АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції: П'ятничук І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Українець Л.Д., Оніщука М.І.,

секретарі Шпирук О.В., Троц В.О.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє на підставі довіреності від імені та в інтересах Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», таапеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє на підстав довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_6 до якої приєдналася ОСОБА_3, на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 вересня 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_6 ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічними позовами ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», Національний банк України, третя особа: ОСОБА_4 про визнання договору поруки припиненим, та ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, ОСОБА_3, про визнання кредитного договору та іпотечного договору недійсними,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11 вересня 2015 року задоволено частково позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») до ОСОБА_6, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Дельта Банк» суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 2 735 555,51 грн. та судовий збір в розмірі 3219,00 грн., а всього 2 738 774,51 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Український промисловий банк», Національний банк України, третя особа: ОСОБА_4, про визнання договору поруки припиненим задоволено.

Визнано договір поруки №1924/Zфпор-07, укладений 09 листопада 2007 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Український промисловий банк», припиненим.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 до ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Український промисловий банк», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, ОСОБА_3, про визнання кредитного договору та іпотечного договору недійсними відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Дельта Банк» просить скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_3 і в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 Просить ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» та відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права та помилковість висновку суду про припинення поруки ОСОБА_3 згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України. ПАТ «Дельта Банк» не було пропущено встановленого законом строку для пред'явлення вимоги до поручителя, оскільки з вимогою про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ «Дельта Банк» звернулося 27 липня 2012 року, а позов поданий 18 вересня 2012 року.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» про стягнення з ОСОБА_6 заборгованості, а також в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 Просить ухвалити цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» про стягнення з ОСОБА_6 заборгованості і задовольнити зустрічний позов ОСОБА_6 про визнання недійсним кредитного договору та іпотечного договору. Представник ОСОБА_6 посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставини, що мають значення для справи, а також невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що суд розглянув справу поверхово, не надав належної оцінки доводам ОСОБА_6 щодо необґрунтованості та невідповідності наданих ПАТ «Дельта Банк» розрахунків заборгованості, не перевірив їх. Матеріали справи не містять відомостей щодо погашення позичальником кредиту в період з моменту укладення договору до липня 2010 року, а також відомості стосовно зарахування відповідних сум банком чи то в рахунок погашення тіла кредиту, чи то в рахунок погашення відсотків за користування кредитом. Позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» заявлені зі спливом позовної давності. Всупереч приписам процесуального законодавства судом жодним чином не спростовані доводи відповідачів щодо відсутності взагалі права вимоги позивача за кредитним договором, оскільки Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань від 30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України дійсно був укладений лише з метою незаконного відчуження активів ТОВ «Укрпромбанку» та з порушенням норм діючого законодавства України, а саме, ст. 91 Закону України «Про банки і банківську діяльність» що є підставою для задоволення вимог зустрічного позову ОСОБА_6 та визнання його недійсним. ОСОБА_6 не був повідомлений про заміну кредитора згідно з умовами вказаного договору.

25 листопада 2015 року представники ОСОБА_3 подав заяву про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_6

В апеляційній інстанції представник ПАТ «Дельта Банк» підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити. У задоволенні апеляційної скарги представника ОСОБА_6 просить відмовити.

Представник ОСОБА_6 і представник ОСОБА_3 просять відхилити подану апеляційну скаргу представника ПАТ «Дельта Банк» та задовольнити апеляційну скаргу, яка подана від імені та в інтересах ОСОБА_6

В судове засідання представники Товариства з обмеженою відповідальністю Український промисловий банк», Національного банку України, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 не з'явилися, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у їх відсутність.

Вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги представника ПАТ «Дельта Банк» і представника ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09 листопада 2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» (банк) та ОСОБА_6 (позичальник) був укладений кредитний договір №1924/ФКВ-07, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 250 000,00 доларів США на строк з 09 листопада 2007 року по 02 листопада 2032 року для придбання земельної ділянки, а позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених договором.

Згідно з п. 1.5. процентна ставка за користування кредитом становить: 1.5.1. - 14,50 % річних за умови виконання позичальником вимог п. 4.2.11 цього договору; 1.5.2. - 0,2% річних у разі невиконання або неналежного виконання позичальником вимог п. 4.2.11 цього договору.

Відповідно до п. 2.4., 2.5. договору повернення кредиту здійснюється щомісячно частками у розмірі не менш як 833,00 доларів США по 20 число (включно) кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, шляхом перерахування коштів на позичковий рахунок позичальника та/або шляхом внесення готівки до каси банку.

Згідно п. 1.5, 2.6, 2.7 договору, проценти за користування кредитом нараховуються у валюті кредиту за період з дня його надання до дня його повернення. Проценти нараховуються щомісячно на фактичну заборгованість по кредиту за період з першого по останній день кожного календарного місяця. Нараховані проценти сплачуються позичальником у валюті кредиту по 20 число (включно) кожного наступного місяця за місяцем нарахування процентів та одночасно з остаточним поверненням кредиту шляхом внесення готівкових коштів у касу банку або шляхом безготівкового перерахування з поточного рахунку позичальника (а. с. 6-13, т. 1).

В забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_6 за кредитним договором №1924/ФКВ-07, 09 листопада 2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» (банк), ОСОБА_6 (боржник) та ОСОБА_3 (поручитель) було укладено договір поруки №1924/Zфпор-07 (а. с. 14, т. 1).

Також 09 листопада 2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_6 було укладено іпотечний договір №1924/Zфквіп-07, відповідно до якого ОСОБА_6 в забезпечення виконання своїх зобов'язань за кредитним договором передав в іпотеку банку земельну ділянку площею 0,0700 га, кадастровий номер 91453022, розташовану за адресою; м. Київ, вул. 3-тя Синьоозерна, діл. 13 (с/т «Лісне»), цільове призначення земельної ділянки: ведення садівництва (а. с. 121, т. 3).

30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банку», відповідно до п. 4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, Укрпромбанк передало (відступило) Дельта Банку права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінив ТОВ «Укрпромбанк» як кредитора (став новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях. Згідно з п.4.2 внаслідок передачі «Укрпромбанком» «Дельта Банку» прав вимоги до боржників, «Дельта Банку» перейшло право вимагати (замість «Укрпромбанку») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Посилаючись на те, що ОСОБА_6 неналежним чином виконує свої зобов'язання за кредитним договором, 18 вересня 2012 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом про солідарне стягнення з ОСОБА_6, ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором, яка згідно з наданими суду розрахунками станом на 10 серпня 2012 року складає 240 408,63 доларів США заборгованості по кредиту та 14 736,02 доларів США заборгованості по процентам, що станом на день розрахунку еквівалентно 2 039 371,19 грн.

23 липня 2014 року ПАТ «Дельта Банк» подало заяву про збільшення позовних вимог, просило стягнути солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором, яка згідно з наданими суду розрахунками станом на 23 липня 2014 року складає 234 408,63 доларів США заборгованості по кредиту та 13 878,83 доларів США заборгованості по процентам, що станом на день розрахунку еквівалентно 2 897 521,86 грн. (а. с. 33, т. 2).

ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Український промисловий банк», Національний банк України, третя особа: ОСОБА_4, в якому просила визнати припиненим договір поруки №1924/Zфпор-07 від 09 листопада 2007 року у зв'язку з пропуском ПАТ «Дельта Банк» шестимісячного строку пред'явлення вимоги до поручителя.

ОСОБА_6 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Український промисловий банк», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, ОСОБА_3, в якому просив визнати недійсними кредитний договір від 09 листопада 2007 року, іпотечний договір віл 09 листопада 2007 року та договір про передачу активів та кредитних зобов'язань, укладений 30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк» та АТ «Дельта Банк», як такі, що не відповідають вимогам чинного законодавства.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог ОСОБА_3 про припинення поруки та частково задовольнив позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк», стягнувши з ОСОБА_6 суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 2 735 555,51 грн. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 судом було відмовлено.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 91 Закону України «Про банки і банківську діяльність» з дня прийняття рішення про відкликання ліцензії та призначення ліквідатора укладення угод, пов'язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому цим Законом.

Як вбачається зі змісту Договору про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банку» від 30 червня 2010 року було укладено ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України на підставі положень ст. ст. 92, 95 Закону України «Про банки і банківську діяльність» № 2121-ІІІ від 07 грудня 2000 року та глави 14 розділу VІ Постанови Правління Національного банку України № 369 «Про затвердження Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства» від 28 серпня 2001 року, з урахуванням вимог Порядку відчуження майна (активів) ТОВ «Укрпромбанк», переданого в забезпечення Національного банку України за кредитами рефінансування та стабілізаційними кредитами, з одночасним передаванням його зобов'язань за цими кредитами, погодженого Постановою Правління Національного банку України № 200 від 15 квітня 2010 року, а також з огляду на прийняття Конкурсною комісією рішення про визнання Дельта Банку переможцем Конкурсу з передачі активів та кредитних зобов'язань Укрпромбанку та погодження цього рішення Правлінням Національного банку України (Постанова № 265/БТ від 08 червня 2010 року).

А відтак, колегія суддів відхиляє посилання представника ОСОБА_6 на те, що ТОВ «Укрпромбанк» не мало права на укладення Договору про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банку» від 30 червня 2010 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Таким чином, заміна кредитора в зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, останній вправі вважати кредитором ту особу, яка була кредитором з моменту виникнення зобов'язання, до моменту надання йому належних доказів переходу прав до нового кредитора. Якщо боржникові не були надані докази переходу прав до нового кредитора, він зобов'язаний здійснити виконання зобов'язання первісному кредиторові.

При цьому, за змістом ст. ст. 516, ст. ст. 598-609 ЦПК України заміна кредитора у зобов'язанні, а також ненадання боржнику доказів переходу прав до нового кредитора, не звільняє боржника від виконання ним зобов'язання на умовах, визначених у договорі.

Наслідком неповідомлення боржника про заміну кредитора є виконання ним зобов'язання на користь первісного кредитора.

Тому колегія суддів відхиляє посилання представника ОСОБА_6 на те, що ОСОБА_6 не був повідомлений АТ «Дельта Банку» про заміну кредитора згідно з Договором про передачу активів та кредитних зобов'язань від 30 червня 2010 року.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_6 не було надано суду доказів на підтвердження виконання ним в повному обсязі та відповідно до умов кредитного договору зобов'язань перед ПАТ «Дельта Банк» або ж перед ТОВ «Укрпромбанк». Також, відповідачем не було доведено наявності підстав, передбачених ст. ст. 203, 215 ЦК України, для визнання недійсними кредитного договору, іпотечного договору віл 09 листопада 2007 року та договору про передачу активів та кредитних зобов'язань, укладеного 30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк» та АТ «Дельта Банк».

Таким чином, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_6 заборгованості за кредитним договором № 1924/ФКВ-07 від 09 листопада 2007 року.

На підтвердження розміру заборгованості ПАТ «Дельта Банк» було надано суду розрахунок, відповідно до якого заборгованість за кредитним договором станом на 23 липня 2014 року складає 234 408,63 доларів США заборгованості по кредиту та 13 878,83 доларів США заборгованості по процентам, що станом на день розрахунку еквівалентно 2 897 521,86 грн. (а. с. 33, т. 2). Вказаний розрахунок було виконано починаючи з 01 липня 2010 року з урахуванням того, що з цього дня кредит був переданий на обслуговування на підставі Договору про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банку» від 30 червня 2010 року. В першій графі розрахунку було зазначено, що станом на 30 червня 2010 року заборгованість за кредитом становить 240 837,00 доларів США, по процентам - 35 423,20 доларів США.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_6 не надав належних доказів на підтвердження того, що з 09 листопада 2007 року по 30 червня 2010 року він виконував зобов'язання за кредитним договором у повному обсязі, заборгованість за вказаний період відсутня або ж є меншою.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 січня 2009 року ТОВ «Укрпробанк» звернулося до ОСОБА_6 з вимогою про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором № 1924/ФКВ-07 від 09 листопада 2007 року, яка станом на 27 січня 2009 року становила 9683, 65 долари США (а. с. 79, т. 3).

Не висловлюючи заперечень щодо зобов'язань за кредитним договором та суми заборгованості, 16 листопада 2009 року ОСОБА_6 подав до АБ «Укрпромбанк» заяву, в якій просив провести реструктуризацію кредиту № 1924/ФКВ-07 та зменшити розмір щомісячного внеску за кредитом у зв'язку і зниженням платоспроможності (а. с. 81, т. 3).

Листом від 03 грудня 2009 року ТОВ «Укрпромбанк» повідомило ОСОБА_6 про неможливість перенесення строків сплати процентів за користування кредитом, комісій та і інших платежів за кредитним договором, а також роз'яснило, що питання надання відстрочки щодо сплати основного боргу можливе після здійснення повного погашення простроченої заборгованості по відсотках за користування кредитом, а також надання додаткового ліквідного забезпечення (рухомого або нерухомого майна).

Заперечуючи розмір заборгованості по кредитному договору № 1924/ФКВ-07 від 09 листопада 2007 року ( 273 389,95 долари США ) станом на 01 червня 1010 року, який визначений у додатку до укладеного 30 червня 20010 року між ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Український промисловий банк» і Національним банком України договорі про передачу активів та кредитних зобов'язань Укрпромбанку на користь Дельтабанку, ОСОБА_6 не надав доказів її невідповідності. В судовому засіданні представник ОСОБА_6 пояснив, що у його довірителя не збереглися документи про внесення грошових коштів ТОВ «Український промисловий банк».

Власних розрахунків заборгованості суду першої інстанції ОСОБА_6 також не надав.

Колегія суддів розцінює як намагання відповідача ОСОБА_6 ухилитися взагалі від виконання зобов'язань перед ПАТ «ДельтаБанк» пред'явлення ним зустрічного позову про визнання недійсним кредитного договору з тих підстав, що він його не укладав. За висновками проведеної по справі 26 червня 2013 року судово-почеркознавчої експертизи підписи від імені ОСОБА_8 на всіх сторінках в графі «Позичальник» , в рядку «Оригінал кредитного договору отримав ОСОБА_4» у кредитному договорі № 1924/ФКВ від 09 листопада 2007 року виконані ОСОБА_6. За клопотанням ОСОБА_6 в справі була призначена судово-економічна експертиза. У висновку № 9/13 від 09 червня 2014 року судовий експерт зазначив про неможливість надати відповідь на питання розміру заборгованості ОСОБА_6 та її відповідність умовам договору через ненадання на дослідження необхідних первинних документів

Неможливість експертом надати відповідь на питання судово-економічної експертизи не можна розцінювати як доказ відсутності заборгованості ОСОБА_6

Колегія суддів не бере до уваги наданий представником ОСОБА_6 у поясненнях до апеляційної скарги контррозрахунок за кредитом (т.4, а.с.183-184) , оскільки в ньому фактично наведені дані про сплату ОСОБА_6 в період з 30 липня 2010 року по 28 грудня 2012 року коштів на рахунок ПАТ «Дельта Банк», які складають в загальній сумі 185550 доларів США. Підстави вважати наданий у поясненнях контррозрахунок таким, що відповідає умовам укладеного кредитного договору, у суду відсутні.

Колегія суддів також відхиляє доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_6 на те, що вимоги були заявлені ПАТ «Дельта Банк» зі спливом позовної давності. Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 до кінця 2012 року вносив платежі в рахунок погашення заборгованості, що свідчить про визнання ним боргу.

Згідно з ч. 1. ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_3

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Отже, вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем) (постанова Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року № 6- 53 цс 14).

Договором поруки №1924/Zфпор-07 від 09 листопада 2007 року не було визначено строку припинення поруки.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Укрпробанк» звернулося до ОСОБА_6 із вимогою про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором протягом 30 календарних днів з дня направлення цієї вимоги ще 28 січня 2009 року №3819 (а. с. 79, т. 3). З позовом до суду позивач звернувся лише 18 вересня 2012 року, тобто, з пропуском шестимісячного строку, установленого ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для припинення поруки ОСОБА_3

Посилання апелянта на направлення вимоги про повернення кредиту ПАТ «Дельта Банк» від 27 липня 2012 року не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка зібраним доказам по справі, тому підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, яка діє на підставі довіреності від імені та в інтересах Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», та ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_6 до якої приєдналася ОСОБА_3, відхилити, а рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді