УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Дербенцевої Т.П., Карпенко С.О.,

Касьяна О.П., Писаної Т.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання за касаційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 20 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, після розірвання якого, відповідач матеріальної допомоги в добровільному порядку на утримання доньки не надає. Донька навчається на першому курсі денної форми в Одеському національному політехнічному університеті, що потребує значних затрат. Її доходів на забезпечення доньки не вистачає, у зв'язку із чим звернулася до суду із указаним позовом.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20 травня 2015 року, позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_5 щомісячно, починаючи з 5 грудня 2014 року у розмірі ј частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму до кінця строку навчання, тобто до 30 січня 2020 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір і стягуючи з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, виходив з наявності у ОСОБА_3 потреби у матеріальній допомозі у зв'язку із навчанням в університеті доньки.

Апеляційний суд погодився з такими висновками місцевого суду, зазначивши, що рішення є законним та обґрунтованим.

Проте повністю з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна.

Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 лютого 2000 року, у період якого у них народилась донька - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно довідки від 12 листопада 2014 року, виданої Одеським національним політехнічним університетом, ОСОБА_5 є студенткою 1-го курсу АУ-142 відділення факультету УКС (стаціонар). Строк навчання до 2020 року.

Відповідно до ст. ст. 199, 200 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

За змістом ст. 199 СК України обов'язок утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, покладено на обох батьків.

Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно з вимогами ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, як то: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Обґрунтовано встановивши наявність у ОСОБА_3 потребу у матеріальній допомозі у зв'язку із навчанням доньки у Одеському національному політехнічному університеті та вказавши на обов'язок відповідача разом із позивачем її утримувати, суди по суті дійшли правильного висновку про стягнення аліментів на повнолітню доньку в період навчання.

Проте, апеляційний суд переглядаючи справу в апеляційному порядку, не звернув уваги на те, що місцевий суд визначивши період за який повинні бути стягнуті аліменти з відповідача на користь позивача на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання до 2020 року, що у 2020 році остання досягне 24 років, у той час як закон чітко визначає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дітей, що продовжують навчання до досягнення ними віку, який є меншим 23 років.

У силу наданих чинним ЦПК України повноважень апеляційний суд міг усунути допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, проте, не врахувавши вищенаведеного, не встановивши фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, не перевіривши доводів апеляційної скарги, залишив без змін рішення районного суду.

Разом із тим, апеляційний суд стягуючи аліменти у розмірі ј від усіх видів заробітку відповідача, не перевірив, чи може ОСОБА_4 надавати матеріальну допомогу у такому розмірі на утримання повнолітньої дитини, з огляду на його доходи (ст. 20 СК України).

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постановлена у справі ухвала апеляційного суду - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 20 травня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді:Т.П. Дербенцева
С.О. Карпенко
О.П. Касьян
Т.О. Писана