номер провадження 2/756/794/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року Оболонський районний суд м. Києва

у складі: головуючого - судді Яценко Н.О.

при секретарі Самойленко І. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Каштан» про відшкодування шкоди ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позову вказує, що 31 серпня 2013 року приблизно 14 години ОСОБА_2 , керуючи технічно справним автомобілем «Сітроен» д.н.з. НОМЕР_1, рухаючись по проїзній частині вул. Вишгородської в м. Києві зі сторони вул. Івашкевича в напрямку вул. Шевченка, рухаючись у вказаному напрямку , займаючи ліву смугу, при двох смугах для руху попутного напрямку, він наближався до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого навпроти будинку АДРЕСА_1, позначеного інформаційними дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.1 ПДР.

В цей час по вказаному нерегульованому пішохідному переході, з права наліво по ходу руху автомобіля «Сітроен» д.н. НОМЕР_1, проїзну частину вул. Вишгородської переходила пішохід ОСОБА_3

Під час руху ОСОБА_2 допустив порушення вимог п.1.5, 2.3, підпункту «б» та 18.1 ПДР.

Порушення вищевказаних вимог ПДР з боку водія ОСОБА_2 виявились в тому, що він, керуючи технічно справним автомобілем «Сітроен», д.н. НОМЕР_1, рухаючись по вищевказаній проїзній частині, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувала пішохід ОСОБА_3 не обрав безпечну швидкість з урахуванням дорожньої обстановки, яка виражалася у наявності інформаційних дорожніх знаків 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід» і дорожньої розмітки 1.14.1 «зебра», які інформували його про наявність цього переходу, не зменшив швидкість і не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу ОСОБА_3, яка перебувала по вул. Вишгородській в м. Києві, скоїв наїзд на останню.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_3 від отриманих тілесних ушкоджень померла під час лікування в Київській міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги 11.09.2013 року о 6 год. 30 хв.

Під час досудового розслідування було проведено ряд експертиз, де встановлено, «що характер пошкоджень, їх локалізація і розташування, вказують на те, що увесь комплекс пошкоджень міг виникнути в умовах дорожньо-транспортної пригоди - при наїзді транспортного засобу на пішохода. Між виявленою у ОСОБА_3 відкритою черепно-мозковою травмою та настанням смерті вбачається прямий причинно-наслідковий зв'язок».

Потерпілий ОСОБА_1 являється рідним братом померлої та проживає з дружиною в Ізраїлі.

Для термінового та екстреного приїзду із-за кордону ОСОБА_1 з дружиною та врегулювання всіх питань, пов'язаних зі смертю рідної сестри та її похованням позивачем були здійснені наступні витрати.

В першу чергу це позичка з місця роботи ОСОБА_1 на суму 20350 грн., яка була витрачена на : купівлю окулярів - 425 грн., оплату телекомунікаційних послуг - 47.09 грн. та 132 грн., оплата житлово-комунальних послуг - 427,46 грн. та 2100 грн., оплата послуг КМКБ СМЕ - 235, 30 грн., встановлення решіток на вікна 3000 грн., поповнення телефону - 50 грн., оплата за послуги таксі - 26 грн., 55 грн., 279, 72 грн., 54 грн., здійснення валютно-обмінних операцій - 813 грн., 1624 грн., 814 грн., 4070 грн., 4070 грн., купівля продуктів - 123,33 грн., 204,50 грн., 34,80 грн., 207,63 грн., 109, 36 грн., 33,38 грн., 243,80 грн., 204,14 грн. , страховка з 10-24.09.2013 року на двох чоловік - 393 грн. Всього на суму - 20076 грн. 51 коп.

Що стосується витрат, пов'язаних з придбанням одягу, труни для померлої проведенням ритуального обряду та оплати місця для здійснення поховання, то позивач в силу моральних переконань не зазначає їх у позовній заяві, так як ці витрати взяла на себе церква Синагога, що не підтверджено документально. З цих же спонукань у зв'язку з невизначеністю не ставиться питання про виготовлення та встановлення надгробного пам'ятника.

Крім майнової шкоди потерпілому ОСОБА_1 була заподіяна також моральна шкода. Вона полягає у душевних стражданнях, яких потерпілий зазнав внаслідок втрати близької людини.

Смерть сестри була важким неочікуваним ударом для ОСОБА_1 та його сім'ї. З дитинства і до від'їзду потерпілого за кордон вони були нерозлучні, проживали в одному будинку, допомагали один одному, підтримували, однак внаслідок її смерті він назавжди позбавлений її підтримки та допомоги. Дана трагедія спричинила порушення нормальних життєвих стосунків в колі його сім'ї, вони більше не можуть вести звичний спосіб життя, щось святкувати та радіти. Також дана трагедія позбавила ОСОБА_1 психологічної рівноваги та спокою.

Зазначає, що діями відповідача позивачеві була спричинена моральна і матеріальна шкода. ОСОБА_1 втратив близьку йому людину, що спричинило душевні страждання і переживання. Також ОСОБА_2 спричинив йому непоправну біль втрати , скорботи, душевного переживання і трагічну смерть рідної людини. Крім того, скоєний злочин потяг необоротні наслідки - від пережитих страждань у потерпілого загострилися хронічні хвороби, він втратив душевний спокій, погіршився його загальний моральний стан.

Також психологічний стрес підсилює той факт, що відповідач не вчинив жодних дій щодо урегулювання даного питання добровільно.

До того ж , багато часу та нервів витрачено на захист порушених прав : проведення експертизи, оформлення відповідних документів.

Страждання ОСОБА_1 тривають і досі, а тому він змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.

Завдана відповідачем моральна шкода має бути відшкодована у грошовому еквіваленті, при цьому мають бути враховані обставини, викладені у цій заяві. Розмір завданої моральної шкоди становить 200 000 грн. Саме така сума є приблизним компромісом між завданими моральними стражданнями та можливістю їх втамувати. Посилаючись на ст.23, 1167, 1187 ЦК України просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 20076,51 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 200 000 грн. моральної шкоди.

В судові засідання позивач та його представник не з'являлися, про розгляд справи повідомлялися належним чином. Представником позивача подані заяви про розгляд справи без його участі . В своїй заяві також зазначає, що не зважаючи на те, що потерпілий з померлою протягом останнього часу проживали в різних країнах, вони постійно підтримували один одного, надавали фінансову допомогу, коли хтось перебував у скрутному становищі фінансовому, постійно спілкувалися. До того ж проживання ОСОБА_1 за кордоном, по перше, було не таким довготривалим, а по друге вони приїздили один до одного в гості, підтримували, піклувались, бо кожен з них розумів, що більш ріднішої людини у них не було. Тому в результаті того, що інших осіб, які б проживали з загиблою однією сім'єю не встановлено, бо їх просто немає, то саме ОСОБА_1 має право на відшкодування моральної шкоди. Просив позовну заяву про відшкодування моральної шкоди в розмірі 200 000 грн. задовольнити в повному обсязі. Суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі позивача та його представника.

Відповідач та його представник проти позову заперечували, з посиланням на те , що ОСОБА_2 відшкодував ОСОБА_1 матеріальну шкоду , про що свідчить протокол допиту ОСОБА_1 в якому він зазначив, що ОСОБА_2 надав матеріальну допомогу в зв'язку з похоронами. Також посилалися на те, що розмір моральної шкоди у вказаній сумі є недоведеним. На час ДТП автомобіль відповідача був застрахований , похорони відбулися за рахунок Синагоги, про що позивач вказує в позові, відповідач також надав кошти позивачу в рахунок відшкодування шкоди, з відповідною заявою позивачі звернулися і до страховика, тобто позивач отримав кошти, як від відповідача, так має намір їх знову від нього отримати при наявності страхового поліса, а також зі страховика. Зазначали, що відповідно до полісу страховик повинен сплатити позивачу моральну шкоду в сумі 5000 грн. і вважали, що вказаних коштів буде достатньо для відшкодування моральних збитків, з урахуванням того, що позивач останні 16 років постійно проживає в державі Ізраїль і своє постійне спілкування з сестрою не довів. Просили в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду до участі в розгляді справи в якості третьої особи залучено ПрАТ «СК «Каштан» представники якої підтримали позицію відповідача та його представника та також просили в задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення відповідача та його представника, представників третіх осіб, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.

ОСОБА_2 31.08.2013 p., приблизно о 14 год. 00 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки «Citroen Berlingo», д.н.з. НОМЕР_1, рухався по проїзній частині вул. Вишгородської в м. Києві з боку вул. Івашкевича в напрямку пл. Шевченка.

Рухаючись у вказаному напрямку, займаючи ліву смугу, при двох смугах для руху попутного напрямку, він наближався до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого навпроти будинку АДРЕСА_1, позначеного інформаційними дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.1 Правил дорожнього руху України.

В цей час по вказаному нерегульованому пішохідному переходу, з права наліво по ходу автомобіля «Citroen Berlingo», д.н.з. НОМЕР_1, проїзну частину вул. Вишгородської м. Києва переходила пішохід ОСОБА_3

Під час руху ОСОБА_2 допустив порушення вимог п.п.1.5, 2.3 підпункту 6» та 18.1 Правил дорожнього руху України.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_2 виявились в тому, що він, керуючи технічно справним автомобілем марки «Сітроен», д.н.з. НОМЕР_1, рухаючись по вищезазначеній проїзній частині, проявив неуважність до дорожньої обстановки і її змін, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувала пішохід ОСОБА_3, не обрав безпечну швидкість з урахуванням дорожньої обстановки, яка виражалась у наявності інформаційних дорожніх знаків 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід» та дорожньої розмітки 1.14.1 «зебра» Правил дорожнього руху України, які інформували його про наявність цього переході, внаслідок чого скоїв наїзд на останню навпроти буд.46-Б по вул. Вишгородській в м.Києві і в результаті даної дорожньо-транспортної приводи пішохід ОСОБА_3 від отриманих тілесних ушкоджень померла під час (лікування в Київській міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги) 11.09.2013 р. о 06 год. 30 хв.

Смерть ОСОБА_3 настала від відкритої черепно-мозкової травми з пошкодженням м'яких поривів голови, переломами кісток склепіння і основи черепа, крововиливами під оболонки, в тканину і шлуночки головного мозку, що обумовило розвиток набряку-набухання головного мозку. Між виявленою у ОСОБА_3 відкритою черепно-мозковою травмою і настанням смерті вбачається прямий причинно-наслідковий зв'язок.

Відповідно до висновку судово-автотехнічної експертизи №453/ат від 25.10.2013р., в даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля марки «Сітроен» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2, з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам пункту 18.1 Правил дорожнього руху України, які є причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди.

Порушення вимог п.п.1.5, 2.3 підпункту «б» та 18.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_2 знаходяться у прямому причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Вироком Оболонського районного суду міста Києва від 09 липня 2014 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні вищеописаного кримінального правопорушення , передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням на 3 роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки.

Згідно ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язані з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо-( і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності,/ інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст.З Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон) обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно з ст.5 Закону, об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з п.22.1 ст.22 Закону у разі настання страхового-випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як убачається з полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/375512 терміном дії з 03.05.2013 року по 02.05.2014 року включно, забезпечена відповідальність осіб перед потерпілими за участю керованого ОСОБА_2 автомобіля марки «Сітроен», д.н.з. НОМЕР_1. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю, становить 100 000 гривень., за шкоду заподіяну майну становить п'ятдесят тисяч. Відповідно до даного договору ліміт відповідальності на відшкодування моральної шкоди становить 5000 грн.

Згідно з п.23.1 ст.23 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого;

шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілйм; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий- фізичнії особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або інщим ушкодженням здоров'я;

шкода, пов'язана із смертю потерпілого.

Відповідно до положень п.24.1 ст.24 Закону у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Розмір витрат, пов'язаних із смертю потерпілої, які просить стягнути ОСОБА_1 відповідно до позову складає 20076 грн. 51 коп., що не перевищує ліміту відповідальності страховика. В судові засідання позивач не з'являвся, представник позивача надсилав суду заяви в яких просив стягнути моральну шкоду в сумі 200000 грн. Проте, заяв про уточнення чи-то зміну позову не подавав, як і не подавав заяву про відмову від позову в частині стягнення матеріальної шкоди чи-то залишення позову в цій частині без розгляду.

Враховуючи наявність полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у відповідача ліміт відповідальності по якому не перевищує розмір заявлених матеріальних збитків, суд приходить до висновку, про відмову в задоволенні даної вимоги.

Згідно ч.2 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім»єю.

Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Як встановленому в судовому засіданні позивач є рідним братом померлої. Розмір моральної шкоди в сумі 200 000 грн. позивач обґрунтовує втратою близької людини та посилається на те, що психологічних стрес підсилює той факт, що відповідач не вчинив жодних дій, щоб урегулювати дане питання. Проте, як убачається з протоколу допиту потерпілого від 17.09.2013 року ОСОБА_1 , останній зазначає, що ОСОБА_2 було повністю оплачено лікування сестри в лікарні, а також він надав матеріальну допомогу у зв'язку з похоронами.

При розгляді справ про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи, слід враховувати характер стосунків вказаних осіб, що існували за час життя останньої : сімейний стан позивача та особи, яка померла, спільне чи окреме проживання , способи, регулярність спілкування, ступінь близькості тощо. Стосунки вважаються більш близькими, якщо позивачем є чоловік, дружина, дитина, мати, батько, усиновлювач, усиновлений, інший член сім'ї померлого, який проживав разом з ним разом, постійно і безперервно спілкувався з ним, потребував моральної підтримки.

Стосунки вважаються більш віддаленими, коли особи, які хоча й були близькими родичами з фізичною особою, що померла, за час її життя , проте не підтримували стійких відносин тощо.

Як убачається з протоколу допиту потерпілого від 17.09.2013 року ОСОБА_1 він зазначає, що до 1997 року був зареєстрований в АДРЕСА_1. Там разом проживали разом зі своїми батьками. Останні 16 років він постійно проживає в державі Ізраїль.

Стаття 60 ЦПК України покладає на сторін обов'язки доказування і подання доказів. Так відповідно до вказаної норми Закону кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього кодексу

Докази надаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Суд вважає, що діями відповідача дійсно була завдана позивачу моральна шкода у зв'язку зі втратою рідної сестри. Проте, не надано доказів на підтвердження завданої шкоди на заявлено суму. Враховуючи те, що позивач тривалий час проживає за кордоном взагалі не доведено чи спілкувався він з померлою та як часто. Окрім того, враховуючи віддаленість стосунків у позивача з сестрою через проживання у різних країнах, з урахуванням того, що лікуванням померлої займався відповідач , а також надавав матеріальну допомогу на поховання, про що позивач взагалі не зазначав у своєму позові, однак слідчому зазначав надаючи пояснення, а в позові вказав, що похорони відбулися за рахунок Синагоги, суд вважає, що в задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_2 слід відмовити, оскільки вважає, що розмір заподіяних позивачу моральних збитків також покриє наявний поліс і з даною вимогою позивач не позбавлений можливості звернутися до Страховика.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. ст.ст. 10, 15, 60, 88, 169, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя :