АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1187/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 2, 5 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання майна особистою власністю,

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_6 та його представника адвоката ОСОБА_8, які підтримали апеляційну скаргу; представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9, який просив апеляційну скаргу відхилити, колегія суддів ,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_7 у листопаді 2014 року звернулась до Соснівського районного суду м. Черкаси із позовом до ОСОБА_6 про визнання майна особистою власністю .

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона з ОСОБА_6 перебувала в зареєстрованому шлюбі з 27 листопада 1997 року.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 листопада 2007 року шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 був розірваний.

Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2

Позивачка вказує, що згідно договору купівлі-продажу від 13 вересня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_12, їй на праві приватної власності належить ? частина житлового будинку з надвірними спорудами по вул. 14 грудня, 47 в м. Черкаси. Право власності зареєстроване в Черкаському обласному об'єднаному бюро технічної інвентаризації, що підтверджується довідкою від 29 серпня 2011 року.

Вказане майно вважає своєю особистою власністю, виходячи з наступного.

На підставі договору дарування від 04 листопада 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_12, зазначає ОСОБА_7, їй на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_1, яка була її особистою приватною власністю, так як була набута нею на підставі договору дарування.

13 вересня 2005 року, вказує ОСОБА_7, вона продала належну їй на праві особистої приватної власності квартиру АДРЕСА_2 за 13 948,00грн. Договір купівлі-продажу був посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_12

В цей же день, 13 вересня 2005 року, зазначає позивачка, у цього ж самого нотаріуса був укладений ще один договір купівлі-продажу, згідно якого вона та ОСОБА_13 придбали в рівних частках (по ? частині кожному) житловий будинок з надвірними спорудами по вул. 14 грудня, 47 в м. Черкаси за 22 579,00 грн., з яких ОСОБА_7 сплатила половину вартості з коштів, які отримала від продажу особистої квартири.

Оскільки сімейні кошти на придбання цього нерухомого майна не витрачались, а тому вказана ? частина житлового будинку з надвірними спорудами по вул. 14 грудня, 47 в м. Черкаси не є спільною сумісною власністю подружжя.

В звязку з чим, ОСОБА_7 звернулась до Соснівського районного суду м. Черкаси та просила постановити судове рішення, яким визнати ? частину житлового будинку з надвірними спорудами по вул. 14 грудня, 47 в м. Черкаси її особистою власністю та стягнути з ОСОБА_6 на її користь всі понесені по справі судові витрати.

Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 грудня 2014 року позов задоволено.

Визнано ? частину житлового будинку з надвірними спорудами по вул. 14 Грудня, 47 в м. Черкаси особистою власністю ОСОБА_7

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 судові витрати в розмірі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з»ясування обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення виниклого спору по суті, просить заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 грудня 2014 року скасувати, ухваливши при цьому нове рішення, яким в позові ОСОБА_7 відмовити повністю.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, виходячи із наступного.

Згідно вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування або зміни постановленого судом першої інстанції рішення є невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповне з»ясування судом обставин справи, постановлення рішення із порушенням вимог матеріального або процесуального права.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність повного задоволення заявлених ОСОБА_7 позовних вимог, посилаючись на те, що ніякі сімейні кошти на придбання нерухомого майна у вигляді 1/2 частини житлового будинку із надвірними спорудами по вул. 14 грудня, 47 в м. Черкаси не витрачалися, відсутні докази внесення ОСОБА_6 будь-яких коштів на придбання даної частини будинковолодіння, у зв»язку із чим вказане майно не може рахуватися спільною сумісною власністю подружжя, а тому є всі підстави визнати вказане майно особистою власністю позивачки ОСОБА_7

Проте, із такими висновками суду першої інстанції повністю погодитися не можна, виходячи із наступного.

Згідно вимог статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Виходячи із змісту статті 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Той факт, що 13 вересня 2005 року ОСОБА_7 продала належну їй на праві особистої приватної власності квартиру АДРЕСА_2 за 13 948,00грн і в цей же день уклала ще один договір купівлі-продажу, згідно якого вона та ОСОБА_13 придбали в рівних частках (по ? частині кожному) житловий будинок з надвірними спорудами по вул. 14 грудня, 47 в м. Черкаси за 22 579,00 грн. не свідчить беззаперечно про те, що спірна частина вищевказаного будинковолодіння була придбана виключно за особисті кошти ОСОБА_7, отриманих нею від продажу належної їй на праві приватної власності квартири.

Виходячи із вимог ч.1 ст. 57 СК України не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному із подружжя особисто.

Проте, в порушення вимог ст.60 ЦПК України, яка покладає обов»язок на кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, із сторони ОСОБА_7 на адресу суду не було надано будь-яких об»єктивних, переконливих доказів придбання нею ? частини житлового будинку із надвірними спорудами по вул. 14 грудня, 47 в м. Черкаси виключно за її особисті кошти, розмір цих коштів та відсутність грошового внеску ОСОБА_6 або інших осіб в придбання спірної 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами по вул. 14 грудня, 47 в м. Черкаси.

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції, ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні заявлених ОСОБА_7 позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання майна особистою власністю скасувати.

Ухвалити по даній справі нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання майна особистою власністю.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :