Справа № 495/4595/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2015 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання: Охримчук А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_1 (папсорт серії КК № 452509 виданий 05.05.2000 року)

від третьої особи: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 495/4595/15-ц

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3

про стягнення аліментів

В С Т А Н О В И В :

10.07.2015 року ОСОБА_2 (далі по тексту позивач) звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі по тексту відповідач) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 (далі по тексту третя особа) про стягнення аліментів (а.с.1-2).

Так, позивач просить суд стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі ? частки з усіх видів доходу щомісячно на період навчання сина ОСОБА_3

Відповідачем ОСОБА_1, подано до суду заперечення проти позову ОСОБА_2, згідно з яким він просить суд в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що крім зарплатні водієм інших заробітків він не має, на його утриманні знаходиться малолітня дитина, дружина та матір, яка досягла пенсійного віку, постійно хворіє та часто проходить лікування. Крім того, відповідач зазначає, що він має значну заборгованість по сплаті аліментів на сина, приблизно 20 000 грн. У свою чергу, син ОСОБА_3 навчається на бюджетній формі навчання, отримує значну стипендію, працездатний та взмозі забезпечити себе повністю (а.с.19-20).

Позивач ОСОБА_2, та третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, але подали до суду заяви, згідно з якими заявлені позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити та справу розглянути за їх відсутності (а.с.14-15).

Відповідач ОСОБА_1, в судовому засіданні викладені у запереченні доводи та вимоги підтримав та просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши в судовому засідання пояснення відповідача, суд дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1, перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від сумісного шлюбу у сторін 21.06.1997 року народився син ОСОБА_4, що підтверджується виданим 15.08.1999 року Виконкомом Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району свідоцтвом про народження серії І-ЖД №122481, актовий запис за № 55 (а.с.3).

Згідно із виданим 27.08.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області свідоцтвом про зміну імені серії І-ЖД № 007664, прізвище, власне ім ?я, по батькові ОСОБА_4 після державної реєстрації зміни імені ОСОБА_3 (а.с.8).

За твердженням позивача, син ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ОСОБА_3, мешкає разом із матірю та знаходиться на її повному утриманні. Дитина навчається на першому курсі в Одеській національній академії зв ?язку ім. О.С. Попова.

Позивач ОСОБА_2, посилається на те, що вона самостійно несе витрати на придбання для сина підручників, квитків на проїзд до місця навчання, харчування, предметів одягу та взуття.

Зазначені вище обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з відповідною позовною заявою.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року встановлено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Згідно із ст.200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 Сімейного кодексу України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.182 СК України).

Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Положеннями ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову.

Як встановлено матеріалами справи та підтверджено в судовому засіданні, ОСОБА_3 (син ОСОБА_2 та ОСОБА_1С.) дійсно навчається на 1-му курсі денної бюджетної форми навчання в Одеській національній академії зв ?язку ім. О.С. Попова. Наказом № 01-08-237 від 11.08.2014 року зарахований з 01.09.2014 року на 1-ий курс денної бюджетної форми навчання освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавра за напрямом підготовки «Автоматизація та комп ?ютерно-інтегровані технології». Термін закінчення навчання 30.06.2018 року, що підтверджується довідкою начальника відділу кадрів Одеської національної академії зв ?язку ім. О.С. Попова № 11-45/269 від 25.06.2015 року (а.с.7).

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що на утриманні ОСОБА_1 знаходяться малолітня дитина (ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1), дружина (ОСОБА_6), яка доглядає дитину до 3-х років та матір (ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2), яка досягла пенсійного віку, постійно хворіє та часто проходить лікування (а.с.21-22, 25).

Згідно із виданою 29.07.2015 року ТОВ «Белста» довідкою про зарплату № 728, ОСОБА_1 дійсно працює у ТОВ «Белста» з 02.06.2015 року на посаді водій. Дохід за останній місяць дорівнює: нараховано 2 490 грн; утримано 1 323,43 грн.; до виплати 1 166,57 грн. (а.с.26).

Крім того, згідно із розрахунком заборгованості по аліментах боржника ОСОБА_1, відповідно до вимог виконавчого листа № 2-852, виданого 29.08.2001 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі ? частки всіх видів заробітку щомісячно на утримання дитини: сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, де борг станом на 31.05.2015 року складає 26 747,25 грн. (а.с.23).

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення щомісячно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на час навчання на утримання повнолітньої дитини сина ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, починаючи з дня подання позовної заяви до закінчення навчання. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Такий висновок суду мотивований тим, що:

- в порушення ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 Цивільного процесуального кодексу України позивачем не представлено до суду жодних доказів щодо матеріального становища відповідача і не доведено того факту, що відповідач може сплачувати щомісячно аліменти саме у визначеному позивачем розмірі;

- на утриманні ОСОБА_1 знаходяться малолітня дитина, дружина, яка доглядає дитину до 3-х років та матір, яка досягла пенсійного віку, постійно хворіє та часто проходить лікування;

- ОСОБА_1 працює на посаді водія та заробітна плата, яку він отримує становить 1 166,57 грн.;

- станом на 31.05.2015 року у ОСОБА_1 наявна заборгованість по аліментах в розмірі 26 747,25 грн.

В свою чергу, сторони не позбавлені права звернутись до суду з позовом про зміну (збільшення/зменшення) розміру аліментів.

Так, відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом змінено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось з них.

У зв'язку з тим, що матеріальне становище, сімейний стан, а також стан здоров'я платника аліментів або їх одержувача можуть протягом часу наявності аліментного зобов'язання змінюватися, законом передбачено, що за позовом якоїсь із цих осіб суд вправі змінити раніше встановлений розмір аліментів як в сторону їх зменшення, так і в сторону їх збільшення. Крім того, зменшення розміру аліментів за наявності передбачених законом причин не виключає можливості взагалі звільнення від їх сплати. Якщо розмір аліментів було визначено за рішенням суду, заінтересована особа вправі звернутися з позовом до суду про його збільшення або зменшення. Під зміною матеріального положення сторін розуміється як покращення, так і погіршення майнового положення платника або одержувача аліментів.

Згідно із ст.ст. 79, 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати за розгляд позовної заяви.

Керуючись статтями 182-183, 191, 199-200 Сімейного кодексу України, статтями 3, 10, 11, 57-60, 88, 157, 169, 197, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) аліменти на час навчання на утримання повнолітньої дитини сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, починаючи з дня подання позовної заяви, а саме з 10.07.2015 року до закінчення навчання, тобто до 30.06.2018 року. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь держави судовий збір за розгляд позовної заяви в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Мишко