У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., НагорнякаВ.А., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів у зв'язку з навчанням та додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, за касаційною скаргою ОСОБА_5, подану представником ОСОБА_6, на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 18 вересня 2015 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 21 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_5 понесені нею витрати на навчання сина ОСОБА_7, 1998 року народження, у розмірі 4 200 грн одноразово та додаткові витрати щомісячно у розмірі 1 389 грн 16 коп.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 18 вересня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_7, 1998 рокународження, у зв'язку з навчанням, одноразово шляхом покриття вже фактично понесених позивачем витрат у розмірі 4 200 грн. Стягнуто з відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7, 1998 року народження, у розмірі 600 грн щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до зміни обставин. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 21 жовтня 2015 року рішення районного суду змінено, виключено із резолютивної частини рішення зазначення про те, що стягнення з ОСОБА_5 фактично понесених витрат на навчання дитини є аліментами. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із ухваленням нового рішення у справі про відмову в задоволенні позову.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Разом з цим ч. 1 ст. 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що ухвалюючи оскаржувані судові рішення суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та з урахуванням змін, внесених рішенням апеляційного суду, дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача одноразово 4 200 грн. фактично понесених ОСОБА_4 витрат на навчання дитини та щомісячно 600 грн. додаткових витрат на утримання сина.

З урахуванням цього слід визнати, що рішення суду першої інстанції в незміненій частині та рішення апеляційного суду відповідають вимогам матеріального та процесуального права, а наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, подану представником ОСОБА_6, відхилити, рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 18 вересня 2015 року в незміненій частині та рішення апеляційного суду Запорізької області від 21 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана

Колегія суддів: