Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2015 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді - Діонісьєвої Н.М.

при секретарі - Пальчевській О.Б.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку в спадковому майні та за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання будинку спільною сумісною власністю,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку в спадковому майні, а саме на 1/8 частку будинковолодіння № 93-Б по вул.Малорівненській в м.Рівне , як на спадкове майно після смерті ОСОБА_6, який помер 07 січня 2008 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07 січня 2008 року помер її батько ОСОБА_6. Після закінчення шести місяців, відповідно до ст.1298 ЦК України, вона звернулась в ОСОБА_7 міську державну нотаріальну контору за отриманням свідоцтва про право власності на спадкове майно, але у зв"язку з тим, що майно не визначене та не виділене в натурі свідоцтво не було видане.

25 жовтня 2011 року вона отримала повідомлення Другої ОСОБА_7 державної нотаріальної контори , в якому її повідомлено, що відповідно видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Оскільки вона не є членом сім"ї спадкодавця в неї відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, тому що вони знаходяться у відповідачів, які в свою чергу прийняли спадщину, тому що зареєстровані за місцем перебування спадкового майна. Вона була змушена звернутись до суду з вимогою спонукати відповідачів надати правовстановлюючі документи на нерухоме майно, що підлягає реєстрації та витяг з Реєстру прав власності.

Рішенням Рівненського міського суду від 20 вересня 2012 року по справі №1711/9598/12 в позові ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ОСОБА_7 міська державна нотаріальна контора про спонукання до вчинення дій відмовлено за безпідставністю.

В зв?язку з Рішенням Рівненського міського суду від 20 вересня 2012 року, вона звернулась до адвоката з проханням отримати дублікати правовстановлюючих документів на нерухоме спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_6 в КП «ОСОБА_7 МБТІ». Але 6 лютого 2012 року адвокат отримав повідомлення, що в матеріалах інвентарної справи на будинковолодіння №93-г по вул.Малорівненській в м.Рівному копія свідоцтва про право власності на ім?я ОСОБА_6 відсутня.

Дані обставини спонукали її звернутись 14 листопада 2012 року в КП «ОСОБА_7 МБТІ» та укласти договір-заяву №12118 на виготовлення копії технічного паспорта, дубліката свідоцтва про право власності та видачу витягу з Реєстру прав власності на будинковолодіння №93-Б, що знаходиться на вул.Малорівненська в м.Рівне, до заяви додала запит Другої ОСОБА_7 нотаріальної контори та оголошення про втрату свідоцтва про право власності надруковане в газеті «Вільне слово».

Однак її замовлення виконане не було.

В зв?язку з невиконанням договору вона звернулась до Рівненського міського суду з позовом до КП «ОСОБА_7 МБТІ» про видачу дубліката Свідоцтва про право власності на домоволодіння, виданого 23 лютого 1994 року Управою ОСОБА_7 міської Ради народних депутатів (розпорядження голови управи №220-р від 22 лютого 1994 року) на ім?я ОСОБА_6 на житловий будинок з надвірними будівлями №93 «б», що в м.Рівне, вул.Малорівненська.

Рішенням Рівненського міського суду від 18 березня 2014 року по справі №569/18112/13-ц в позові їй було відмовлено за безпідставністю.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області її апеляційну скаргу відхилено. Рішення Рівненського міського суду від 18 березня 2014 року по цій справі залишено без змін.

6 листопада 2012 року за №1490/02-14 на адресу КП «ОСОБА_7 бюро технічної інвентаризації» надіслано лист, відповідно до якого ОСОБА_7 державна нотаріальна контора на підставі ст.ст.4, 46 Закону України «Про нотаріат» просила видати ОСОБА_4 дублікат Свідоцтва про право власності на домоволодіння, виданого 23 лютого 1994 року Управою ОСОБА_7 міської Ради народних депутатів (розпорядження голови управи №220-р від 22 лютого 1994 року) на ім?я ОСОБА_6 на житловий будинок з надвірними будівлями №93 «б», що в м.Рівне, вул.Малорівненська.

По закінченню реєстрації дубліката свідоцтва про право власності, ОСОБА_7 державна нотаріальна контора, відповідно до ст.4, ст.46 Закону України «Про нотаріат» просить видати Борис ОСОБА_8 з реєстру прав власності на нерухоме майно на житловий будинок з надвірними будівлями №93 «б», що знаходиться в м.Рівне, вул.Малорівненська, що належав ОСОБА_6.

Дублікат необхідний для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_6, який помер 07 січня 2008 року.

Однак вимога Державного нотаріауса не виконана ні ОСОБА_2, ні КП «ОСОБА_7 міське бюро технічної інвентаризації» про надання дубліката свідоцтва на житловий будинок з надвірними будівлями №93 «б», що знаходиться в м.Рівне, вул.Малорівненська, що належав ОСОБА_6 для оформлення свідоцтва про право на спадщину .

17 січня 2013 року після чергового звернення в ОСОБА_7 державну нотаріальну контору вона отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Оскільки її право на частку в спадщині, як доньки ОСОБА_6 від першого шлюбу не визнають та перешкоджають у оформленні права власності на спадкове майно, шляхом неподання правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна спадкодавцеві, просить визнати за нею право власності на 1/8 частку в спадковому майні.

В поданих до суду письмових запереченнях проти позову ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала та вказала, що у 2010 році ОСОБА_4 зверталась до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_9 про виділ в натурі частки у спадщині, визнання права власності на спадкове майно та стягнення грошової компенсації вартості частки у спадковому майні. Рішенням Рівненського міського суду від 29.10.2010 позов задоволено. Проте, вказане рішення скасовано рішенням апеляційного суду Рівненської області від 27.12.2010 , яке залишено в силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 16.09.2011року. Статтею 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У подальшому по цьому ж предмету спору - спадковому майні винесено низку судових рішень. У 2012 році позивачка звернулась до суду з позовом до ОСОБА_10, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_7 міська державна нотаріальна контора про спонукання до вчинення дій. Рішенням Рівненського міського суду від 20.09.2012, яке набрало законної сили, у позові відмовлено. У 2013 році ОСОБА_4 звертається до суду із заявою про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення суду від 20.09.2012 року. Ухвалою Рівненського міського суду від 09.04.2013, яка набрала законної сили, відмовлено у задоволенні заяви. У 2014 році позивачка звертається з позовом до КП «ОСОБА_7 бюро технічної інвентаризації», третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2, ОСОБА_5 про видачу дубліката про право власності на нерухоме майно. Рішенням Рівненського міського суду від 18.03.2014, яке набрало законної сили, у позові відмовлено.

ОСОБА_2 звернулась до ОСОБА_4 із зустрічним позовом про визнання будинку № 93 Б по вул.Малорівненській у м.Рівне спільною сумісною власністю ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 в рівних частках по ? за кожним.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 з 04.03.1983 перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_6, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції. Рішенням виконавчого комітету ОСОБА_7 міської ради народних депутатів №198 від 14.06.1989 ОСОБА_11 у м.Рівне по вул.Малорівненській виділено земельну ділянку площею 600 кв.м. для будівництва житлового індивідуального будинку.

У період спільного життя подружжя ОСОБА_11 на зазначеній земельній ділянці за спільні кошти родини побудувало житловий будинок, якому, згідно наказу №4 від 14.01.1994 департаменту архітектури ОСОБА_7 міської ради народних депутатів, присвоєно адресний номер 93 б.

Будинок будувався за спільні кошти всіх членів сім"ї, як дружини, ОСОБА_2 та чоловіка ОСОБА_6, так ї їх дітей, ОСОБА_5, та ОСОБА_9.

Однак, враховуючи те, що оформленням документів займався ОСОБА_11, будинок був оформлений на його ім"я.

Так, 23.02.1994 ОСОБА_7 міською радою ОСОБА_6 видано Свідоцтво про право приватної власності на домоволодіння за вищезазначеною адресою.

В письмових запереченнях проти зустрічного позову позивач та її представник зустрічні позовні вимоги не визнали та просять відмовити у їх задоволенні у зв?язку із пропуском строку позовної давності.

В судовому засіданні представник позивача первісний позов підтримав, просить його задовольнити, в задоволенні зустрічного позову відмовити з підстав, викладених в письмових запереченнях.

Відповідач та її представник в судовому засіданні просять зустрічні позовні вимоги задовольнити, визнати будинок № 93 Б по вул..Малорівненській у м.Рівне спільною сумісною власністю ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 в рівних частках по ? за кожним, а первісний позов задовольнити частково та визнати заОСОБА_4 право власності на 1/16 частку будинковолодіння № 93-Б по вул.Малорівненській в м.Рівне , як на спадкове майно після смерті ОСОБА_6, який помер 07 січня 2008 року.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_12 про визнання права власності на частку в спадковому майні та про повне задоволення позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання будинку спільною сумісною власністю, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 04.03.1983 перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_6, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції. Рішенням виконавчого комітету ОСОБА_7 міської ради народних депутатів №198 від 14.06.1989 ОСОБА_6 у м.Рівне по вул.Малорівненській виділено земельну ділянку площею 600 кв.м. для будівництва житлового індивідуального будинку.

У період спільного життя подружжя ОСОБА_6 на зазначеній земельній ділянці за спільні кошти родини побудувало житловий будинок, якому, згідно наказу №4 від 14.01.1994 департаменту архітектури ОСОБА_7 міської ради народних депутатів, присвоєно адресний номер 93 б.

Будинок будувався за спільні кошти всіх членів сім"ї, як дружини, ОСОБА_2 та чоловіка ОСОБА_6, так ї їх дітей, ОСОБА_5, та ОСОБА_9.

Дані оставини в судовому засіданні підтвердили свідки.

Зокрема, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показала, що сім?ю ОСОБА_9 вона знає досить давно, з часу одруження ОСОБА_6 і відповідачки. В 1989 році ОСОБА_6 у м.Рівне по вул.Малорівненській було виділено земельну ділянку для будівництва житлового індивідуального будинку.

Коли вони почали будувати даний будинок, ОСОБА_2 почала їздити на заробітки за кордон і привозити кошти, за які і будувався будинок. Будинок був введений в експлуатацію в 1994 році. Але там робиться періодично поточний ремонт. ОСОБА_6 залишив своїй дочці від першого шлюбу ОСОБА_4 квартиру.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_6 розлучився з першою дружиною, з якою мав спільну дочку і одружився на ОСОБА_2 Будинок № 93-Б по вул.Малорівненській в м.Рівне будувався за спільні кошти сім?ї ОСОБА_2. Там і досі ведуться будівельні роботи.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 також підтвердила той факт, що будинок № 93-Б по вул.Малорівненській в м.Рівне будувався за спільні кошти сім?ї ОСОБА_2. Також підтвердила, що більшість коштів на будівництво заробляла ОСОБА_2

Згідно ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Згідно ст.61 Сімейного кодексу України, об"єктом права спільної власності подружжя може бути будь - яке майно, за винятком майна, виключеного з цивільного обороту.

Згідно ч.4 ст.368 ЦК України, майно, набуте в результаті спільної праці та спільні грошові кошти членів сім"ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином суд вважає за необхідне зустрічний позов задовольнити та визнати будинок № 93 Б по вул..Малорівненській у м.Рівне спільною сумісною власністю ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 в рівних частках по ? за кожним.

Що стосується первісного позову, то він підлягає частковому задоволенню. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.І ст.1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців є рівними.

Виходячи з викладеного за ОСОБА_4 слід визнати право власності на 1/16 частку будинковолодіння № 93-Б по вул.Малорівненській в м.Рівне , як на спадкове майно після смерті ОСОБА_6, який помер 07 січня 2008 року.

На підставі та керуючись ст.368, 1261, 1267 ЦК України, ст.ст. 15, 30, 62, 202, 203, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В:

ПозовОСОБА_4 до ОСОБА_12 про визнання права власності на частку в спадковому майні задоволити частково.

Визнати заОСОБА_4 право власності на 1/16 частку будинковолодіння № 93-Б по вул.Малорівненській в м.Рівне , як на спадкове майно після смерті ОСОБА_6, який помер 07 січня 2008 року.

Зустрічний позов ОСОБА_2, ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання будинку спільною сумісною власністю задовольнити.

Визнати будинок № 93 Б по вул..Малорівненській у м.Рівне спільною сумісною власністю ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 в рівних частках по ? за кожним.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подання протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_16