Номер провадження 6/754/442/15
У Х В А Л А

Іменем України

11 серпня 2015 рокуСуд Деснянського району м. Києва:

в складі: головуючого- судді - Панченко О.М.

при секретарі - Буцко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред»явлення виконавчого документу до виконання,-

ВСТАНОВИВ:

До суду 03.08.2015 року звернувся позивач ОСОБА_1 з заявою про поновлення пропущеного строку для пред»явлення до виконання виконавчого листа №2-151/09 виданого на виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 17.12.2009 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання попереднього договору купівлі-продажу та стягнення завдатку за попереднім договором купівлі-продажу.

Вимоги заяви мотивує тим, що після набрання законної сили рішенням суду, Деснянським районним судом м. Києва 15.03.2010 року було видано виконавчий лист №2-151/09 р. Вказаний виконавчий лист в серпні 2012 року повторно був направлений для виконання до ВДВС Деснянського РУЮ в м. Києві. При його зверненні в листопаді 2014 року до виконавчої служби, йому стало відомо про те, що постановою державного виконавця від 29.11.2013 року було повернуто виконавчий документ стягувачеві без виконання, оскільки боржник добровільно не виконав рішення суду, майно та кошти у боржника відсутні, місце його роботи не встановлено. Проте, вказаний виконавчий документ він не отримав, в зв»язку з чим звернувся до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа. Ухвалою суду від 30.03.2015 року задоволено його заяву та видано дублікат виконавчого листа, який ним було направлено на виконання до ДВС. Постановою державного виконавця від 22.06.2015 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження у зв»язку з тим, що строк пред»явлення його до виконання сплинув, а в дублікаті виконавчого листа не зазначено, що строк на його подачу поновлено. Враховуючи те, що виконавчий лист було втрачено не з його вини, вважає, що вищевикладені обставини в сукупності свідчать про поважність пропущення ним строку пред»явлення до виконання виконавчого листа.

В судове засідання сторони не з»явилися, належним чином повідомлені судом про день та час розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом було встановлено наступне.

17.12.2009 року Апеляційним судом м. Києва було скасовано рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18.09.2009 року та ухвалено нове рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 202 570 грн.

15.03.2010 року виданий виконавчий лист на примусове виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 17.12.2009 року та строк пред»явлення виконавчого документі був визначений до 18.12.2012 року.

Повторно, вказаний виконавчий лист в серпні 2012 року був направлений до виконання до ВДВС Деснянського РУЮ в м. Києві.

При зверненні в листопаді 2014 року до виконавчої служби позивачу стало відомо про те, що постановою державного виконавця від 29.11.2013 року було повернуто виконавчий документ стягувачеві без виконання, оскільки боржник добровільно не виконав рішення суду, майно та кошти у боржника відсутні, місце його роботи не встановлено. Проте, вказаний виконавчий документ він не отримував, в зв»язку з чим звернувся до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа.

Ухвалою суду від 30.03.2015 року задоволено заяву позивача та видано дублікат виконавчого листа, який ним було направлено на виконання до ДВС.

Постановою державного виконавця від 22.06.2015 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження у зв»язку з тим, що строк пред»явлення його до виконання сплинув, а в дублікаті виконавчого листа не зазначено, що строк на його подачу поновлено.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час видачі виконавчих листів), виконавчі листі можуть бути пред'явленні до виконання протягом трьох років.

Частиною 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що стягувач, який пропустив строк для пред'явлення виконавчого документу до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення пропущеного строку до суду, який видав відповідний документ, або до суду за місцем виконання.

За положеннями ч.1 ст.371 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Поважними за змістом вказаної норми процесуального права визнаються обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

З урахуванням даних обставин та враховуючи факт невиконання рішення суду, яке набрало законної сили, що є неприпустимим, в силу вимог закону, суд вважає, що стягувачем пропущено строк пред'явлення виконавчого листа до виконання з об'єктивних причин, які є поважними, а відтак існують законні підстави для поновлення пропущеного строку.

Водночас, також слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Сферою регулювання ст.6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема Європейський суд з прав людини зазначає, що п.1 ст.6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

В рішенні Європейського суду «Горнсбі проти Греції» від 10.03.1997 (п. 40) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «суду».

Щодо поновлення процесуальних строків національними судами Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд одним із аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» від 21.02.1975 п. 36) не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі «Герін проти Франції» від 29.07.1998, п. 37).

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. 371 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк для пред»явлення до виконання виконавчого листа №2-151/09 року по справі №2-151/2009 на виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 17.12.2009 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання попереднього договору купівлі-продажу та стягнення завдатку за попереднім договором купівлі-продажу.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Деснянський районний суд м. Києва на протязі п»яти днів з дня проголошення , - апеляційної скарги.

Суддя: