Провадження № 2/734/3/15 Справа № 734/1958/14
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
03 червня 2015 року смт. Козелець
Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого-судді Анохіна А.М.
при секретарі Музиченко А.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів за завдані злочином збитки державі, -
в с т а н о в и в:
26 червня 2014 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що з 02.10.2006 по 30.12.2013 ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді заступника командира полку з озброєння - начальника технічної частини військової частини НОМЕР_1 , що дислокується в АДРЕСА_1 , у військовому званні підполковник. Відповідно до ст. ст. 6, 11, 16, 74, 75 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п.п. 3.1.9, 3.2.11 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України № 300 від 16.07.1997, ОСОБА_1 , як заступник командира полку з озброєння - начальник технічної частини, відповідав за технічний стан, правильну експлуатацію, ремонт бойової та іншої техніки підпорядкованих служб, облік та зберігання зброї на складах полку; зобов`язаний не менше ніж двічі на рік перевіряти наявність і технічний стан бойової та іншої техніки, організовувати щорічне проведення її інвентаризації; організовувати та контролювати ведення обліку та звітності по службі в установленому порядку, вживати необхідних заходів спрямованих на запобігання втрат, нестач, псування і розкрадання указаного військового майна, у зв`язку з чим був наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими обов`язками, тобто являвся військовою службовою особою.
З червня 2007 року за командиром 2 роти забезпечення навчального процесу батальйону забезпечення навчального процесу військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_2 закріплено 38 одиниць учбово-бойових виробів БМП-2, 17 одиниць учбово-бойових виробів БМП-2К та 4 одиниці учбово-бойових виробів БМД-2, кожен з яких укомплектований стабілізатором озброєння до складу якого входять наступні прилади: прилад цілевказівки (ЦУ), фільтр живлення (БПЗ.290.000), підсилювачі (У-ГН, У-ВН) (ПБ2.035.030), гіротахометр компенсаційного приводу ВН (ГТ-К), електродвигун приводу ГН (ЭДМ-20), пульти керування оператора та командира (ПУ-К, ПУ-О), блок управління (ПБ2.390.179), перетворювач току ПТ-200Ц, тахометр (ТГ), гіротахометри (ГТ-ВН, ГТ-ГН), електродвигун приводу ВН (ЭДМ-14). Крім того, у виробах БМП-2, БМП-2К, БМД-2 для керування вогнем озброєння та для комутації і захисту електрообладнання башти встановлені блок БУ-25-2С та коробка КР-25. Відповідно до Акту ревізії окремих питань фінансової та господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 за період з 01.01.2009 по 31.05.2011, складеного Територіальним Північно-Східним Контрольно-ревізійним управлінням контрольного-ревізійного департаменту Міністерства оборони України від 21.06.2011 № 234/1/31/95 під час перевірки 34 одиниць учбово-бойових виробів БМП-2, 17 одиниць учбово-бойових виробів БМП-2К, кожен з яких укомплектований системою стабілізації озброєння до складу якої входять наступні прилади: прилад цілевказівки (ЦУ), фільтр живлення (БПЗ.290.000), підсилювачі (У-ГН, У-ВН) (ПБ2.035.030), гіротахометр компенсаційного приводу ВН (ГТ-К), електродвигун приводу ГН (ЭДМ-20), пульти керування оператора та командира (ПУ-К, ПУ-О), блок управління (ПБ2.390.179), перетворювач току ПТ-200Ц, тахометр (ТГ), гіротахометри (ГТ-ВН, ГТ-ГН), електродвигун приводу ВН (ЭДМ-14), а у виробах БМП-2, БМП-2К, для керування вогнем озброєння та для комутації і захисту електрообладнання башти також встановлені блок БУ-25-2С та коробка КР-25, які закріплені за 2 ротою забезпечення навчального процесу батальйону забезпечення навчального процесу військової частини НОМЕР_1 , серед іншого виявлено відсутність на 3 одиницях виробів БМП-2 зав. №К02ЖТ1406, зав. №Я12ЖТ1347, зав. К04ЖТ5078 та 4 одиницях виробів БМП-2К зав. №И12ЖТ0676, зав. №Е09ЖТ4036, зав. №У06ЖТ7719, зав. №И12ЖТ0688, які зберігались у сховищі № 6 парку бойових машин військової частини НОМЕР_1 , семи фільтрів живлення (БПЗ.290.000) залишковою вартістю 4 981,20 грн. кожен; на виробі БПМ-2 зав. №У06Т5223, який зберігався у сховищі №7 парку бойових машин військової частини НОМЕР_1 , одного блоку БУ-179 (б/н) залишковою вартістю 12 884,00 грн.; на виробах БМП-2 (зав. №87115454, зав. №Е05ЖТ2073, зав. №Я09ЖТ2523, зав. №К02ЖТ1406, зав. №Я11ЖТ7002, зав. №И09ЖТ6459, зав. №И05ЖТ8247, зав. №У01ЖТ6275, зав. №Х02ЖТ1349, зав. №В11ЖТ3094, зав. №Я12ЖТ1347, зав. №У06ЖТ5223, зав. №К04ЖТ5078) та виробах БМП-2К (зав. №И12ЖТ0676, зав. №У06ЖТ7719, зав. №Е09ЖТ4035, зав. №И12ЖТ0688) 17 одиниць гіротахометрів, залишковою вартістю 8 911,60 грн. кожен, а всього на загальну суму 199 249,60 грн. Відповідальним за організацію обліку та збереження указаних виробів був заступник командира полку з озброєння начальник технічної частини військової частини НОМЕР_1 - підполковник ОСОБА_1 , який у період з червня 2007 року по червень 2011 року облік та наявність системи стабілізації озброєння на виробах БМП-2 та БМП-2К 2-ї роти забезпечення навчального процесу батальйону забезпечення навчального процесу військової частини НОМЕР_1 відповідним чином не перевіряв, заходи щодо збереження майна не вживав, у зв`язку з чим в червні 2011 року було виявлено нестачу військового майна, чим були спричинені збитки державі в особі військової частини НОМЕР_1 на суму 339214,16 грн. Вина відповідача у завданні шкоди заподіяної державі, в особі військової частини НОМЕР_1 підтверджується постановою Козелецького районного суду Чернігівської області від 27.12.2013 по кримінальній справі № 734/777/13-к стосовно ОСОБА_1 . Цивільний позов військової частини НОМЕР_1 про стягнення коштів за завдані злочином збитки державі судом не розглянуто. Тому на даний час сума збитків, завданих діяннями ОСОБА_1 не відшкодовано.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та просив їх задовольнити.
Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення, посилаючись на те, що під час проходження військової служби він займав посаду заступника командира полку з озброєння-начальника технічної частини військової частини НОМЕР_1 , службові обов`язки виконував чесно, сумлінно та належним чином. ОСОБА_1 вказав, що позивач безпідставно звинувачує його в тому, що останній був безпосередньо відповідальний за організацію обліку та збереження указаних виробів у військовій частині, не перевіряв та не вживав заходів, щодо збереження майна, у зв`язку з чим виявлено нестачу військового майна чим були спричиненні збитки державі, у чому, на думку позивача, і полягає його злочинна недбалість.
Крім того відповідач пояснив, щодо військове майно 2-ї роти БЗНП військової частини НОМЕР_1 , командиром якої на момент виявлення нестачі був капітан ОСОБА_2 , посадова особа, якої під звіт для зберігання було отримано військове майно згідно з актом прийому посади затвердженого 26.11.2006, а тому відповідно до посадових обов`язків відповідач, не повинен був відповідати за збереження вказаного військового майна. До того ж вказаною постановою Козелецького районного суду №734/777/13-к від 27.12.2013 збитки державі спричинені на загальну суму 1999249,60 грн., а у позовній заяві по справі №734/1958/14 визначена інша сума, а саме 339214,16грн., та згідно до вказаної постанови на час розгляду справи нестача майна, виявлена у військовій частині НОМЕР_1 , відновлена. Та наслідки, які спричинені діями відповідача, відсутні.
Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Постановою Пленуму Верховного суду України №3 від 31.03.89 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином» п.6 зазначено що, при розгляді кримінальної справи суд зобов`язаний на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи з`ясувати характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що настала, роль і ступінь участі кожного з підсудних в її заподіянні, а також, чи відшкодовано її повністю або частково до судового розгляду справи, і у вироку дати належну оцінку зазначеним обставинам.
Зі змісту постанови Козелецького районного суду по справі №334/777/13-к від 27.12.2013 вбачається, що кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_1 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.425 КК України, провадженням закрита, а ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України у зв`язку із зміною обстановки. Також відповідно до вказаної постанови, нестача майна, виявлена в 2011 у військовій частині НОМЕР_1 , на загальну суму 1999249,60 грн., відновлена, на підтвердження чого в матеріалах кримінальної справи маються відповідні докази. На час розгляду згаданої справи, наслідки, які спричиненні діями ОСОБА_1 , відсутні(а.с.62-66).
Дана постанова суду не була оскаржена прокурором в апеляційному чи касаційному порядку, та наразі є чинною, більш того, клопотання про звільнення ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки заявлено захисником підсудного та підтримане прокурором Сорочко І.О.
Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Крім того, в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14 в пункті 7 роз`яснено, що відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Згідно до вимог ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій осіб, стосовно якої ухвалено постанову суду з лише з питань, чи мали місці ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Усі інші обставини, в тому числі неправомірність дій особи, причинний зв`язок між неправомірними діями цієї особи та спричиненими нею наслідками розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню, мають бути доведеними сторонами, що беруть участь у справі у загальному порядку, визначеному законом. Постанова суду про закриття кримінальної справи не є підставою для звільнення особи від доказування.
Так «Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі» (зі змінами), затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 №243/95-ВР (далі «Положення»), розділом І пунктом 2 відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військових-навчальних закладів (далі військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати. Військове майно - це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами. До нього належать: всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, паливно-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне та інше майно, а також кошти.
Розділом ІІІ пунктом 13 «Положення», військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі: умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій; приписки у нарядах та інших документах фактично невиконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах; заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані; дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину; недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети.
Розділом ІV пунктом 17 «Положення», зазначено, що у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 27.07.2011 №1150 № Про підсумки проведення інвентаризації служб військової частини НОМЕР_1 » військовослужбовців ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ін.), за якими було закріплено майно, яке зазначається у позові, було притягнуто до повної матеріальної відповідальності (а.с. 93-97).
Частина 2 статті 1166 ЦК України, встановлює що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
При цьому судом, під час розгляду справи були створені всі необхідні умови для забезпечення здійснення позивачем наданих законом прав для всебічного та повного дослідження обставин справи, у порядку ч.4 ст.10 ЦПК України було роз`яснено права та обов`язки, положення щодо змагальності процесу та необхідності надання доказів на підтвердження своїх доводів, позивач попереджався про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і відповідне право на забезпечення доказів.
Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, які встановлені ст.ст.10,11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог або заперечень, саме сторона визначає коло доказів, які вона надає суду.
Отже постановою Козелецького районного суду Чернігівської області по справі 734/777/13-к від 27.12.2013 по обвинуваченню ОСОБА_1 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.425 КК України на підставі ст.48 КК України звільнено у зв`зку із зміною обстановки. Нестача майна, виявлена в 2011 році у військовій частині НОМЕР_1 - відновлена, кримінальна справа закрита.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню на підставі ст.ст. 1, 2, 4, 5, 13, 14 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постановою ВРУ «Про затвердження Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі», ст. 26 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1166 ЦК України.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ч.2 ст.1166 ЦК України, Постановою Кабінету Міністрів України від 02.11.1995 №880, Постановою Верховної Ради України „Про затвердження Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі від 23.06.1995, суд,-
в и р і ш и в:
В задоволенні позовних вимог Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів за завдані злочином збитки державі відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції протягом десяти днів із дня проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів із дня отримання копії цього рішення.
Суддя Козелецького районного суду
Чернігівської області Анохін А.М.