Справа № 751/5352/15-ц Провадження № 22-ц/795/1571/2015 Категорія - цивільнаГоловуючий у I інстанції - Мороз К. В. Доповідач - Шарапова О. Л.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіШарапової О.Л.
суддів:Страшного М.М., Тагієва С.Р.
при секретарі:Нечасному О.Л.
за участю:ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02 липня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_7 до ПАТ «Чернігівобленерго» про зобов»язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

В травні 2015 року ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом, в якому просила зобов»язати ПАТ «Чернігівобленерго» укласти з нею договір на постачання електричної енергії до об»єктів нерухомості, що розташовані в АДРЕСА_1

Позовні вимоги мотивовані тим, що вона є власником нерухомого майна, що розташоване в АДРЕСА_1 В листопаді 2014 року вона звернулась до відповідача з заявою про укладання договору постачання електричної енергії до належних їй на праві власності об»єктів нерухомості. Відповідач в укладанні договору постачання електричної енергії відмовив з посиланням на те, що укладання договору можливе лише після розірвання попереднього договору постачання електричної енергії між ПАТ «Чернігівобленерго» та ТОВ « Виробничо-кондитерський комбінат « Нивки». Така відмова є незаконною. Відсутність ініціативи попереднього власника нерухомості на розірвання договору постачання електричної енергії не повинна впливати на можливість нового власника нерухомого майна на укладання такого договору , а п. 6.18 Правил користування електричною енергією в цій частині протирічить приписам Закону України « Про електроенергетику».

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02 липня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що оскаржуване рішення є незаконним. Апелянт посилається на те, що електроустановкою є комплекс взаємопов»язаного устаткування і споруд, що призначаються для виробництва або перетворення, передачі, розподілу чи споживання електричної енергії, з урахуванням приписів ст.. 186 ЦК України електроустановка є приналежністю об»єкта нерухомості, а тому їй, як власнику нерухомого майна в АДРЕСА_1 належать і електроустановки за цієї адресою , а саме внутрішньобудинкові електричні мережі, системи автоматики , захисту, які розташовані в будівлях. Апелянт вказує на те, що при зверненні до відповідача була надана для заповнення стандартна форма заяви, яка не передбачала можливості обрання між « користуванням « та « постачанням « електричної енергії, але відповідач ніколи не заперечував , що мова йде саме про укладання договору постачання електричної енергії. Апелянт зазначає, що відсутність ініціативи попереднього власника нерухомості на розірвання договору постачання електричної енергії не повинна впливати на можливість нового власника нерухомого майна на укладання такого договору , а п. 6.18 Правил користування електричною енергією в цій частині не може бути застосований, оскільки протирічить приписам Закону України « Про електроенергетику».

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 22 лютого 2011 року між ВАТ «Чернігівобленерго» та ТОВ « Виробничо-кондитерський комбінат « Нивки» був укладений договір постачання електричної енергії. Відповідно до умов укладеного договору відповідач по справі зобов»язався постачати електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок нерухомого майна , яке розташоване в АДРЕСА_1

В подальшому позивачка набула право власності на нерухоме майно за адресою : АДРЕСА_1, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20 серпня 2014 року.

В листопаді 2014 року позивачка звернулась до відповідача з заявою про укладання договору постачання електричної енергії до належних їй на праві власності об»єктів нерухомості.

Відповідач в укладанні договору постачання електричної енергії відмовив з посиланням на те, що укладання договору можливе лише після розірвання попереднього договору постачання електричної енергії між ПАТ «Чернігівобленерго» та ТОВ « Виробничо-кондитерський комбінат « Нивки».

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що відсутні докази того, що позивач має у власності електроустановки, які розташовані в АДРЕСА_1; в листопаді 2014 року позивачка зверталась до відповідача з заявою про укладання договору користування електричною енергією, а позов пред»явлений з вимогами про зобов»язання укласти договір про постачання електричної енергії, що є різними договорами; відсутні докази того, що ТОВ «Виробничо-кондитерський комбінат « Нивки» звільнило будівлю по АДРЕСА_1 та припинило користування електричною енергією.

Проте, з таким висновком суду частково не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного.

За змістом ст.. 24 Закону України « Про електроенергетику» енергопостачальник, що здійснює постачання електричної енергії на закріпленій території, не має права відмовити замовнику( споживачу), електроустановки якого розташовані на такій території, в укладанні договору про постачання електричної енергії( договору про користування електричною енергією) за умови, що нова електроустановка замовника приєднана або потужність для діючої електроустановки спожива збільшена в установленому законодавством порядку.

Відповідно до п. 6.18 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ № 28 від 31 липня 1996 року у разі звільнення займаного приміщення та /або остаточного припинення користування електричною енергією споживач зобов»язаний повідомити постачальника електричної енергії та ( у разі наявності відповідного договору) електропередавальну організацію або основного споживача не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією та надати заяву щодо розірвання договору, і в цей самий термін здійснити сплату всіх платежів, передбачених відповідними договорами, до заявленого споживачем дня звільнення приміщення та /або остаточного припинення користування електричною енергією включно. З новим споживачем укладаються договори відповідно до вимог законодавства України, зокрема цих Правил та нормативно-технічних документів після розірвання договорів з споживачем, який звільняє приміщення.

В ході розгляду справи не оспорювалось, що ТОВ «Виробничо-кондитерський комбінат « Нивки» до ПАТ «Чернігівобленерго» не подавало заяву про розірвання договору постачання електричної енергії від 22 лютого 2011 року, тобто вказаний договір є чинним, а тому відповідач обґрунтовано відмовив позивачу в укладанні договору постачання електричної енергії.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції слід змінити в частині мотивів відмови у задоволенні позовних вимог.

Доводи апелянта про те, що відсутність ініціативи попереднього власника нерухомості на розірвання договору постачання електричної енергії не повинна впливати на можливість нового власника нерухомого майна на укладання такого договору , а п. 6.18 Правил користування електричною енергією в цій частині не може бути застосований, оскільки протирічить приписам Закону України « Про електроенергетику», апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки законодавство не передбачає укладання двох договорів про постачання електроенергії на одні й ті ж об»єкти, а п. 6.18 Правил користування електричною енергією лише визначає конкретний порядок укладання відповідних договорів.

Посилання ТОВ «Виробничо-кондитерський комбінат « Нивки» на те, що позивачка не має у власності електроустановок по АДРЕСА_1, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки електроустановкою є комплекс взаємопов»язаного устаткування і споруд, що призначаються для виробництва або перетворення, передачі, розподілу чи споживання електричної енергії, з урахуванням приписів ст.. 186 ЦК України електроустановка є приналежністю об»єкта нерухомості, а тому позивачці, як власнику нерухомого майна в АДРЕСА_1 належать і електроустановки за цієї адресою.

Керуючись ст. ст.. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 309, 313, 316, 317 ЦПК України, апеляційний суд-

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02 липня 2015 року - змінити в частині мотивів відмови у задоволенні позовних вимог.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: