29.07.2015 Справа № 756/4699/15-ц
№756/4699/15-ц
№2/756/3185/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2015 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Шевчука А.В.,

при секретарі - Субіну М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням під АДРЕСА_1 (підвал).

В процесі розгляду справи ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 21.07.2015 року позовну заяву залишено без розгляду в частині вимог ОСОБА_3

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказувала, що вона є одноосібним власником 84/100 частки нежитлових приміщень, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (підвал) загальною площею 489,7 кв.м.

У грудні 2013 року ОСОБА_2 самовільно зайняла частину вказаного приміщення, яке позначено у технічному паспорті як приміщення №9 площею 9,6 кв.м. та заблокувала доступ до нього.

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача із вимогою звільнити спірне приміщення, більше того до Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві щодо неправомірних дій ОСОБА_2

При цьому, відповідач приміщення не звільнила, а Оболонським РУ ГУ МВС України в м. Києві запропоновано з цього приводу звертатися до суду.

Таким чином, ОСОБА_1 просить суд ухвалити рішення, яким зобов'язати відповідача не чинити перешкоди в користуванні належним їй нежитловим приміщенням.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та просив про його задоволення.

ОСОБА_2 проти позову не заперечувала, погодилась у судовому засіданні із правомірністю вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, встановив наступне.

Згідно договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 13.08.2013 року ОСОБА_1 набула у власність 168/300 частки нежилих приміщень (2/3 частки від 84/100) за адресою: АДРЕСА_1 (підвал).

У відповідності до Договору Дарування частки нежитлових приміщень від 17.04.2015 року ОСОБА_1 набула у власність 84/300 частки нежилих приміщень (1/3 частки від 84/100) за адресою: АДРЕСА_1 (підвал).

З огляду на зазначене та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 є одноосібним власником 84/100 нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (підвал) загальною площею 489,7 кв.м.

Згідно технічного паспорта на нежитлове приміщення у м. Києві по АДРЕСА_1 (підвал) до нього також входить приміщення №9 площею 9,6 кв.м..

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В судовому засіданні встановлено та не заперечувалося відповідачем, що вона самовільно зайняла нежитлове приміщенням АДРЕСА_1 і використовує його як підвальне приміщення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 зверталася до відповідача із письмовою вимогою звільнити спірне приміщення.

Більше того, 26.01.2015 року ОСОБА_1 зверталась до Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві щодо чинення перешкод ОСОБА_2 у користуванні приміщенням АДРЕСА_1 та вжиття заходів до припинення неправомірних дій.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому, ОСОБА_2 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності користування спірним приміщенням.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження цим майном.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням під АДРЕСА_1 (підвал) є законними та обґрунтованими.

В судовому засіданні представник позивача не наполягав на стягненні з відповідача судових витрат.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 316, 321, 391, ЦК України, ст.ст. 1. 10, 26, 30, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням - задовольнити.

Зобов»язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод у користуванні частиною нежитлових приміщень (підвалу), що позначена у технічному паспорті приміщень під №9 площею 9,6 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду міста Києва через Оболонський районний суд м. Києва шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.В. Шевчук