Справа №592/3064/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1545/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

10 серпня 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Гагіна М. В.,

суддів - Левченко Т. А. , Ткачук С. С. ,

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 09 липня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Коменерго-Суми», Сумської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 09 липня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

При цьому доводить, що він у кімнаті №49 по вул.Супруна,13 у м.Суми проживає давно, повністю оплачує комунальні платежі за всю кімнату, а тому вважає, що має право на користування всією житловою площею.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4, яка підтримала доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних доказів щодо визнання за ним права користування всією кімнатою №49 у гуртожитку по вул.Супруна, 13 в м.Суми з нарахуванням плати за користування жилою площею і за комунальні послуги по ставкам (тарифам) квартирної плати, встановлених для будинків державного та громадського житлового фонду, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком місцевого суду, оскільки суд дійшов цих висновків повно і всебічно зясував обставини справи, вірно визначив юридичну природу спірних правовідносин і застосував відповідні їм норми матеріального права.

За змістом ст.ст.128, 129 ЖК УРСР на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Права та обовязки власника та мешканців гуртожитку визначені Примірним положенням про гуртожитки, затвердженими постановою ОСОБА_5 Міністрів РСР від 03 червня 1986 року, відповідно до п.14 якого вселення в гуртожиток робітників, службовців, студентів, учнів та інших громадян проводиться в установленому порядку завідуючим (директором) гуртожитку або працівниками, який виконує його обовязки, на підставі виданого адміністрацією підприємства, установи, організації ордера.

Тому, хто вселяється в гуртожиток, вказується надана жила площа, видається необхідний інвентар, постільні речі, перепустка на право входу в гуртожиток. Він повинен бути ознайомлений з правилами внутрішнього трудового розпорядку, правилами й обовязками мешканців гуртожитку.

Зазначені норми закону не передбачають укладення договорів найму житла з особами, які вселились на надану жилу площу в гуртожитку на підставі ордера.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 у період з 2001 року по 2010 рік працював в АТ «Сумський завод «Насосенергомаш».

На підставі рішення адміністрації товариства та ордеру № 18 від 26 березня 2002 року виданого на ліжко-місце, позивач був поселений та зареєстрований в гуртожитку № 2 по вул. Супруна, буд. 13 м.Суми.

Рішенням Сумської міської ради № 549-МР від 24 вересня 2003 року надано згоду на прийняття з власності відкритого акціонерного товариства «Сумський завод «Насосенергомаш» в комунальну власність територіальної громади міста ОСОБА_6 гуртожитку по вул. Супруна, буд. 13.

Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради № 167 від 21 березня 2006 року затверджено акти приймання передачі в комунальну власність територіальної громади м.Суми житлового фонду ВАТ «Сумський завод «Насосенергомаш».

Разом з позивачем в кімнаті № 49 гуртожитку по вул. Супруна, буд. 13 м.Суми зареєстровані, як наймачі ліжко-місця гр. ОСОБА_6 та ОСОБА_5, які заочним рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 13 травня 2014 року визнанні такими, що втратили право користування вказаним житловим приміщенням.

При цьому рішення суду залишається не виконаним.

18 лютого 2015 року позивач звернувся до відповідача з заявою про визнання за ним права користування всією кімнатою № 49 у гуртожитку по вул. Супруна, буд. 13 м.Суми, як єдиного наймача, так як вчасно та в повному обсязі сплачує за комунальні послуги, на протязі пяти років в цій кімнаті мешкає один.

Відповідач листом № Б-330/05.01.01-01 від 11 березня 2015 року відмовив позивачеві щодо визнання його наймачем кімнати № 49 у гуртожитку по вул. Супруна, буд.13 м.Суми, оскільки останній є наймачем ліжко-місця.

Також судом встановлено, що позивач не перебуває на черзі щодо поліпшення житлових умов, що не виключає права Сумської міської ради на видачу ордеру іншим особам на ліжко-місце в спірній кімнаті.

У суді позивач не оспорював дії власника гуртожитку щодо відмови у наданні йому ордеру на всю кімнату.

Крім того, позивач комунальні платежі за всю кімнату за вказаною адресою сплачує добровільно.

ОСОБА_3, звертаючись до суду із зазначеним позовом зазначав, що визнання за ним права користування на всю кімнату в гуртожитку надасть йому можливість реалізувати своє право на приватизацію цієї кімнати згідно Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків».

Проте, позивач з таким позовом до суду не звертався, а вирішення питання щодо кількості громадян, які можуть проживати в кімнатах гуртожитку та оплати вартості такого проживання як і статусу гуртожитку належить до компетенції власника, в даному випадку територіальної громади.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для скасування рішення, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 09 липня 2015 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -