22-ц/775/839/2015(м)
Категорія 55 Головуючий у 1 інстанції Кузнецов Д.В.
Суддя-доповідач Баркова Л.Л.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2015 року м. Маріуполь

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого Баркової Л.Л.,

Биліни Т.І., Бугрим Л.М.,

при секретарі Костенко О.О.

розглянувши справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства « Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку з виплат індексації заробітної плати з компенсацією та відшкодування моральної шкоди

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на ухвалу Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства « Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» ( далі ПАТ «ММК ім.Ілліча») про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу.

Ухвалою Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07 травня 2015 року у зв»язку із визнанням мирової угоди, що укладена між ОСОБА_4 та ПАТ «ММК ім. Ілліча», провадження у справі про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку з виплат індексації заробітної плати з компенсацією та відшкодування моральної шкоди, закрито.

В апеляційній скарзі позивачка просить ухвалу суду скасувати, як незаконну, посилаючись на те, що суд порушив норми процесуального закону та неповно з»ясував обставини, що мають значення для справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_4- ОСОБА_5, яка просила апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду скасувати і справу направити для продовження розгляду; пояснення представника ПАТ «ММК ім. Ілліча» - Новгородської В.В., яка заперечувала доводи скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.311 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Як вбачається зі справи, ОСОБА_4 у квітні 2014 року звернулась до відповідача з позовом, в якому зазначала, що перебувала з ним у трудових відносинах, що при виплаті заробітної плати останній не проводив передбачену діючим законодавством індексацію заробітної плати, внаслідок чого були порушені її права на оплату праці, тому просила стягнути з відповідача середній заробітку за час затримки виплати з 01 січня 2011 року по день фактичного розрахунку у розмірі 94598,00 грн., моральну шкоду у розмірі 1000 грн. та судові витрати .

Рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 26 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 13 січня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто на її користь з ПАТ «ММК ім.Ілліча» середній заробіток за час затримки виплати індексації заробітної плати з компенсацією в розмірі 1100 грн., у відшкодування моральної шкоди 150 грн.,. витрат на правову допомогу 250 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.03.2015 року зазначені судові рішення були скасовані і справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції у зв»язку з тим, що суди дійшли передчасного висновку про наявність правових підстав для зменшення розміру відшкодування за час затримки розрахунку.

При повторному розгляду справи, 28.04. 2015 року від ОСОБА_4 та ПАТ «ММК ім. Ілліча» до суду надійшла письмова заява про затвердження мирової угоди, яку залучено до справи. (а.с.99)

Згідно із положеннями статті 175 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну заяву. Якщо мирову угоду або повідомлення про неї викладено в адресованій суду письмовій заяві сторін, ця заява приєднується до справи. До ухвалення судового рішення у зв'язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз'яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

Тобто, мирова угода - це досягнута між сторонами в ході судового розгляду на взаємних поступках угода, яка по новому визначає їх суб'єктивні права та обов'язки. Метою такої угоди є врегулювання спору між самими сторонами, а її умови можуть стосуватися лише прав та обов'язків сторін. Не може визнаватися судом мирова угода, в якій нічого не вирішено про долю заявлених позивачем вимог і умови якої не пов'язані зі спірними правовідносинами, або яка зачіпає права та інтереси інших осіб або стосується інших правовідносин.

Як вбачається із тексту мирової угоди, її укладено з метою врегулювання трудового спору, що стосується лише їх прав та обов»язків ОСОБА_4 та ПАТ «ММК ім.Ілліча» відносно предмету трудового спору, пов»язаного із затримкою розрахунку з виплат індексації заробітної плати з компенсацією та відшкодування моральної шкоди. В мировій угоді сторони визначили розміру заробітку, який позивачка побажала отримати від відповідача, порядок та строки його сплати, з урахуванням часткового отримання за судовим рішенням від 26.11.2014 року.

Представник позивачки, ОСОБА_5 при розгляді справи в апеляційному суді не заперечувала, що ОСОБА_4 власноручно підписала заяву про визнання мирової угоди та мирову угоду щодо вирішення трудового спору з відповідачем.

У відповідності з вимогами ч.2 ст.11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету позову на власний розсуд.

Відповідно до п. 4 частини 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона визнана судом.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», закриваючи провадження у справі у зв'язку з визнанням укладеної між сторонами мирової угоди, суди повинні враховувати положення статті 175 ЦПК та до ухвалення відповідного судового рішення роз'яснювати сторонам наслідки вчинення відповідних процесуальних дій.

Як вбачається зі справи, звертаючись до суду з заявою про визнання мирової угоди та закриття провадження у справі, що знаходилась в провадженні суду більше року, позивачка засвідчила в ній про свою обізнаність та розуміння наслідків закриття провадження у справі, передбачені статтею 206 ЦПК України, а саме що у разі закриття провадження у справі, вона не зможе повторно з'явитись до суду з приводу також спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

В цій же заяві вона звернулась до суду з клопотанням про розгляд справи за її відсутність.

З урахуванням наведеного, посилання позивачки в апеляційній скарзі про те, що розглянувши справу за її відсутність, суд порушив її процесуальні права, оскільки вона не писала заяви про розгляд справи за її відсутність, є безпідставними.

Посилання представника позивачки в апеляційному суді на те, що вона не розуміла змісту мирової угоди, яка передбачала врахування отриманої нею суми, є неспроможними, належними і допустимими доказами не доведені, свідчать про бажання в котрий раз отримати від відповідача грошові кошти.

Інші доводи апеляційної скарги не належать до передбачених статтею 311 ЦПК України підстав для скасування оскаржуваної ухвали з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції та висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що підстав для скасування оскаржуваної ухвали не має.

Керуючись ст.ст. 303. 307, 312 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, відхилити.

Ухвалу Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді