відповідачем по ? частині, а також змінити вказане у рішенні суду позначення гаража з літ. «Г» на літ. «Д» відповідно до відомостей технічного паспорту.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за такими підставами.

З матеріалів справи вбачається наступне.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 22.09.1989р. Заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду від 14.01.2014р. їх шлюб розірвано (а.с.5,6). Внаслідок розірвання шлюбу ОСОБА_2 порушено питання про поділ спільного майна подружжя.

Рішенням 5-ї сесії 23 скликання Новомосковської міської ради від 23.03.1999р. №51 ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1141га за адресою АДРЕСА_1, у тому числі, 0,1000га - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарчих будівель та 0,0141га - для ведення особистого підсобного господарства.19.04.1999р. на ім'я ОСОБА_3 видано відповідний Державний акт на право приватної власності на землю (а.с.11). 23.06.1999р. на ім'я ОСОБА_3 видано свідоцтво про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1. 15.07.1999р. здійснена відповідна державна реєстрація права власності у КП «Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» (а.с.7).

Встановивши, що фактично побудований у 1995 році житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі ст.22 КпШС України є об'єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2, суд першої інстанції поділив його між ними у рівних частках - по ? частині. Встановлені у рішенні суду факти не оспорюються.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 про поділ земельної ділянки за адресою вказаного житлового будинку, суд першої інстанції посилався на те, що земельна ділянка не є спільною сумісною власністю подружжя у зв'язку з тим, що надана вона лише у власність ОСОБА_3 Вказаний висновок суду першої інстанції не відповідає дійсним обставинам справи та вимогам закону.

Встановлено та не оспорюється сторонами того факту, що земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 площею 0,1000 га надана у власність з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарчих будівель. Оскільки у подружжя ОСОБА_3 виникла спільна сумісна власність на побудований на вказаній земельній ділянці будинок та судом визнано за кожним із подружжя право на його ? частину, у такій самій частці у подружжя виникло і право власності на земельну ділянку, надану для будівництва та обслуговування цього житлового будинку. Після поділу будинку між подружжям, право власності на нього перейшло до двох осіб, а тому відповідно до вимог ч.4 ст.120 ЗК України, ст.377 ЦК України право власності на земельну ділянку визначається пропорційно часткам цих осіб у будинку. Зазначена позиція міститься і у ч.2 п.18-2постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16.04.2004р.

Враховуючи встановлені обставини та зазначені вимоги закону, за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 слід визнати право власності за кожним по ? частині земельної ділянки площею 0,1000 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарчих будівель за адресою АДРЕСА_1.

Земельна ділянка площею 0,0141га також надана з цільовим її призначенням - для ведення особистого підсобного господарства. У зв'язку з цим на підставі ст.ст.81,116 ЗК України вона є приватною власністю ОСОБА_3 та поділу з ОСОБА_4 дійсно не підлягає. Проте в апеляційній скарзі ОСОБА_4 відносно вказаної частини земельної ділянки вимог і не заявляла.

Зазначаючи у рішенні складові частини поділеного між подружжям будинку та господарчих будівель у домоволодінні АДРЕСА_1, судом першої інстанції вказано позначення гаража під літ. «Г», тоді як відповідно до відомостей технічного паспорту гараж позначено літ. «Д» (а.с.8-10). Зазначена невідповідність літер підлягає зміні.

Таким чином, на підставі п.3,4 ст.309 ЦПК України рішення суду підлягає зміні в частині позначення гаражу та скасуванню в частині відмови у задоволенні позову про визнання права власності на частину земельної ділянки, переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку з ухваленням нового рішення у цій частині.

Керуючись ст.ст.303,307,309,316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 6 травня 2015 року змінити в частині позначення гаражу та скасувати в частині відмови у задоволенні позову про визнання права власності на частину земельної ділянки, переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 право власності за кожним по ? частині земельної ділянки площею 0,1000 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарчих будівель за адресою АДРЕСА_1.

Змінити позначення гаража з літ. «Г» на літ. «Д» у домоволодінні АДРЕСА_1 Дніпропетровської області відповідно до відомостей технічного паспорту.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді : Пономарь З.М.

Черненкова Л.А.

Петешенкова М.Ю.