Справа № 159/861/15-ц Провадження № 22-ц/773/1191/15 Головуючий у 1 інстанції: Бондар В.М.
Категорія: 27 Доповідач: Веремчук Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Веремчук Л.М.

суддів - Антонюк К. І., Бовчалюк З.А.

при секретарі Кирилюку О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення грошових коштів за апеляційною скаргою відповідача публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на заочне рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 травня 2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

16 лютого 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом зазначивши, що ним на виконання умов договору банківського вкладу № 005-02511-120115 від 12 січня 2015 року було внесено на рахунок ПАТ «Дельта Банк» грошові кошти в сумі 5 721.00 євро з терміном повернення до 11.02.2015 року, проте на вимогу позивача банк кошти не повернув.

Заочним рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 травня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в користь ОСОБА_1 5 750 євро, 1 632 гривня 83 копійки сплаченого судового збору та 500 гривень понесених витрат на правову допомогу.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду відповідач ПАТ «Дельта Банк» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дане рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В судове засідання сторони не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання. Тому відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції слід скасувати з наступних підстав.

Задовольняючи даний позов місцевий суд прийшов до висновку, що Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» свої обов'язки за договором банківського вкладу (депозиту) від 12 січня 2015 року не виконало та не повернуло ОСОБА_1 вклад та нараховані проценти за вкладом тому позов ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк» про стягнення грошових коштів, є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

З даним висновком не погоджується колегія суддів.

Із матеріалів справи вбачається, що 12 січня 2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір банківського вкладу «Лояльний» № 005-02511-120115. На виконання умов вказаного договору ОСОБА_1 було внесено на рахунок ПАТ «Дельта Банк» суму вкладу в розмірі 5 721,00 євро, строком до 11 лютого 2015 року, зі сплатою 4.5% річних.

Пунктами 1.4.,1.5.,1.6 договору банківського вкладу встановлено процентну ставку на суму вкладу в розмірі 4,5 % річних, та строк нарахування процентів - від дня, наступного за днем внесення вкладу на вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_1 до дня, який передує його поверненню або списанню з депозитного рахунку з інших підстав.

Згідно з п. 1.10 вищевказаного договору вклад виплачується вкладнику шляхом зарахування на поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися із використанням електронних платіжних засобів НОМЕР_2, відкритий на ім'я вкладника в установі банку.

12 січня 2015 року між сторонами укладено договір банківського рахунку фізичної особи №004-02511-120115 Ощадна картка №1 з випуском платіжної карти та відкрито поточний рахунок НОМЕР_2 євро.

Відповідно до п.1.3. договору банківського вкладу (депозиту), вклад був залучений на строк по 11 лютого 2015 року включно, але у разі, якщо вкладник не витребує суму вкладу шляхом надання письмової заяви до закінчення операційного дня відповідного відділення банку останнього дня цього строку, дія цього договору вважається продовженою за згодою вкладника на той же самий строк на тих же самих умовах (окрім розміру процентної ставки); у разі, якщо вкладник не витребує суму вкладу зі спливом строку, автоматично встановленого при продовженні дії цього договору, дія цього договору кожен наступний раз вважається продовженою за згодою вкладника на той же самий строк на тих же самих умовах (окрім розміру процентної ставки), проте загальний термін залучення вкладу за цим договором не може складати більше 12 періодів продовження строку дії цього договору (п.1.11. Договору).

З матеріалів справи вбачається, що вкладник витребував суму вкладу шляхом надання письмової заяви і 11 лютого 2015року сума вкладу та нараховані проценти були перераховані на поточний рахунок позивача НОМЕР_2 як про це обумовлено договором банківського вкладу(п.1.10), що підтверджується випискою по рахунку (а.с.9).

Отже, 11 лютого 2015 року (день перерахування банком депозитного вкладу та процентів на вклад на поточний рахунок вкладника) між сторонами виникли правовідносини, що випливають з договору банківського рахунка.

Відповідно до п. 7.1.2. статті 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» поточний рахунок - це рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Отже, договір банківського вкладу (депозиту) та договір банківського рахунку мають різний режим правового регулювання; кошти за такими договорами обліковуються у банку на різних рахунках.

Проте суд першої інстанції не дав правової оцінки зазначеним обставинам і дійшов помилкового висновку про стягнення з ПАТ «Дельта Банк» на користь позивача заборгованості за договором № 005-02511-120115 банківського вкладу (депозит) в сумі 5750 Євро.

Відповідач не позбавлений права в разі обмеження виплат за договором банківського рахунку оскаржити такі дії банку.

Виходячи з наведеного, з урахуванням вимог ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції помилково встановлені обставини справи, доказам, що надані сторонами, дана неналежна оцінка, внаслідок чого спір вирішено з порушенням норм матеріального та процесуального законодавства. Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити.

Заочне рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 травня 2015 року у даній справі скасувати і постановити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення грошових коштів відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:

Судді: