Справа № 158/1317/15-ц
Провадження № 2/0158/507/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2015 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Корецької В.В.

при секретарі Процик Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ківерці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Ківерцівського районного нотаріального округу Волинської області ОСОБА_4, про визнання недійсним та скасування заповіту,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Ківерцівського районного нотаріального округу Волинської області ОСОБА_4, про визнання недійсним та скасування заповіту.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 04.11.2004 року приватним нотаріусом Ківерцівського районного нотаріального округу Волинської області ОСОБА_4 в Ківерцівській центральній районній лікарні було посвідчено заповіт подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_1, згідно якого останні заповіли своїм дітям належний їм на праві спільної сумісної власності житловий будинок в м. Ківерці по вул. Свердлова, 25, а саме 1/3 частину ОСОБА_2 та 2/3 частину ОСОБА_3

Через три дні після складання заповіту ОСОБА_5 помер.

Посилаючись на те, що на момент посвідчення заповіту ОСОБА_5 знаходився в реанімації лікарні в тяжкому стані, оскільки переніс інфаркт, а вона перебувала у психологічному стресі, тому не усвідомлювали наслідків посвідчення заповіту подружжя, і вчинили його під впливом помилки.

Спадкоємці за заповітом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають у спадковому будинку, спадщину не приймали і не бажають її приймати.

Таким чином, вона фактично прийняла спадщину, однак змінити чи скасувати заповіт самостійно не може, тому просить визнати недійсним та скасувати заповіт подружжя, посвідчений 04.11.2004 року приватним нотаріусом Ківерцівського районного нотаріального округу Волинської області ОСОБА_4 на виклику в ЦРЛ за адресою: м. Ківерці, вул. Філатова, 2 Волинської області за Р№3462 від імені ОСОБА_5 та ОСОБА_1

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує та просить розгляд справи проводити у її відсутності /а.с. 14/.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в судове засідання не зявилися, подали до суду заяви про визнання заявленого позову та розгляд справи без їх участі /а.с. 15, 19/.

Третя особа приватний нотаріус Ківерцівського районного нотаріального округу Волинської області ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, згідно якої не заперечує щодо задоволення даного позову та просить справу розглядати без її участі /а.с. 23/.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши подані докази, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 04.11.2014 року приватним нотаріусом Ківерцівського районного нотаріального округу Волинської області ОСОБА_4 на виклику в Ківерцівській ЦРЛ за адресою: м. Ківерці, вул. Філатова, 2 Волинської області, у звязку із хворобою ОСОБА_5, було посвідчено заповіт № 3462, на підставі якого подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_1 заповіли належний їх на праві спільної сумісної власності житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку, які знаходяться в м. Ківерці по вул. Свердлова, 25: - 1/3 частину ОСОБА_2 та 2/3 частини ОСОБА_3 /а.с. 5/.

Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 151909, актовий запис № 207, виданого Відділом РАЦС Ківерцівського РУЮ 08.11.2004 року, ОСОБА_5 помер 08.11.2014 року, тобто на четвертий день після складання заповіту, і причиною смерті зазначено: генералізований атеросклероз /а.с. 6/.

Як вбачається з обставин викладених позивачем у позовній заяві, що на момент посвідчення заповіту ОСОБА_5 знаходився в реанімації Ківерцівської ЦРЛ в тяжкому стані, оскільки переніс інфаркт, а вона перебувала у психологічному стресі, тому не усвідомлювали наслідків посвідчення заповіту подружжя, вказуючи на те, що вони його вчинили під впливом помилки.

Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ст. 1243 ЦК України, подружжя має право скласти спільний заповіт щодо майна, яке належить йому на праві спільної сумісної власності. У разі складання спільного заповіту частка у праві спільної сумісної власності після смерті одного з подружжя переходить до другого з подружжя , який його пережив. У разі смерті останнього, право на спадкування мають особи, визначені подружжям у заповіті. За життя дружини та чоловіка, кожен з них має право відмовитися від спільного заповіту. Така відмова підлягає нотаріальному посвідченню, і у разі смерті одного з подружжя нотаріус накладає заборону відчуження майна, зазначеного у заповіті подружжя.

Частиною 1 ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обовязків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Згідно ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обовязки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Відповідно до положень ч.ч. 2, 4 ст. 1257 ЦК України, за позовом заінтересованої особи, суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідає його волі. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Таким чином, на думку суду вбачається обставина вчинення заповіту подружжя під впливом помилки, тому позов слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 57, 59, 60, 61 88, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 203, 229, 236, 1243, 1257 Цивільного кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати недійсним заповіт від імені подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_1, посвідчений 04.11.2004 року приватним нотаріусом Ківерцівського районного нотаріального округу Волинської області ОСОБА_4 на виклику в Ківерцівській ЦРЛ за адресою: м. Ківерці, вул. Філатова, 2 Волинської області та зареєстрований у спадковому реєстрі за № 3462.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Ківерцівський районний суд до апеляційного суду у Волинській області протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб які були відсутні під час проголошення рішення, з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Суддя Ківерцівського районного суду В.В. Корецька