Справа № 128/1143/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

07.10.2015 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді Карпінської Ю.Ф.,

за участю секретаря Воробей В.М.

та учасників процесу:

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області ОСОБА_5, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулась до суду з даним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 18.12.2013 року помер її батько ОСОБА_6, після смерті якого залишилось відповідне спадкове майно. Крім позивача, спадкоємцем першої черги за законом є її рідний брат ОСОБА_2, який прийняв спадщину. Однак, останній не надав письмову згоду на подання позивачем заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. 23.03.2015 року позивач отримала листа № 77/02-14 від 17.03.2015 року, в якому приватний нотаріус ОСОБА_5 повідомила про те, що після смерті ОСОБА_6 залишилось спадкове майно, для прийняття якого ОСОБА_4 повинна звернутися до суду для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини та про необхідність на протязі 30 днів повідомити приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області ОСОБА_5 про свої наміри щодо оформлення спадщини, в іншому випадку свідоцтво про право на спадщину буде видано сину померлого ОСОБА_2 Для отримання спадщини позивач не змогла вчасно звернутись із заявою до нотаріальної контори, оскільки на час відкриття спадщини та на даний час проживає за межами території України, а саме на території Швейцарської Конфедерації. А також, починаючи з 2012 року по даний час, позивач не перетинала кордон України. Відтак, існували обєктивні причини пропуску строку, зокрема щодо особливого порядку юридичного оформлення та легалізації відповідних документів. Крім того, протягом тривалого часу ОСОБА_4 хворіла і не мала можливості займатись оформленням документів для прийняття спадщини. На думку позивача, зазначені причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважними.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 за довіреністю ОСОБА_7 позов підтримав на підставах, викладених в ньому.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 за довіреністю ОСОБА_8 позов підтримала на підставах, викладених в ньому. Також пояснила, що 18.12.2013 року помер батько позивача ОСОБА_6 Після смерті останнього відкрилась спадщина на належне йому спадкове майно. У встановлений законом строк (протягом шести місяців з часу відкриття спадщини) брат позивача ОСОБА_2 подав заяву про прийняття спадщини. Позивач не подала таку заяву, так як мала поважні причини. Письмової згоди на прийняття спадщини позивачем відповідач не надає. Позивач постійно проживає в Швейцарії з дати смерті батька. З 03.08.2013 року по листопад 2014 року позивач хворіла, тому не могла звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. В період часу з 18.10.2013 року до 07.05.2014 року ОСОБА_4 була госпіталізована, була вагітна та не могла пересуватися за межі країни, так як це було заборонено її лікарем. 21.08.2014 року її знову було госпіталізовано і до кінця осені 2014 року їй було заборонено пересуватися. З 2012 року позивач не перетинала кордон України.

В судовому засіданні 07.10.2015 року представник позивача за довіреністю ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити на підставі тих доказів, які були додані до позовної заяви.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні 07.10.2015 року позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні. Суду пояснив, що позивач була повідомлена про смерть батька та відкриття спадщини одразу після цієї події.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав. Суду пояснив, що з 2012 року з померлим батьком позивач не проживала, допомоги йому не надавала, участі в похоронах не приймала. На його думку, позивач мала можливість підїхати до консула для подання заяви про прийняття спадщини. Її було повідомлено про смерть батька і про відкриття спадщини. Доводи позивача є необґрунтованими. Просить відмовити в позові, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог.

Третя особа приватний нотаріус Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області ОСОБА_5 в судове засідання не зявилась, попередньо подала через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, в заяві зазначила, що при вирішенні спору покладається на розсуд суду.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, давши їм належну правову оцінку, суд приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що дійсно 18.12.2013 року помер ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-АМ № 279430, яка наявна в матеріалах спадкової справи (а.с.89 зі звороту), оскільки позивачем такий доказ наданий не був та клопотання про витребування такого доказу також не було подано.

Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому спадкове майно, а саме: на 1/2 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських споруд, що знаходиться за адресою: с. Якушинці, вул. Богдана Хмельницького, 52, Вінницького району Вінницької області. Факт належності спадкодавцю даного спадкового майна підтверджується копією договору купівлі-продажу від 20.02.1992 року (а.с.101-102) та копією інформаційної довідки-характеристики № 7, виданої КП «ВООБТІ» 27.06.2014 року (а.с. 102 зі звороту).

Позивач ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2 є спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_6, як його діти. Відповідач спадщину прийняв, звернувшись у встановлений законом строк до нотаріальної контори із заявою про її прийняття, що підтверджується копією спадкової справи № 12/2014, заведеної до майна померлого ОСОБА_6 (а.с.86-108).

Той факт, що позивач ОСОБА_4 є дочкою спадкодавця ОСОБА_6, підтверджується копією свідоцтва про її народження серії 1-АМ № 014956, відповідно до якого батьком позивача зазначений ОСОБА_6 (а.с.21), та копією свідоцтва про шлюб, виданого Швейцарською Конфедерацією та посвідченого апостилем відповідно до Гаазької конвенції від 05.10.1961 року (а.с.30-31, 32), що також не заперечується відповідачем.

Позивач ОСОБА_4 бажає прийняти спадщину, проте, згідно позовної заяви та пояснень представників позивача в судовому засіданні, звернутись у встановлений законом шестимісячний строк до нотаріальної контори вона не мала можливості, оскільки з 2012 року проживає в Швейцарії та по даний час не перетинала кордону України, що, на думку позивача та її представників, підтверджується ксерокопією її закордонного паспорта (а.с.10-20). Крім того, в період від серпня 2013 року до травня 2014 року позивач була вагітною, також під час вагітності її розбив параліч і вона була госпіталізована на кілька днів, та відповідно до заключення лікаря не була спроможна подорожувати з самого початку вагітності до кінця осені 2014 року, що, на думку позивача та її представників, підтверджується ксерокопіями листа лікаря та ксерокопіями лікарняних звітів, перекладених перекладачем ОСОБА_9, засвідченими ОСОБА_10, другим секретарем по посаді першого секретаря консульського відділу Посольства України у Швейцарській Конфедерації (а.с.33, 34, 35, 36, 37, 38).

Судом також встановлено, що 23.03.2015 року позивач отримала листа № 77/02-14 від 17.03.2015 року, в якому приватний нотаріус ОСОБА_5 повідомила про те, що після смерті ОСОБА_6 залишилось спадкове майно, для прийняття якого ОСОБА_4 повинна звернутися до суду для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини та про необхідність на протязі 30 днів повідомити приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області ОСОБА_5 про свої наміри щодо оформлення спадщини, в іншому випадку свідоцтво про право на спадщину буде видано сину померлого ОСОБА_2, що підтверджується його копією (а.с.22).

Статтею 1270 ЦК України встановлюється строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.

Згідно ч.2 п.24 вказаної Постанови суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину.

Відповідно до ч.5 п.24 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно д ч.1 ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За нормами ст.59 ЦПК України обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не приймає до уваги ксерокопію закордонного паспорта позивача та ксерокопію листа лікаря і ксерокопії лікарняних звітів в підтвердження поважності причин пропуску встановленого законодавством строку прийняття спадщини. Ксерокопія закордонного паспорта позивача належним чином не завірена, тому неможливо встановити, що вказана ксерокопія відповідає оригіналу та дійсно позивач з моменту смерті свого батька весь час перебувала за межами України. З ксерокопії листа лікаря і ксерокопій лікарняних звітів вбачаються лише ті обставини, що ОСОБА_4 була вагітною в період з серпня 2013 року до травня 2014 року, її син народився 7 травня 2014 року, раніше під час вагітності ОСОБА_4 розбив параліч і вона була госпіталізована на кілька днів, не була спроможною подорожувати з самого початку вагітності і до кінця осені 2014 року. Зазначені відомості лише вказують лише на те, що позивачеві було заборонено подорожувати, а також вказані документи не завірені печатками лікарів.

Крім того, відповідно до Положення про порядок учинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства закордонних справ України від 27.12.2004 за 142/5/310, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2004 р. за № 1649/10248, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати консулу заяву про прийняття спадщини (п.3.11.3). Письмова заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто консулу. Справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається консулом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або прибути особисто до консула. Засвідчення справжності підпису не потрібне, якщо спадкоємець особисто з'явився до консула і подав заяву. У цьому разі консул установлює особу спадкоємця і перевіряє справжність його підпису, про що робить відмітку на заяві і вказує найменування документа, що посвідчує особу, його номер, дату видачі, найменування установи, яка видала документ, рік народження спадкоємця. Спадкоємці, які пропустили строк для прийняття спадщини, можуть за згодою всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину, подати консулу заяву про прийняття спадщини за місцем відкриття спадщини. Такі заяви спадкоємців мають бути викладені в письмовій формі і подані консулу до видачі свідоцтва про право на спадщину. Справжність підписів спадкоємців на їх заявах має бути нотаріально засвідчена. (п.3.11.6).

Отже, неспроможність подорожувати не позбавляла позивача права подати консулу поштою письмову заяву про прийняття спадщини у передбачений законом строк.

Позивач, посилаючись на поважні причини, що перешкоджали їй прийняти вчасно спадщину після смерті батька, не надала належних та допустимих доказів на підтвердження цих обставин.

Вирішуючи справу в межах наданих до суду доказів, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Досліджуючи поважність причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, які повинні бути пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, суд дійшов висновку, що зазначені позивачем причини пропуску цього строку такими не являється, а тому вони не можуть бути визнані судом поважними.

Таким чином, позивач пропустила строк для прийняття спадщини не з поважних причин, а тому заявлений нею позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1270, 1272 ЦК України, Положенням про порядок учинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства закордонних справ України від 27.12.2004 за 142/5/310, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2004 р. за № 1649/10248, ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області ОСОБА_5, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: Ю.Ф. Карпінська