Справа № 162/577/15-ц
Провадження № 2/162/111/2015
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2015 року селище Любешів.

Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Глинянчука В.Д.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_5,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 сільської ради Любешівського району Волинської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

встановив:

11 березня 2015 року ОСОБА_2 звернувсь до Любешівського районного суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Свої вимоги мотивує тим, що 17 червня 2014 року помер його дід ОСОБА_7, по смерті якого відкрилась спадщина і спадкоємцем якої за заповітом є позивач. У встановлений законодавством шестимісячний строк не звернувся з заявою про прийняття спадщини у звязку з тим, що протягом останніх років хворів, нещодавно переніс операцію з видалення нирки. Через періодичні загострення болю він деякий час взагалі був обмежений пересуватись тощо.

У судовому засіданні ОСОБА_2 позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Додав, що тривалий час доглядав діда, провів його похорони. Звернув увагу, що заповіт спадкодавцем був складений ще у 2011 році. Вказав, що часто не звертався до лікарів через відсутність коштів.

Відповідачем ОСОБА_6 сільською радою Волинської області подано до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника та визнання позову.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 позов визнала. Вважає, що ОСОБА_2 має право на спадщину, адже спадкодавцем складено на його імя заповіт.

Відповідач ОСОБА_5 проти позову заперечила. При цьому звернула увагу суду, що з медичної документації позивача слідує, що після видалення ОСОБА_2 нирки у нього не було ніяких ускладнень. Медична книжка не пронумерована, жоден діагноз не засвідчено печатками лікарів. Звернула увагу, що ОСОБА_2 був оформлений по догляду за ОСОБА_7 в органах соціального захисту.

Відповідно до статті 60, частини 1 статті 212 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім наявності підстав звільнення від доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення, проаналізувавши докази, законодавство, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з частинами 1, 2 статті 1220 ЦК спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Згідно з статтями 1269, 1270 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Отже, предметом судового розгляду у цивільних спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є перевірка судом поважності причин пропуску такого строку. Поважними слід визнавати причини, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Свідок ОСОБА_8 (батько позивача) вказав, що перед смертю ОСОБА_7 лежав у лікарні, його там постійно відвідував і доглядав ОСОБА_2 Позивач здійснив поховання діда тощо. Підтвердив, що ОСОБА_2 тривалий час лікується у зв'язку з захворюванням нирок.

Заповітом від 23 лютого 2011 року ОСОБА_7 заповів усе належне йому на день смерті майно позивачу ОСОБА_2

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 158563 ОСОБА_7 помер 17 червня 2014 року у селі Любешівська Воля Любешівського району Волинської області.

Згідно з довідкою ОСОБА_6 сільської ради № 221 від 10 березня 2015 року з ОСОБА_7 до дня його смерті проживала ОСОБА_3

На підтвердження своїх вимог позивачем також подано медичну документацію: картку амбулаторного хворого, виписку-епікриз Волинської обласної клінічної лікарні, виписку із медичної картки ДУ «Інститут урології НАМН України», довідку до акту огляду МСЕК.

Згідно з випискою-епікризом Волинської обласної клінічної лікарні № 10996 позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 22 по 31 липня 2013 року з хворобами нирок. Його направлено у Національний інститут урології у місті Київ для подальшого обстеження та лікування.

З виписки із медичної картки ДУ «Інститут урології НАМН України», виданої на ім'я ОСОБА_2, слідує, що він стаціонарно лікувався з аномалією розвитку нирок у період з 01 по 13 серпня 2013 року. У зв'язку з цим йому здійснено нефректомію зліва (видалення лівої нирки), ускладнень не було. Рекомендовано нагляд уролога за місцем проживання.

Камінь-Каширської медико-соціальною експертною комісією 03 жовтня 2013 року позивачу встановлено третю групу інвалідності.

За клопотання позивача у справі було проведено комісійну судово-медичну експертизу. Висновком експертизи констатовано, що відповідно до даних медичної документації ОСОБА_2 з 2010 року неодноразово консультувався у поліклінічному відділенні Любешівської ЦРЛ з приводу захворювання нирок, знаходився на стаціонарному обстеженні у Волинській клінічній лікарні з 22 липня по 31 липня 2013 року. 05 серпня 2013 року у ДУ «Інститут урології НАМН України» йому проведено операцію по видаленню нирки. Разом з тим, з липня 2013 року і по день проведення експертизи ОСОБА_2 на консультативний прийом до лікарів-спеціалістів поліклініки не звертався. У звязку з цим судити про стан його здоровя у період з 17 червня по 17 грудня 2014 року не виявляється можливим.

Аналізуючи наведене у сукупності суд констатує, що викладені у позовній заяви обставини щодо поважності причин пропуску звернення з заявою про прийняття спадщини у ході судового розгляду не підтвердились. Позивач не довів про наявність непереборних, суттєвих труднощів для подання заяви про прийняття спадщини по смерті ОСОБА_7 у визначений законодавством строк.

Таким чином, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 слід відмовити.

Питання про розподіл судових витрат слід вирішити відповідно до положень статті 88 ЦПК. У звязку з відмовою у позові понесені позивачем судові витрати стягненню з відповідачів не підлягають.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 88, 212, 213-215 ЦПК, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 сільської ради Любешівського району Волинської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення оскаржуваного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: суддя В.Д. Глинянчук