АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження №22-ц/796/8566/2015 Головуючий у 1-й інстанції: Фролова І.В.
справа №761/6090/15-ц Доповідач: Поліщук Н.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

при секретарях Задорожному А.Г., Абдуллаєвій Е.Б.

за участю представника позивача Рижкова С.О.

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Антонов», подану представником за довіреністю Дехтяренком ІгоремВолодимировичем, на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 21 квітня 2015 року у справі за позовом Державного підприємства «Антонов» до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 20115 року ДП «Антонов» звернулося до суду з позовом, уточненим в ході розгляду справи, про стягнення солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_5., ОСОБА_3. суми основної заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 5633,73 грн., 158,15 грн. 3% річних відповідно до ст.625 ЦК України.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачі проживають у квартирі АДРЕСА_1, який є відомчим та знаходиться на балансі ДП «Антонов».

Відповідачі мають заборгованість із сплати за надані житлово-комунальні послуги за період з березня 2009 року по березень 2015 року в сумі 5633,73 грн. Також позивач просить стягнути 3% річних відповідно ст.625 ЦК України.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 21 квітня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ДП «Антонов» подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

В апеляційній скарзі посилається на необґрунтоване застосування судом першої інстанції строків позовної давності зазначаючи, що відповідачами здійснювалась сплата за послуги надлишком, яка свідчить про визнання ними боргу.

Так, в квітні 2011 року відповідачами з надлишком сплачено суму за житлово-комунальні послуги, що надані у березні 2011 року, таким чином, на переконання позивача, строк позовної давності перервався. Окрім того, в послідуючому також відбувалася плата за спожиті послуги із здійсненням переплат (жовтень 2012, січень 2013, лютий, травень, серпень, вересень, листопад 2014, січень, лютий, березень 2015 років).

Також посилається на невідповідність висновків фактичним обставинам сплати заборгованості.

В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_5., ОСОБА_3 проти доводів апеляційної скарги заперечували, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Відповідач ОСОБА_5. в судове засідання не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

На підставі ст.305 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності відповідача ОСОБА_5.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з»явились в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції установлено, що відповідачі зареєстровані та проживають у квартирі АДРЕСА_1, який є відомчим та знаходиться на балансі ДП «Антонов».

Відповідачі плату за надані житлово-комунальні послуги за період з березня 2009 року вносили не регулярно, у зв»язку із чим утворилась заборгованість в сумі 5633,73 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в межах строку позовної давності відповідачі на час розгляду справи заборгованості на мають, вимоги за іншій період задоволенню не підлягають у зв»язку із пропуском строку позовної давності.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на досліджених у справі доказах та доводами апеляційної скарги не спростовуються.

Відповідно до положень п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов»язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

З матеріалів справи убачається, що заборгованість виникла в період з березня 2009 року, до суду за захистом порушеного права позивач звернувся в березні 2015 року.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов»язку.

При цьому, відповідно до вимог законодавства, переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу.

Відповідно до ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З матеріалів справи убачається та не спростовується позивачем, що в межах строку позовної давності відповідачі станом на час розгляду справи не мали заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Доводи апеляційної скарги щодо переривання строку позовної давності у зв»язку із сплатою відповідачами в квітні 2011 року з надлишком суми за житлово-комунальні послуги, що надані у березні 2011 року, відхиляються колегією суддів, оскільки позивач в суд за захистом порушеного права звернувся лише в березні 2015 року, тобто після спливу трьох років після вчинення відповідачами такої дії.

Доводи апеляційної скарги щодо здійснення відповідачами в межах строку позовної давності оплати за спожиті послуги із здійсненням переплат відхиляються колегією суддів, оскільки такі дії відповідачів не свідчать про визнання ними боргу, що утворився поза строку позовної давності, ураховуючи, що в період з березня 2012 року відповідачі не щомісячно вносили оплату за спожиті послуги та, за їх твердженнями, надлишкова оплата мала на меті погашення заборгованості саме за цей період.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги і залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Антонов», подану представником за довіреністю Дехтяренком ІгоремВолодимировичем, відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 21 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В. Болотов