АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 753/1614/15 Головуючий у 1 - й інстанції: Колесник О.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2015 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Кравець В.А., Гаращенко Д.Р.

при секретарі - Троц В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 18 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про стягнення Ѕ частини грошових коштів сплачених за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

Із вказаним позовом до суду позивач звернувся у січні 2015 року.

Зазначав, що за час шлюбу з відповідачем ним отримано кредит в розмірі 47 894 доларів США на придбання квартири АДРЕСА_1.

20.01.2013 шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 05.06.2014 року вказана квартира в порядку поділу майна подружжя поділена між сторонами та визнано право власності у розмірі Ѕ її частини за кожним з подружжя. Оскільки після розірвання шлюбу кредит на вказану квартиру сплачується лише позивачем, просив стягнути з відповідача на його користь Ѕ частину грошових коштів сплачених за період з лютого 2013 року по серпень 2014 року в рахунок погашення перед ПАТ «Укрсоцбанк» за договором кредиту №10-29/8169 від 24.07.2007 року 51 774,65 грн.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 18 червня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі, з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, ставиться питання про скасування даного рішення та ухвалення нового про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволенню у зв'язку з наступним.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що у період з 07.07.2007 року по 30.01.2013 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_1 та свідоцтвом про розірвання шлюбу НОМЕР_2.

Під час перебування у шлюбі, 24.07.2008 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Укрсоцбанк» укладено кредитний договір №10-29/8169, відповідно до якого позичальник отримав кредитні кошти в розмірі 47 894 доларів США на фінансування будівництва, а саме квартири АДРЕСА_1, на що відповідачем була надана згода, що підтверджується заявою від 24.07.2008 року (а.с. 15).

24.07.2008 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Укрсоцбанк» укладено іпотечний договір №02-10/3223, відповідно до якого позивач передав в іпотеку банку двокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 05.06.2014 року визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3. право власності на 1/2 частину вищезазначеної квартири за кожним в порядку поділу майна подружжя (а.с.47-53).

Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України від 08.07.2014 року у відкритті касаційного оскарження на рішення Апеляційного суду м. Києва від 05.06.2014 року відмовлено.

Згідно довідки ПАТ „Укрсоцбанк" від 09.06.2015 року, станом на 29.05.2015 року, по договору кредиту №10-29/8169 від 24.07.2008 року, у клієнта ОСОБА_2 наявна строкова заборгованість 36 430,91 доларів США, прострочена заборгованість 920,93 доларів США, строкова заборгованість по нарахуванню відсотків 23,87 доларів США, прострочена заборгованість по нарахуванню відсотків 2644,20 доларів США, пеня 435,39 доларів США, пеня до сплати 9187 грн. 79 коп. (а.с. 96).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції прийшов до висновків що, оскільки термін дії договору кредиту №10-29/8169 від 24.07.2008 року триває до 23.07.2028 року і позивач на час розгляду справи не сплатив всі внески передбачені графіком і не виконав достроково умови договору, він не набув права зворотної вимоги до відповідача на компенсацію сплаченої частки власності в розумінні ст.544 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 4 ст. 65 СК України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Із роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в пп. 23, 24 Постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна також враховуються борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

Відповідно до ст.544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов'язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці.

Оскільки вищезазначена квартира була придбана сторонами в період шлюбу, то вона є спільною сумісною власністю сторін.

Обов'язок по поверненню кредиту, отриманого і використаного в інтересах сім'ї, лежать на кожному з подружжя як солідарному боржнику.

Чинним законодавством не передбачена можливість стягнення на користь одного з подружжя частини внесених за рахунок спільних коштів грошей на погашення кредиту.

Таке право виникає у боржника в разі виконання ним солідарного обов'язку у повному обсязі, особисто внесеними коштами (ст. 544 ЦК України).

Натомість враховуючи, що кредитні зобов'язання на підставі договору №02-10/3223 є непогашеними, а існує кредитна заборгованість, що підтверджується довідкою ПАТ «Укрсоцбанк» від 09.06.2015 року, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позову.

Належних та допустимих доказів на підтвердження виконання кредитних зобов'язань позивачем в повному обсязі апеляційна скарга в собі не містить.

Колегія суддів погоджується з посиланням апелянта на те, що у відповідності до вимог ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, однака вказана норма не дає підстав для стягнення на користь одного з подружжя частини внесених за рахунок спільних коштів грошей на погашення кредиту.

З огляду на викладене, оскаржене у справі рішення постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому це рішення не може бути скасованим з підстав що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 18 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: