Доповідач Халаджи О.В. провадження 22-ц/775/310/2015
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2015 року м. Артемівськ

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Халаджи О.В.

суддів Жарової Ю.І., Канурної О.Д.,

при секретарі Хоміч Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 11 червня 2015 року по справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 11 червня 2015 року позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу задоволенні повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Страхова компанія «Провідна» в порядку регресу матеріальну шкоди від ДТП у розмірі 12 546,40 гривень та судовий збір у розмірі 243,60 гривень.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 своєчасно не повідомив страхову компанію про настання страхового випадку, що є порушенням ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та є підставою для стягнення з останнього матеріальної шкоди в порядку регресу.

З вказаним рішенням не погодився відповідач ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що суд першої інстанції постановив судове рішення про стягнення з останнього матеріальної шкоди в порядку регресу лише на підставі того, що ОСОБА_1 не зміг підтвердити письмовим доказом факт повідомлення ним страхову компанію про ДТП, тоді як всі інші докази свідчать саме на користь відповідача та підтверджують, що той своєчасно повідомив страхову компанію про ДТП. Так в матеріалах справи є акту огляду транспортного засобу від 21.04.2014 року, що вже свідчить про своєчасність повідомлення страховика із страховим випадком, у судовому засіданні він повідомляв, що в день ДТП він повідомляв страхову компанію про страховий випадок за телефоном, зазначеним у страховому полюсі, а також наступного дня його дружиною була подана заява до страхової компанії із зазначенням її номеру та дати та ці факти не були перевірені у суді першої інстанції. Також апелянт зазначає, що по справі не було притягнуто у якості співвідповідача його дружини ОСОБА_2, оскільки остання є власником джерела підвищеної небезпеки та повинна нести солідарну відповідальність за заподіяну шкоду.

Просив скасувати рішення суду першої інстанції та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 - апелянт по справі доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав до суду заяву з проханням розглянути справу без участі представника.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши доводи апеляції, дослідивши докази, які є в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, судом встановлено, що 27.04.2013 р. року між ПАТ «СК «Провідна» та ОСОБА_2 було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі Полісу № АС/0557426 строк дії якого з 27.04.2013 р. до 26.04.2014р.

Згідно умов Полісу ліміт відповідальності страхової компанії за шкоду, заподіяну майну - 50 000,00 грн., розмір франшизи - 500,00 грн. Відповідно до Полісу забезпеченим транспортним засобом є автомобіль НОМЕР_1.

17.03.2014 року об 11 годині 30 хвилин в районі автодороги «КПП Танюшевка-Старобелек - Артемівськ» 159 км + 150 м, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю Забезпеченого ТЗ «ЗАЗ 110557», д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1 та транспортним засобом «Форд», д.н. НОМЕР_3.

Відповідач ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, що підтверджується постановою Краматорського міського суду від 17 квітня 2014 р., за якою останній був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнений до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Позивач здійснив виплату власнику пошкодженого в ДТП ТЗ «Форд», д.н. НОМЕР_3 в сумі 12546,49 грн., що підтверджується платіжним дорученням.

Відповідно до п.п. 33.1.4. п. 33.1. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», «водій транспортного засобу, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу».

Відповідно до ч. І ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з абзацом «ґ» пп.38.1.1. п.38.1. ст.38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», «страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.»

За доводами апеляційної скарги відповідач ОСОБА_1 зазначає, що він повідомляв страхову компанію ПАТ «СК Провідна» про настання страхового випадку в передбачений законом термін, як за телефоном так і письмово, але підтвердити факт свого повідомлення він не може, а суд першої інстанції цей факт не перевірив.

Апеляційним судом при апеляційному розгляді справи було зроблено запит до ПАТ «СК Провідна» для встановлення факту повідомлення страхової компанії відповідачем чи його дружиною ОСОБА_1 про настання страхового випадку та згідно довідки, наданої ПАТ «СК Провідна» від 10.09.2015 року суду була надана відповідь, що 18.03.2014 року в 15.10 годин до ПАТ «СК «Провідна» надійшов телефонний дзвінок з тел.. НОМЕР_5 від ОСОБА_2, вказаному зверненню було присвоєно номер НОМЕР_4. Аналогічний номер було присвоєно письмовій заяві про виплату страхового відшкодування ОСОБА_3 Письмових повідомлень про настання ДТП від ОСОБА_2 ПАТ «СК «Провідна» не отримувала.

У правових висновках Верховного суду України за перше півріччя 2014 року «Про спори щодо відшкодування шкоди» зазначено, що аналіз положень ст. ст. 33, 38 Закону України від 1 липня 2004 р. № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції з 18 вересня 2011 р. до 8 січня 2012 р.) дає підстави для висновку про те, що у зв'язку з внесеними до цього Закону змінами було збережено як обов'язок страхувальника щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), так і відповідне право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо водій не повідомив страховика про настання ДТП.

Неузгодженість нумерації підпунктів п. 33.1 ст. 33 та підпунктів п. 38.1 ст. 38 указаного Закону після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 р. № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» не може обмежувати встановлене ст. 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про ДТП, тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову.

Оскільки в судовому порядку відповідачем по справі не було надано доказів, які б підтверджували його письмове звернення у триденний строк до ПАТ «СК «Провідна» про факт ДТП, а всі досліджені у суді докази підтверджують зворотнє, то судом першої інстанції було зроблено правильний висновок про стягнення з останнього страхового відшкодування, сплаченого страховою компанією потерпілій особі в регресному порядку.

Доводи апеляційної скарги про те, що вирішуючи спір суд першої інстанції не стягнув з дружини відповідача ОСОБА_2 солідарно сплачені за договором страхування потерпілому страхових сум, оскільки та є власницею автомобіля і тому повинна відповідати солідарно з відповідачем, також не заслуговують на увагу оскільки Постановою № 4 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», а саме п. 6 зазначено, що особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України).

Суд першої інстанції повно, всебічно, об'єктивно розглянув заявлений позов на підставі наданих сторонами доказів та прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення спору.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 11 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: