АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/5654/15 Головуючий 1 інстанції - Вергун І.В.
Справа № 623/1102/15-ц Доповідач - Кірсанова Л.І.
Категорія - кредитні
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Кірсанової Л.І.

суддів: Трішкової І.Ю., Крилової Т.Г.,

за участю секретаря - Асєєвої В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 22 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості шляхом звернення на предмет іпотеки.

Зазначив, що 18 грудня 2008 року між ним та ОСОБА_1 укладено договір позики грошових коштів в еквіваленті 5330 євро строком на 1 рік. На забезпечення виконання даного зобов'язання було укладено договір іпотеки квартири від 18 грудня 2008 року, відповідно до якого в іпотеку передано квартиру АДРЕСА_1, що належить відповідачці.

Відповідачка на момент розгляду справи не повернула грошові кошти, з урахуванням уточнених позовних вимог борг становить 53 574,17 гривень, у тому числі 38 423,12 гривень сума заборгованості, що є еквівалентом 1 816,41 доларів США, 7 164,64 грн. сума процентів, нарахованих на рівні облікової ставки НБУ за період з 03.03.2012 року по 11.06.2015 року, 5 945,14 грн. нарахування за індексом інфляції за період з березня 2012 року по січень 2015 року та 2 041,27 грн. сума трьох відсотків річних від простроченого боргу за період з 03.03.2012 року по 11.06.2015 року.

В рахунок погашення вказаної заборгованості просить звернути стягнення на предмет іпотеки- квартиру АДРЕСА_1, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України « Про виконавче провадження». Крім цього позивач просить стягнути з відповідачки судовий збір і витрати на правову допомогу.

Відповідачка позов не визнала, подала до суду письмові заперечення. Просить суд на підставі ч. 2 ст. 205 ЦПК України закрити провадження у справі, оскільки позов суперечить ч. 2 ст. 223 ЦПК України, про неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду,що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 22 червня 2015 року вказаний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Звернуто стягнення на квартиру розташовану за адресою АДРЕСА_1 шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченого Законом України « Про виконавче провадження» при сумі заборгованості 47 629,03 гривні ОСОБА_1 за договором позики від 18.12.2008 року на користь ОСОБА_2. В процесі звернення стягнення на предмет іпотеки початкову ціну встановити на рівні, не нижчому, за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 740,43 гривні та витрати на правову допомогу адвоката в сумі 640 гривень, а всього 1380 гривень 43 копійки.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення районного суду та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. В обгрунтування апеляційної скарги посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, незаконність та необґрунтованість рішення суду. Зазначає, що нею сплачено, згідно договору позики 2000 доларів США + 400 доларів США + 21000грн. + сплата по усній домовленості - 41400грн.; в квартирі мешкають двоє неповнолітніх дітей: син ОСОБА_3, 2001 року народження, та онучка ОСОБА_4, 2009 року народження; що, крім квартири АДРЕСА_1, другого житла вони не мають.

Позивач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленими про день та місце розгляду справи, у судове засідання апеляційного суду не з»явився, ніяких клопотань суду не надав. Про належне його повідомлення свідчить розписка про отримання ним судової повістки.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Враховуючи строки розгляду апеляційної скарги на рішення суду, судова колегія знаходить можливим розглянути справу у відсутностіпозивача, так як він належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте зазначені вимоги закону залишилися поза увагою суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 станом на 18.02.2015 року складає 1 816,41 доларів США, що становить 38 423, 12 грн. (офіційний курс долару на момент розгляду справи визначено на рівні 21,15333 грн. за 1 долар США); проценти від суми позики згідно ст. 1048 складають 7164,64 гривні; розрахунок заборгованості 3% річних від простроченої суми заборгованості відповідно до ст. 625 ЦК України складає 2041,27 гривні. Всього заборгованість відповідачки складає 47 629,03 грн. При наявності вказаної заборгованості на суму 47629,03 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки на 4-кімнатну квартиру загальною площею 63 кв. м., житловою площею 46,4 кв. м., що належить ОСОБА_1 та розташована в АДРЕСА_1.

Судова колегія не може в повній мірі погодитися з вказаним висновком суду першої інстанції, так як він не відповідає обставинам справи, та вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що 18.12.2008 року між сторонами укладено договір позики грошових коштів в еквіваленті 5 330 євро, строком на 1 рік, про що зроблена відмітка на договорі іпотеки (оборот а.с. 10).

На забезпечення виконання даного зобов'язання про повернення грошових коштів в строк до 18 грудня 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки від 18 грудня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Харківської області, зареєстрованого в реєстрі № 6371. В іпотеку передано квартиру АДРЕСА_1, яка складається з 4-х кімнат житловою площею 46,4 кв. м., загальною площею 63 кв. м. (а.с.10).

25.05.010 року позивач своєю розпискою підтвердив одержання ним 2 000 доларів США від відповідачки і вказав заборгованість в сумі 3 000 доларів США (а.с.11).

Розпискою позивача від 17.05.2011 року підтверджується, що відповідачка повернула 400 доларів США (а.с. 12).

Заочним рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 04 квітня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, позовні вимоги позивача були задоволені та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 21 000 грн. Також звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (а.с.13).

У лютому 2015 року ОСОБА_1 виконала судове рішення та сплатила суму в розмірі 21214,60 грн., визначену у виконавчому листі. Виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2016/4874/2012 закінчено 09.02.2015 року ( а.с.14-16).

З позовної заяви вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості в сумі з урахуванням уточнених позовних вимог - 53 574,17 гривень шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки- квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1

Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК України передбачено, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Разом з тим незалежно від фіксації еквівалента зобов'язання в іноземній валюті згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане в гривнях.

Нормами закону « Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року № 82-ХІІ передбачено, що індекс інфляції ( індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній одиниці. Офіціальний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельну спроможність гривні, а не іноземної валюти.

В зв»язку з наведеним суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що індексації внаслідок знецінення підлягає тільки грошова одиниця України, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.

Вимоги ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, яке визначено у гривні.

Тому суд першої інстанції правильно визнав, що при таких даних позовні вимоги позивача про стягнення нарахування за індексом інфляції задоволенню не підлягають.

Заборгованість ОСОБА_1 за договором позики ОСОБА_2 станом на 18.02.2015 року складає 1 816,41 доларів США .Офіційний курс на момент розгляду справи визначено на рівні 21,15333 грн. за 1 долар США, тому заборгованість ОСОБА_1 за договором позики становить 38 423,12 гривень (1816,41x21,15333).

Проценти від суми позики згідно ст. 1048 ЦК України складають 7164,64 грн.

Розрахунок заборгованості 3% річних від простроченої суми заборгованості відповідно до ст. 625 ЦК України складає 2041,27 гривні (( 1196 днів х20,765,42х3):365х100).

В зв»язку з наведеним суд першої інстанції правильно визначив, що всього заборгованість відповідачки ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 станом на 18.02.2015 року складає 47 629,03 грн. ( 38 423,12 грн. - основна сума заборгованості+7 164,64 грн. - проценти від суми позики згідно ст. 1048 ЦК України +2 041,27 грн. - 3% річних від простроченої суми заборгованості відповідно до ст. 625 ЦК України ; всього 47629, 03 грн.).

Згідно ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судова колегія вважає безпідставними посилання апелянта ОСОБА_1, що окрім 2400 дол. США та 21000 грн. вона сплатила ОСОБА_2 в рахунок погашення боргу по усній домовленісті ще і 41000 грн. З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що у неї відсутні докази щодо сплати в рахунок боргу 41000 грн.

В зв»язку з наведеним судова колегія погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині того, що заборгованість ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 станом на 18.02.2015 року складає 47 629,03 грн..

ОСОБА_2 не оскаржив рішення суду першої інстанції в цій частині, що свідчить про те, що він погодився з рішенням суду в цій частині.

Але судова колегія не може погодитися з висновком суду першої інстанції в частині звернення стягнення на предмет іпотеки- квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_1 при сумі заборгованості 47 629,03 грн. останньої за договором позики від 18.12.2008 року на користь ОСОБА_2

Матеріали справи свідчать, що заборгованість ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 по договору позики від 18 грудня 2008 року станом на 18.02.2015 року становить 47 629,03 грн. З уточненої позовної заяви вбачається, що Позивач просив в рахунок погашення вказаної заборгованості за договором позики від 18.12.2008 року звернути стягнення на предмет іпотеки- квартиру АДРЕСА_1 шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України « Про виконавче провадження» ( а. с. 84-86).

Згідно договору іпотеки від 18.12.2008 року предметом іпотеки є квартира, яка складається із чотирьох житлових кімнат загальною площею 63 кв. м., жилою площею 46,4 кв. м.( а. с. 10).

Відповідно роз»ясень, які містяться в п. 41 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов»язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотеко держателю і не змінює обсяг його прав.

Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права яким урегульовано конкретні відносини ( зокрема про право першечергове задоволення вимог за рахунок предмета застави) та врахувати загальні засади цивільного законодавства- справедливість, добросовісність та розумність ( п. 6 частини першої ст.. 3 ЦК України).

Крім цього слід звернути увагу, що заочним рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 04 квітня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за вказаним договором позики від 18 грудня 2008 року в розмірі 21 000 грн. та було звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 (а.с.13).

У лютому 2015 року ОСОБА_1 виконала судове рішення та сплатила суму в розмірі 21214,60 грн., визначену у виконавчому листі. Виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2016/4874/2012 закінчено 09.02.2015 року ( а.с.14-16).

Зазначене свідчить, що вже було звернуто стягнення на вказаний предмет іпотеки- квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 в забезпечення зобов»язання повернення боргу ОСОБА_2 за договором позики від 18 грудня 2008 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_1

Крім того, слід врахувати, що рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 13 лютого 2012 року, яке залишено в силі ухвалою судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 17 жовтня 2012 року визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 (а.с.32,38).

Зазначене свідчить, що предметом іпотеки стала квартира, яка є спільною сумісною власністю подружжя, що вбачається з рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 13 лютого 2012 року, яке залишено в силі ухвалою судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 17 жовтня 2012 року.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.39).

Із ксерокопії спадкової справи № 13/2015 після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що із заявою про прийняття спадщини звернулась донька покійного ОСОБА_4 Свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с.67-74).

З довідки зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 31.12. 2014 року вбачається, що в спірній квартирі зареєстровані разом з відповідачем ОСОБА_1 її дочка ОСОБА_4, неповнолітній син ОСОБА_3 2001 року народження, онука ОСОБА_4 2009 року народження.

В зв»язку з наведеним судова колегія знаходить, що звернення стягнення на предмет іпотеки - чотирьох- кімнатну квартиру загальною площею 63 кв. м., жилою площею 46,4 кв. при сумі заборгованості 47 629,03 грн. не відповідає засадам цивільного законодавства- справедливісті, добросовісності та розумності.

Відповідно до п. 6 частини першої ст. 3 ЦК України засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність..

Виходячи з наведеного колегія суддів, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що згідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі.

Відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки рішення ухвалено не на користь позивача, судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 303,304, п.2 ч. 1 ст. 307, 309, 313, 316, 317, 319, 323, 324 ЦПК України колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 22 червня 2015 року скасувати.

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в повному обсязі.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ: СУДДІ: