Справа № 456/509/14 Головуючий у 1 інстанції: Бораковський В.М.
Провадження № 22-ц/783/4375/15 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Зверхановської Л.Д. і Шеремети Н.О.,

при секретарі Ясиновській Я.М.,

за участю позивача ОСОБА_3 і його представника - адвоката Павелчака Я.О.; Скрипчук Х.М. і Яремка П.С. - представників ДТГО «Львівська залізниця»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07 травня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Відокремленого підрозділу "Стрийська дистанція колії" Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" про поновлення на роботі.

Позовні вимоги обгрунтовувалися тим, що позивач відповідно до наказу № 302-ос від 20.05.2008 року був прийнятий на посаду машиніста-інструктора бригади спеціального самохідного рухомого складу відокремленого підрозділу "Стрийська дистанція колії" Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця". Наказом № 328/ос від 01.12.2014 року начальника відокремленого підрозділу "Стрийська дистанція колії" його було звільнено з займаної посади згідно з п. 7 ст. 36 КЗпП України - у зв'язку з набранням законної сили вироком Залізничного районного суду м. Львова від 23.10.2014 року. Вказане звільнення його з посади вважав незаконним та безпідставним, оскільки згаданим вироком його було визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 368 КК України, та звільнено від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України і призначено випробувальний термін строком на 2 роки. На цій підставі вважав, що на нього не поширюються норма п.7 ст. 36 КЗпП України, а тому його було звільнено з роботи без законної на те підстави. Просив поновити його на посаді машиніста-інструктора бригад спеціального самохідного рухомого складу Відокремленого підрозділу "Стрийська дистанція колії" Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця".

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено (а.с. 224-229).

Дане рішення оскаржив позивач.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення і неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Вважає, що його посада - машиніста-інструктора бригад спеціального самохідного рухомого складу- не відноситься до керівних посад, пов'язаних із адміністративно-господарськими функціями (право обіймати які терміном на 2 роки він позбавлений вироком суду), а відтак вважає, що були відсутні правові підстави для звільнення його з роботи на підставі п. 7 ст. 36 КЗпП України.

Звертає увагу на те, що вироком суду на нього не накладено обов'язки, передбачені ст. 76 КК України, і його не внесено до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення.

Вважає помилковим висновок суду про те, що він при вчиненні правопорушення був службовою особою, оскільки вважає, що „особа може бути службовою лише при наділенні її такими функціями керівником".

Вважає неправомірним посилання суду на повідомлення КВІ Сколівського району ДПСУ у Львівській області від 16.12.2014 року, оскільки вважає, що „дане повідомлення має рекомендаційний характер, а не зобов'язальний" і (крім цього) вважає згадане повідомлення незаконним, яке ним оскаржене у встановленому порядку (а.с. 234-236).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта і його представника на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представників відповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

У пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" міститься роз'яснення про те, що розглядаючи позови про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.7 ст.36 КЗпП, суди мають виходити з того, що з цих підстав трудовий договір припиняється при набранні законної сили вироком, яким працівника засуджено (крім випадків умовного засудження і відстрочки виконання вироку) до позбавлення волі, виправних робіт не за місцем роботи або до іншого покарання, яке виключає можливість продовження даної роботи.

Як вбачається з вироку Залізничного районного суду м. Львова від 23 жовтня 2014 року, позивача (апелянта) було визнано винним та засуджено за те, що він, обіймаючи посаду машиніста-інструктора бригад спеціального самохідного рухомого складу відокремленого підрозділу „Стрийська дистанція колії" ДТГО „Львівська залізниця" (тобто - саме ту посаду, поновлення на якій і є предметом позовних вимог) та будучи службовою особою, діючи умисно, з корисливих мотивів та всупереч інтересам служби, вимагав та одержав від особи, яка претендувала на самостійну роботу помічником машиніста, неправомірну вигоду у вигляді грошей та споживчих товарів на загальну суму 2 190 грн. 50 коп.

Даний вирок було винесено в порядку затвердження угоди про визнання винуватості, згідно якої ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вище згаданого кримінального правопорушення, а також погодився на покарання, яке він має понести за вчинене кримінальне правопорушення, в тому числі - на позбавлення його права обіймати керівні посади, пов'язані із адміністративно-господарськими функціями терміном на 2 (два) роки (а.с. 6-9).

На переконання колегії суддів набрання вище згаданим вироком законної сили однозначно виключає можливість продовження роботи засудженого (апелянта) на посаді, яку він умисно з власних корисливих мотивів використовував всупереч інтересам служби та підприємства, за що і був засуджений.

За вище наведених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків оскаржуваного рішення, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити та залишити рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07 травня 2015 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: