АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №666/7480/14-ц Головуючий в І інстанції: Ратушна В.О.
Провадження №22-ц/791/1341/15 Доповідач: Стародубець М.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року серпня місяця «12» дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Стародубця М.П.
Суддів:Воронцової Л.П.,
Ігнатенко П.Я.
при секретарі:Цулукіані І.О.,
за участю прокурора:Декалюка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_6, діючої від імені ОСОБА_7, та ОСОБА_8 на рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 02 квітня 2015 року в справі за позовом прокурора Дніпровського району м. Херсона, який діє в інтересах держави, до ОСОБА_7, Херсонської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_8 про визнання незаконним (недійсним) рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2014 року прокурор Дніпровського району м. Херсона, який діє в інтересах держави, звернувся до суду з вищевказаним позовом, уточненим в ході розгляду справи, зазначаючи, що згідно п.41 рішення Херсонської міської ради №541 від 04 вересня 2007 року ОСОБА_7 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1, площею 0,06 га.

Відповідно до п.103 рішення вказаного органу місцевого самоврядування №597 від 05 жовтня 2007 року затверджено проект із землеустрою та передано у власність ОСОБА_7 вищезазначену земельну ділянку.

На підставі цього рішення 09 листопада 2007 року останній було видано державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1.

В подальшому право власності на спірну земельну ділянку було зареєстровано за ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу, укладеним між ним та ОСОБА_7 12 липня 2013 року.

Посилаючись на те, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 знаходиться в межах території зелених насаджень загального користування, а тому у відповідності до положень земельного законодавства не може бути передана у приватну власність, просив суд визнати незаконними (недійсними) рішення Херсонської міської ради № 541 від 04 вересня 2007 року в частині надання ОСОБА_7 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки в АДРЕСА_1 в площею 0,0600 га для будівництва та обслуговування жилого буднику господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та рішення цього ж органу місцевого самоврядування № 597 від 05 жовтня 2007 року в частині затвердження вказаного проекту.

Рішенням суду від 02 квітня 2015 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, діюча від імені ОСОБА_7, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що місцевий суд поверхово розглянув справу, неправильно витлумачив норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, не повно встановив обставини, які мають значення для справи, а також безпідставно не застосував наслідки спливу строку позовної давності, на чому наполягалося учасником процесу.

ОСОБА_8 також подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального й неправильну оцінку зібраних по справі доказів, просить постановлене місцевим судом рішення скасувати й ухвалити нове про відмову в задоволенні позову прокурора.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу Матвійчик Л.Г. прокурор Дніпровського району м. Херсона, який діє в інтересах держави, викладені в ній доводи і вважає безпідставними, просить скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції, як законне та обґрунтоване залишити без змін.

Заслухавши доповідача, і осіб, які з'явилися у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.20 ЗК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин зміна цільового призначення земель проводиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення(викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико - культурного призначення.

Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель, згідно з п. а, ст.21 ЗК України є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам.

Згідно до ст.38 ЗК України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування. Земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти загального користування, також належать до земель житлової та громадської забудови.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Херсонської міської ради № 541 від 04 вересня 2007 року ОСОБА_7 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення їй у власність земельної ділянки площею 0,0600 га, яка знаходиться по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Пунктом 103 рішення цього ж суб'єкта владних повноважень за № 597 від 05 жовтня 2007 року затверджено проект із землеустрою та технічної документації зі складання державних актів на право власності та договорів оренди земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд й передачу земельних ділянок у власність, надано у власність відповідачу ОСОБА_7 зазначену земельну ділянку за призначенням, наведеному в цьому ж рішенні.

09 листопада 2011 року ОСОБА_7 був виданий державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку, на підставі якого 12 липня 2013 року за договором купівлі-продажу вона здійснила її відчуження третій особі в справі ОСОБА_10

Згідно Генеральному плану міста Херсона, затвердженому рішенням міської ради за №443 від 26 грудня 2003 року, вказана вище земельна ділянка за функціональним призначенням належить до території зелених насаджень загального користування.

З 2003 року по 2013 рік зміни до Генерального плану міста Херсона не вносилися.

Нормами ДБН 360-92 «Планування і забудова міських та сільських поселень» розміщення житлових будинків з присадибними ділянками передбачається саме у зоні садибної забудови (п.3.18).

Відповідно до п.1.1, п.1.2 ДБН Б.1-3-97 «Система містобудівної документації. Склад, зміст, порядок розроблення, погодження та затвердження генеральних планів міських населених пунктів», які були чинним на час виникнення спірних правовідносин, генеральний план міста, селища є основними планувальним документом, який встановлює в інтересах населення та з урахуваннями державних завдань напрямки і межі територіального розвитку населеного пункту, функціональне призначення і будівельне зонування території, містить принципові рішення щодо розміщення об'єктів загальноміського або загальноселищного значення, організації вулично - дорожньої мережі і дорожнього руху, інженерного обладнання, інженерної підготовки і благоустрою, захисту території від небезпечних природних і техногенних процесів, охорони природи та історико - культурної спадщин, черговості освоєння території.

Генеральний план міста, селища є основним видом містобудівної документації з планування території населеного пункту, призначеним для обґрунтування (розроблення та реалізації) довгострокової політики органу місцевого самоврядування в питаннях використання і забудови території.

Міські і селищні ради, їх виконавчі органи, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації забезпечують розробку та затвердження генеральних планів населених пунктів і керуються ними також при виборі, вилучені, передачі у власність, наданні у користування, купівлі, продажу земель.

За змістом ст.ст. 1,17 Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території на населеного пункту.

Таким чином, судом установлено, що спірна земельна ділянка згідно Генеральному плану м. Херсона, затвердженому рішенням міської ради за №443 від 26 грудня 2003 року, не відноситься до земель громадської забудови, однак рішенням Херсонської міської ради за №597 від 05.10.2007 року, зазначену земельну ділянку передано у власність ОСОБА_7 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель, тобто для потреб, не пов'язаних із розміщенням об'єктів, необхідних для населеного пункту в цілому, і з порушенням порядку для зміни її цільового призначення.

Разом із тим, відповідно до ст.39 ЗК України, використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно - кадастрового устрою з дотриманням державних стандартів і норм, регіонального та місцевих правил забудови.

Земельні ділянки, які використовуються, як шляхи сполучення (вулиці, проїзди, майдани, шляхи, набережні), для задоволення культурно - побутових потреб населення (парки, сквери, бульвари, пляжі, кладовища), для схову відходів, розміщення та утилізації промислових та побутових відходів, розміщення об'єктів, необхідних для населеного пункту в цілому, перебувають у комунальній власності і не передаються у приватну власність.

Відповідно до п. «а» ст.21 ЗК України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади, місцевого самоврядування про надання земель, угод щодо земельних ділянок, відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною тощо.

Встановивши такі обставини, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову прокурора і визнання рішення ради незаконним, тому правомірно задовольнив позов з наведених в рішенні підстав.

Суд першої інстанції повно дослідив обставини справи, зібраним доказам дав належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає нормам матеріального й процесуального права.

Обставини, які б спростовували висновки суду щодо цього, апеляційні скарги не містять, а тому підлягають відхиленню.

Доводи апелянтів відносно того, що на час виділення та передачі ОСОБА_7 земельної ділянки у приватну власність, були отримані позитивні висновки органів відповідальних за вирішення порушеного питання, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки наявність позитивного висновку не спростовує тієї обставини, що спірна земельна ділянка за цільовим призначенням відноситься до категорії земель громадської, а не житлової забудови і на час передачі земельної ділянки у власність згідно Генеральному плану міста Херсона спірна земельна ділянка включена до земель громадської забудови, (зона зелених насаджень) з метою задоволення культурно - побутових потреб населення м. Херсона в цілому, а надання спірної земельної ділянки для житлової забудови без зміни цільового призначення виключає її використання саме для цілей забудови, (стаття 20ЗК України в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Безпідставними є посилання в скаргах на пропуск прокурором трирічного строку звернення до суду, оскільки матеріалами справи підтверджено, що прокурор звернувся до суду в інтересах держави та зазначив орган, уповноважений здійснювати державний контроль за використанням та охороною земель - державну інспекцію сільського господарства України, яка відповідно до положень ст.188 ЗК України, здійснює державний контроль за використання та охороною земель і діє як державний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Згідно Положенню про Державну інспекцію сільського господарства України, затвердженому Указом Президента України від 13.04.2011року №459/2011, основним завданням інспекції є реалізація державної політики у сферах здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Звертаючись із позовом, прокурор зазначав про те, що інспекція сільського господарства не має повноважень щодо звернення до суду, а про порушення інтересів держави йому стало відомо за результатами опрацювання інформації Херсонської міської ради від 05.09.2014року за №87698-11/12, отриманої в ході проведеної за зверненням перевірки. Таким чином прокурор у даній справі набув статусу позивача й початок перебігу строку позовної давності починається з моменту, коли він дізнався про порушення прав держави або про особу яка їх порушила.

Доводи апелянтів про те, що прокуратурі у 2007 році було відомо про прийнятті міською радою рішення про передачу спірної земельної ділянки у власність відповідачу, про що свідчить надання міською радою на запит прокуратури м. Херсона відповідних документів, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки витребування у 2007році прокуратурою документів про передачу земельних ділянок, у тому числі відповідачеві у власність, не свідчить про відлік позовної давності саме з цього моменту. В матеріалах справи і на даний час, як з'ясовано судом апеляційної інстанції, відсутні відомості про наслідки цієї перевірки, висновки із зазначеного питання, кола винних осіб чи відомості щодо порушення земельного законодавства, відповідно до предмета і підстав заявленого в цій справі позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду, ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування чи зміни відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307-308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_6, діючої від імені ОСОБА_7, та ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 02 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: