Справа № 266/82/14-ц
Провадженя№ 2/266/31/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі головуючого судді Пантелєєва Д.Г., при секретарі Сидоровій Н.В., за участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, відповідачки ОСОБА_4, її представника ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_6»до ОСОБА_4, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_6», третя особа ОСОБА_8, провизнання кредитного договору та договору іпотеки недйсними -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2014 р. позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачки, зазначивши у заяві, що 30.05.2007 року між ЗАТ «Донгорбанк», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ», та ОСОБА_4 (на той час - Ноговіциною) І.М. був укладений кредитний договір № 36, згідно якого відповідачці був наданий кредит в сумі 50 000 доларів США із процентними ставками: за користування кредитом - 12,9% річних, за простроченою заборгованістю - 17,9% річних, з кінцевим строком повернення кредиту - 27.05.2022 року, згідно графіка. Також п. 5.1. кредитного договору передбачена пеня за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом в розмірі 0,01% від суми заборгованості за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБ України, яка діяла на період, за який сплачується пеня. У забезпечення виконання ОСОБА_4 своїх зобовязань 30.05.2007 р. між Банком та ОСОБА_7 був укладений договір поруки № 36/2. У звязку із неналежним виконанням відповідачкою умов договору, позивач просив стягнути солідарно з відовідачів заборгованість за кредитом, яка станом на липень 2014 року (позовні вимоги уточнювалися в процесі розгляду справи) складає: за відсотками в сумі 14 091,81 грн. доларів США, пеня в сумі, еквівалентній 2 023,82 доларів США, а також судові витрати в сумі 2 292,51 грн.

В лютому 2014 р. відповідачка ОСОБА_4 звернулася із зустрічним позовом до ПАТ «ПУМБ», третя особа ОСОБА_8. Узаяві зазначила, що на забезпечення виконання кредитного договору № 36 від 30.05.2007 року між ЗАТ «Донгорбанк» та ОСОБА_8 30.05.2007 р. був укладений договір іпотеки № 36/1, за яким ОСОБА_8 передано в іпотеку будинок № 82 в мікрорайоні «Бригантина». Також був укладени договір поруки № 36/2. Оскільки надання кредиту в іноземній валюті, на що ОСОБА_6 не мав спеціальної ліцензії, його погашення, сплата відсотків також в іноземній валюті є умовами договору, які вона вважає несправедливими, то просила визнати недійсними кредитний договір № 36 та додаткові угоди до нього, а від цього і недійсним договір іпотеки № 36/1.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 первісний позов підтримали, пояснивши відповідно до зяви, зустрічний позов не визнали.

Відповідачка ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_9 в судовому засіданні первісний позов не визнали, зустрічний позов підтримали, пояснивши відповідно до заяви.

Заперечуючи проти первісного позову ОСОБА_4 та ОСОБА_9 пояснили, що рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 28.11.2011 р. за позовом ПАТ «ПУМБ» до ОСОБА_4, ОСОБА_8, врахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 45 148,17 доларів США та 1 225,07 грн. було звернено стягнення на предмет іпотеки. А в наступному, ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 16.05.2013 р. ОСОБА_8 було надано відстрочення виконання рішення суду строком до 16.05.2014 р. з щомісячною сплатою суми боргу 15 148,17 доларів США та пені в сумі 1 225,07 грн., оскільки 30 000,00 доларів США на той час вже було сплачено. 30.04.2013 р. до кредитного договору було укладено додаткову угоду № 4, за якою в першу чергу сплачується прострочена чергова частина кредиту, потім чергова частина кредиту, а потім відсотки, пеня. 28.04.2014 р. ОСОБА_4 було погашено 11 278,76 доларів США (тіло кредиту), та з цієї дати відсотки та пеня не могли нараховуватися. А ухвала суду встановила остаточну суму боргу за кредитом. Крім того, просили суд застосувати до вимог про стягнення пені позовну давність.

На доводи сторони відповідача ОСОБА_1 пояснив, дійсно, тіло кредиту було сплачено відповідачкою в квітні 2014 р. і до цього моменту нараховувалися відсотки. Пеня нараховувалася до серпня 2014 року за останній один рік, оскільки зобовязання відповідачки до кінця виконані не були. Строк позовної давності пропущений не був, оскільки позивач звернувся до суду в січні 2014 року. Також ОСОБА_1, заперечуючи проти зустрічного позову в суді пояснив, що ОСОБА_6 має генеральну ліцензію, яка дає право надавати кредити в іноземній валюті.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи дійшов висновку про задоволення первісного позову на підставі наступних правових норм та встановлених обставин справи.

У відповідності із ст.ст. 526, 610, 611, 612, 1050, 1054 ЦК України банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Так, судом встановлено, що 30.05.2007 року між ЗАТ «Донгорбанк», правонаступником якого є позивач - ПАТ «ПУМБ» (а.с. 33-35), та відповідачкою ОСОБА_4 (на той час Ноговіциною) був укладений кредитний договір № 36, згідно якого відповідачці був наданий кредит в сумі 50 000 доларів США із процентними ставками: за користування кредитом - 12,9 % річних, за простроченою заборгованістю - 17,9 % річних, з кінцевим строком повернення кредиту - 27.05.2022 року, згідно відповідного графіка. Також договором передбачена пеня у гривневому вигляді за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом в розмірі 0,05 % від суми заборгованості за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБ України, яка діяла на період, за який сплачується пеня (а.с. 10-11, 12-13). Також до зазначеного договору було укладено низку додаткових угод, якими за взаємною згодою сторін договору змінювалися строки сплати процентів за користування кредитом, вносилися зміни до графіку повернення кредиту (а.с. 14-20).

Згідно ст.ст. 553, 554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність

поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

В забезпечення виконання ОСОБА_4 своїх зобовязань 30.05.2007 р. між ЗАТ «Донгорбанк» та ОСОБА_7, а також з ОСОБА_8 були укладені договір поруки № 36/2, та договір іпотеки № 36/1, за яким ОСОБА_7 зобовязався відповідати перед ЗАТ «Донгорбанк» за порушення ОСОБА_4 основного зобовязання по поверненню кредита, сплаті відсотків, неустойки. А ОСОБА_8 передав в іпотеку належний йому житловий будинок № 82 мікрорайону «Бригантина» в м. Маріуполі (а.с. 21).

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 28.11.2011 р. у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 перед ПАТ «ПУМБ» по кредитному договору № 36 від 30.05.2007 р. в сумі 45 148,17 долрів США, а також пені в сумі 1 255,07 гривень на предмет іпотеки звернено стягнення. Рішення набрало законної сили.

Згідно додаткової угоди № 4 від 30.04.2013 р. до кредитного договору № 36 від 30.05.2007 р. було змінено порядок повернення кредиту, в першу чергу ОСОБА_4 зобовязана повертати прострочену чергову частину кредиту, потім чергову частину кредиту, а після цього сплата прострочених відсотків, чергових відсотків, штрафних санкцій (а.с. 49).

30.04.2013 р. та 07.05.2013 р. ОСОБА_4 погасила частину зобовязань в загальній сумі 30 000,00 доларів США (а.с. 115).

Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 16.05.2013 р. ОСОБА_8 надано розстрочення виконання рішення від 28.11.2011 р. до 16.05.2014 р. на залишок заборгованості по кредиту в сумі 15 148,17 доларів США та пені 1 255,07 гривень (а.с. 51).

28.04.2014 р. ОСОБА_4 повністю повернула заишок з тіла кредиту в сумі 11 278,76 доларів США (а.с. 114), а 16.05.2014 р. сплатила встановлені рішенням суду від 28.11.2011 р. пеню в сумі 1 255,07 гривень, та вісотки в сумі 1 996,41 доларів США (а.с. 113).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 16.07.2014 року відповідачка має заборгованість перед позивачем за відсотками в сумі 14 091,81 грн. доларів США, по пені в сумі, еквівалентній 2 023,82 доларам США, а всього 16 115,63 (а.с. 88-90).

Суд вважає, що відповідачка має сплатити дану грошову суму відповідачеві за договором № 36 від 30.05.2007 р., оскільки, як встановлено судом, кредит був повернутий відповідачкою 28.04.2014 р., а відсотки нараховувалися до моменту повернення тіла кредиту. А оскільки договірні зобовязання відповідачкою до кінця не виконані і на час розгляду справи, то пеня також має бути стягнута. При цьому, суд зауважує, що позивачем передбачений п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України строк позовної давності для стягнення неустойки не сплив, оскільки позивач звернувся із позовом до суду в січні 2014 року.

Оскільки ОСОБА_7 є поручителем, то він несе із ОСОБА_4 солідарний обовязок з виконання кредитного договору № 36 від 30.05.2007 р.

При цьому суд не бере до уваги доводи ОСОБА_4 про її незадовільне матеріальне становище, оскільки, відповідно до ст. 617 ЦК України, відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобовязання.

Стосовно зустрічних позовних вимог суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 215 Цивільного Кодексу України правовими підставами недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 ЦК України, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; наявність необхідного обсягу цивільної дієздатності для особи, яка вчиняє правочин; вільність та відповідність волевиявлення учасника правочину його внутрішній волі; спрямованість правочину на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей, а також його нікчемність недійсність, встановлена законом.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. В частинах третій, четвертій статті 18 Закону про захист прав споживачівнаведено окремі несправедливі умови договору, перелік яких не є вичерпним. При цьомупунктом 4 частини першої статті 21 Закону про захист прав споживачів встановлено, що для цілей застосування цього закону та повязаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач.

Єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті, згідно з вимогами ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 р. № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої у встановленому порядку. Тому, у випадку наявності у банку відповідної генеральної ліцензії та письмового дозволу Національного банку України здійснення кредитних операцій у валюті не суперечить вимогам чинного законодавства України.

Від цього умови кредитного договору щодо надання кредиту в іноземній валюті та його виконання в іноземній валюті не суперечать діючому законодавству і не є несправедливими.

За таких обставин первісний позов підлягає задоволенню в повному бсязі, а зустрічний позов задоволенню не підлягає.

Оскільки первісний позов задовольняється, то ОСОБА_4 має відшкодувати ПАТ «ПУМБ» судові витрати судовий збір в розмірі 2 292,51 гривень.

Керуючись ст.ст. 60, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 203, 215, 526, 553, 554, 610, 611, 612, 617, 1050, 1054 ЦК України, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 р. № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»,суд -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_6»до ОСОБА_4, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_6»заборгованість за відсотками в сумі 14 091,81 грн. доларів США, пеню в сумі 2 023,82 доларів США, а всього 16 115,63 (шістнадцять тисяч сто пятнадцять доларів США 63 центів США) доларів США, а також судові витрати в сумі 2 292,51 грн. (дві тисячі двісті девяносто дві грн. 51 коп.) гривень.

У зустрічному позові ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_6» провизнання кредитного договору та договору іпотеки недйсними відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції в 10-денний строк з дня його проголошення, а особою, у відсутність якої постановлено рішення у той самий строк з дня отримання його копії. Рішення набирає законної сили після спливу строку подачі апеляційної скарги. В разі подачі апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набуває законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Пантелєєв Д. Г.