Справа № 749/346/15-ц Провадження № 22-ц/795/1316/2015 Головуючий у I інстанції: Чигвінцев М.С.
Категорія: цивільна Доповідач: Кузюра Л. В.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

11 серпня 2015 року м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

Головуючого судді Кузюри Л.В.,

Суддів:Вінгаль В.М., Харечко Л.К.

При секретарі: Шкарупі Л.В.

За участю:ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4, ОСОБА_5, його представникаОСОБА_9

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Щорського районного суду Чернігівської області від 28 травня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів за договором позики,

У С Т А Н О В И В :

Рішенням Щорського районного суду Чернігівської області від 28 травня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів за договором позики задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики у сумі 10 000 грн. 00 коп., витрати, понесенні за отримання правової допомоги, в сумі 2 500 грн. 00 коп., витрати, понесені на сплату судового збору, в сумі 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким залишити позовні вимоги ОСОБА_3 без задоволення, мотивуючи тим, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, внаслідок чого ухвалив судове рішення, що не відповідає фактичним обставинам справи. Зазначав, що грошові кошти в позику від ОСОБА_5 не отримував, а розписку було написано ним у стані алкогольного сп`яніння.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України, якою зазначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

З даним висновком погоджується апеляційний суд.

Судом першої інстанції встановлено, що 06 грудня 2014 року ОСОБА_3 надав у позику ОСОБА_5 10 000 гривень, які відповідач зобов`язався повернути у семиденний строк, що зафіксовано в оригіналі розписки ОСОБА_5, що знаходиться у даній справі на аркуші 26.

За змістом вказаної розписки передбачається, що у разі непогашення відповідачем боргу, останній має передати автомобіль марки ВАЗ 2106 НОМЕР_1 ОСОБА_3 в постійне користування.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з приписами статті 1046 ЦК України, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики, за приписами ст. ст. 207, 1047 ЦК України, укладається у письмовій формі, на підтвердження чого може бути представлено розписку позичальника, або інший документ, який посвідчує передання позикодавцем визначеної грошової суми.

Оскільки позивачем було представлено суду оригінал розписки, за правилами ст. 545 ЦК України, вказана обставина свідчить про наявність у ОСОБА_5 невиконаного у строк боргового зобов`язання перед ОСОБА_3, а відтак, суд першої інстанції, враховуючи положення ст. ст. 509, 525, 526, 1046, 1049 ЦК України, постановив законне рішення про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги відповідача відносно того, що він не отримував від позивача грошових коштів, а розписку писав у стані алкогольного сп`яніння, не заслуговують на увагу, оскільки, у відповідності з положеннями ст. 1051 ЦК України, в судовому порядку договір позики оспорено не було.

Доводи ОСОБА_5 в апеляційній скарзі відносно того, що зі змісту розписки не вбачається отримання ним саме позики від ОСОБА_3, цільове призначення коштів, які підлягають поверненню останньому, не заслуговують на увагу, оскільки в тексті зазначеного боргового документа достатньо відомостей щодо суті правовідносин, що виникли між сторонами, які обґрунтовано визначено судом як такі, що є договором позики.

Зазначення сторонами договору в розписці про те, що у разі непогашення відповідачем боргу, останній має передати автомобіль марки ВАЗ 2106 НОМЕР_1 ОСОБА_3 в постійне користування, за змістом ст. 1046 ЦК України, не відноситься до істотних умов договору позики, а тому виконання обов"язку за даним договором має відбуватись шляхом повернення грошових коштів, як прописано у ч.1 ст. 1049 ЦК України.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Щорського районного суду Чернігівської області від 28 травня 2015 року залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: