провадження № 2/760/5017/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2015 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі судді Шевченко Л. В.,

за участю секретаря судового засідання Бугайчука О. Р.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, ухвалив таке рішення.

Позиції осіб, які беруть участь у справі:

09.06.2015 позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 03.08.2002 сторони уклали шлюб. Від спільного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згодом сторони почали віддалятися один від одного і це призвело до того, що в подальшому спільне життя у них не склалося: вони постійно сваряться, не можуть знайти спільної мови. Через розбіжність у поглядах на життя спільне проживання сторін, існування сім'ї та збереження шлюбу виявилося неможливим. Разом сторони наразі не проживають та спільного господарства не ведуть. У зв'язку з цим позивач просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем.

Крім того позивач, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття.

На підтвердження цих обставин позивач надав такі докази: копію свідоцтва про одруження, серії НОМЕР_3, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві 03.08.2002 (а.с. 4), копію свідоцтва про народження ОСОБА_4, серії НОМЕР_4, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві 19.08.2009 (а.с. 5), копію довідки № 2756 від 05.06.2015 (а.с. 6), витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (а.с. 8 - 10).

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали і просили його задовольнити у повному обсязі.

Відповідач визнав позов в частині розірвання шлюбу. Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів, відповідач просив присудити розмір аліментів у твердій грошовій сумі в сумі 1000 грн.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд

встановив:

Сторони зареєстрували шлюб 03.08.2002, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 908. Цей факт встановлений на підставі свідоцтва про одруження, серії НОМЕР_3, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві 03.08.2002 (а.с. 4).

Від шлюбу у сторін є син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві 19.08.2009, про що в Книзі реєстрації народжень зроблено актовий запис № 2315 (а.с. 5).

Встановивши усі обставини справи та здійснивши загальну оцінку доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити повністю з таких підстав.

Частина друга статті 112 СК передбачає, що «шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення».

Суд встановив, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, збереження шлюбу і примирення між ними не можливе.

Ухвалою Солом'янського суду м. Києва від 15.07.2015 за клопотанням відповідача, сторонам був наданий строк на примирення з метою збереження сім'ї до 12.08.2015.

12.08.2015 позивач у судовому засіданні пояснила, що за цей час сторонам не вдалось досягти примирення та наполягала на розірванні шлюбу.

Повно та всебічно з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, суд дійшов висновку, що шлюб належить розірвати.

Відповідно до статті 113 СК «особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище».

У зв'язку з укладенням шлюбу позивач змінила своє прізвище ОСОБА_1 на ОСОБА_1. У судовому засіданні позивач висловила бажання після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем ОСОБА_1.

Крім цього, позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття.

ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1. У свідоцтві про народження серії НОМЕР_4, виданому Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві 19.08.2009, батьком дитини зазначено ОСОБА_3, а матір'ю - ОСОБА_1 (а.с. 5).

Позивач разом з сином проживають за адресою: АДРЕСА_1, що встановлено на підставі довідки № 2796 від 05.06.2015 (а.с. 6).

Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Україною 27.02.1991, а набула чинності для України 27.09.1991, закріплено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (стаття 27).

Обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладений на батьків відповідно до статті 180 СК.

Таким чином, ОСОБА_3. та ОСОБА_1 зобов'язані матеріально забезпечувати свого сина ОСОБА_4

Відповідно до частини першої статті 12 Закону «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Частина перша статті 181 СК передбачає, що «способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними».

Сторони підтвердили, що такої домовленості до звернення до суду вони не досягли.

Відповідно до частини першої статті 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що відповідач має статус фізичної-особи підприємця, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців і не заперечувалося відповідачем.

Відповідач у судовому засіданні стверджував, що доходи є незначними, тому, на його думку, не має можливості сплачувати аліменти у певній частці від доходу і згоден сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. щомісячно.

Відповідно до положень статті 183 СК розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Частина перша статті 184 СК передбачає, що «якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідач у супереч вимогам частини першої статті 60 ЦПК не довів, що має нерегулярний, мінливий дохід, а навпаки, зазначив, що тривалий час мав стабільний дохід.

Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що у відповідача немає інших дітей та непрацездатних осіб на утриманні. Також суд враховує, що відповідач працездатний, може працювати та утримувати свою малолітню дитину, зобов'язаний до цього законом, на підставі цього суд вважає вимоги позивача обґрунтованими.

Отже, враховуючи те, що відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації її життя, беручи до уваги положення закону та обставини справи, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача аліментів у розмірі ? частки заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено частиною другою статті 182 СК.

Частина перша статті 191 СК визначає, що «аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову».

Таким чином, стягнення аліментів належить присудити з дня пред'явлення позову, тобто з 09.06.2015.

Розподіляючи судові витрати відповідно до статті 88 ЦПК, суд зазначає, що з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 243,60 грн. за позовну вимогу щодо розірвання шлюбу.

За позовну вимогу про стягнення аліментів позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

З огляду на це з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Керуючись Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Україною 27.02.1991, а набула чинності для України 27.09.1991, Законом України «Про охорону дитинства», статтями 104, 105, 110, 112, 113, 114 , 180, 181, 182, 183, 184, 191 СК, статтями 1, 4-11, 18, 57-66, 79, 88, 157-196, 208, 209, 212-215, 218, 223, 367 ЦПК, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, зареєстрований 03 серпня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві за актовим записом № 908, розірвати.

Залишити ОСОБА_1 після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, місце реєстрації: АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, місце реєстрації: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2), аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 09 червня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, місце реєстрації: АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, місце реєстрації: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2) 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 копійок) судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, місце реєстрації: АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на користь держави 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 копійок) судового збору.

Допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. В. Шевченко