Справа №333/8944/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.07.2015р. м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Боровікової А.І., при секретарі Колесник А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ в натурі житлового будинку та господарських споруд, що знаходяться у спільній частковій власності, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2014р. позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеним позовом поділ в натурі житлового будинку та господарських споруд, що знаходяться у спільній частковій власності, вказавши, що їй на підставі Свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, виданого 6-ю Запорізькою державною нотаріальною конторою 03.10.1998р., реєстр. № 3-2293, належить на праві спільної часткової власності 13/25 часток житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1. Відповідачці ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 6-ю Запорізькою державною нотаріальною конторою 01.12.1999р., реєстр. № 3-2693, належить 12/25 часток цього житлового будинку. Позивачка вважає, що на даний час вона користується частиною житлового будинку значно меншою, ніж 13/25 часток, а відповідачка більшою, виходячи з розрахунку площі будинку. На підставі зазначеного просить виділити їй в натурі 13/25 часток житлового будинку, господарських та побутових споруд, які знаходяться в спільній частковій власності позивачки та відповідачки і розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, надали суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та додаткових обґрунтуваннях, вказавши також, що рішення суду від 23.08.1988 року, на яке посилається відповідачка, не можна приймати до уваги, оскільки воно було прийняте щодо інших сторін у справі, іншого складу майна та за інших підстав, крім того не зареєстроване у реєстрі ОП ЗМБТІ. Просили суд задовольнити позов.

У судовому засіданні 20.07.2015 року представник позивачки уточнила позовні вимоги, просила суд виділити в натурі позивачці на 13/25 часток житлового будинку, крім тих, якими позивачка користується - кімнати 2-4, 2-5, 2-2, 2-3, 2-1 - ще кімнату 1-4 площею 8 кв. м., якою на сьогодні користується відповідачка.

Представник відповідачки та відповідачка у судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на те, що рішенням Комунарського районного народного суду м. Запоріжжя від 23.08.1988 року у справі № 2-207 1988р. спірний житловий будинок вже було розділено між спадкодавцями позивачки та відповідачки. Рішення було виконано фактично, про що свідчать проведені у 1990 та 1999 роках інвентаризації та технічний паспорт ЗМБТІ . Після цього будь-яких капітальних споруд не зводилося, майно не змінювалося. Зазначає, що сторони фактично прийняли спадщину після попередніх власників (спадкодавців) у 1998 та 1999 роках. Сторони у справі, приймаючи спадщину, фактично прийняли те майно, яке належало їх спадкодавцям за рішенням суду. Після цього кожна сторона користувалася своєю фактичною часткою житлового будинку протягом 17 років та не оспорювала такого поділу. Просили суд відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду до участі у справі було залучено в якості спеціаліста представника ТОВ „ЗМБТІ", який у судовому засіданні надав суду для огляду інвентарну справу житлового будинку по АДРЕСА_1, та пояснив, що сторони у справі є спадкоємцями попередніх власників спірного житлового будинку. Зазначив, що рішення Комунарського народного суду від 23.08.1988 року, на яке посилається відповідач, не підлягало реєстрації у БТІ, оскільки зазначеної вказівки в рішенні суду не було. В зв'язку з вищенаведеним, у подальшому в Свідоцтвах про право на спадщину зазначено не виділене рішенням майно, а зазначені ідеальні частки. На думку спеціаліста, при вирішенні даного позову необхідно враховувати зазначене рішення суду 1988 року.

Суд, вислухавши пояснення сторін, спеціаліста, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено:

Сторони по справі є співвласниками житлового будинку, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Як встановлено з матеріалів інвентарної справи ТОВ „ЗМБТІ" на спірний житловий будинок, у 1982 році право власності на частки у житловому будинку по АДРЕСА_1, розподілялися між власниками наступним чином: ОСОБА_3 - 4/25 частин; ОСОБА_4 - 4/25 частин; ОСОБА_5 - 4/25 частин; ОСОБА_6 - 13/25 частин.

Після смерті ОСОБА_6 його 13/25 часток успадкувала ОСОБА_4 згідно Свідоцтва про право на спадщину від 09.03.1982р.

У подальшому ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які в сумі володіли 12/25 частками житлового будинку, звернулися до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом про поділ житлового будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою.

Рішенням Комунарського районного народного суду м. Запороріжжя від 23.08.1988 року у справі № 2-207 1988р. за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3 до ОСОБА_7 яким житловий будинок поділено між позивачами ОСОБА_3 (4/25), ОСОБА_4 (4/25) та ОСОБА_5 (4/25), яким разом належало 12/25 часток, та ОСОБА_8, якій належало 13/25 часток.

У 1990 році ОСОБА_5 успадкувала після ОСОБА_4 його частку - 4/25, про що свідчить Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 18.09.1990р. реєстр.№ І-4364, та отримала за Договором дарування від 06.10.1990р. від ОСОБА_3 її частку - 4/25. Таким чином, з 1990 року ОСОБА_5 володіла 12/25 частками житлового будинку. Після її смерті у 1999 році її 12/25 часток житлового будинку успадкувала відповідачка ОСОБА_2 згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.12.1999р., реєстр.№ 3-2693. 13/25 часток житлового будинку ОСОБА_7 успадкувала позивачка ОСОБА_1 згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.10.1998р., реєстр.№ 3-2293.

Отже, на час розгляду справи відповідачка ОСОБА_2 є власницею всіх часток, що належали позивачам у справі № 2-207 1988р. (ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_3.), а позивачка ОСОБА_1 є спадкоємицею відповідачки у справі № 2-207 1988р. ОСОБА_7 Таким чином, позивачка та відповідачка володіють частками у праві спільної часткової власності на житловий будинок по АДРЕСА_1, у м. Запоріжжя у розмірі 13/25 та 12/25 відповідно.

Як свідчать матеріали інвентарної справи, зазначені ідеальні частки не перераховувались з 1982 року, коли був здійснений останній перерахунок у зв'язку зі здійсненням ОСОБА_6 прибудови А-1 до спірного жилого будинку, що також досліджено та встановлено рішенням суду у справі № 2-207 1988р., де зазначено, що збільшення долі ОСОБА_11 (спадкодавці відповідачки у даній справі) відбулося за рахунок самовільно збудованої її чоловіком ОСОБА_6 жилої прибудови, узаконення якої у 1981р. спричинило перерозподіл ідеальних часток сторін у справі.

Судом досліджено рішення Комунарського районного народного суду м.Запоріжжя від 23.08.1988р. у справі № 2-207 1988р. Відповідно до нього судом розділено житловий будинок по АДРЕСА_1 в м. Запоріжжі між його співвласниками наступним чином:

розділити житловий будинок АДРЕСА_1, по варіанту № 5 висновку додаткової технічної експертизи від 22.08.1988р.

Виділити на користь ОСОБА_8 на 13/25 частин жилу прибудову А1, яка складається з жилих кімнат: 2-4 (12,5 кв.м), 2-5 (6,6 кв.м), ванну 2-2 (3,8 кв.м), в житловому будинку А-1 кухню 2-3 (11,4 кв.м), сіні 2-1 (7,3 кв.м), козирок 38 руб., 1/2 частину сараю «Б» - всього загальною вартістю 2 888 руб. та більше необхідного на 43 рублі.

ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_3 спільно на 12/25 частей в житлового будинку А-1 виділити кухню 1-3 (8,7 кв.м), кімнату 1-6 (11,7 кв.м), кімнату 1-5 (6,5 кв.м), ванну 1-2 (2,3 кв. м), сіні 2, козирок 38 руб., погріб ПГ, 1/2 частину сараю «Б», уборну «В» - всього загальною дійсною вартістю 3461 руб. та менше необхідного на 43 рубля.

Водопровід № 3, паркан № 1 та ворота загальною вартістю 88 руб. залишити в спільній власності всіх співвласників.

Для здійснення цього варіанта розділу житлового будинку зобов'язати ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_3 за власні кошти та власними силами здійснити роботи по прорубці верхнього отвору з кімнати 2-6 в кімнату 1-4, а також по закладці дверного отвору з кімнати 2-6 в кімнату 2-3.

ОСОБА_7 зобов'язано виконати роботи власними силами та за власні кошти по установці віконного отвору з приміщення 2-3 з виходом у приміщення 2-1.

Різницю у вартості виділених часток житлового будинку не стягувати з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_3

Також рішенням суду був визначений порядок користування земельною ділянкою.

Як зазначено в мотивувальній частині Рішення Комунарського районного народного суду м. Запоріжжя від 23.08.1988 р. у справі № 2-207 1988р., у зв'язку зі здійсненням добудови А-1 у 1981 році вартість частини будинку, якою володіла спадкодавець відповідачки ОСОБА_1, збільшилася, оскільки вартість будинку до здійснення добудови становила 4920 руб, а вартість добудови - 1409 руб. На підставі зазначеного, враховуючи вартість житлового будинку, був здійснений перерахунок ідеальних часток житлового будинку між його співвласниками.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Поділ, виділ та розрахунок часток об'єктів нерухомого майна здійснюється відповідно до Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007р. № 55.

Так, відповідно до п. 3.4-3.6 Інструкції при розрахунку частки кожного співвласника в будинку необхідно визначити всю внутрішню площу будинку, а також площу, яка належить кожному співвласнику окремо відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24.05.2001 N 127, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 за N 582/5773 (із змінами). Приклад розрахунку часток житлового (садибного чи дачного) будинку садибного типу наведено в додатку 3 до цієї Інструкції. Визначення вартості малоповерхових будинків, будівель і споруд проводиться згідно із Збірником укрупнених показників вартості відтворення функціональних об'єктів-аналогів для оцінки малоповерхових будинків, будівель та споруд (додаток до наказу Фонду державного майна України та Держжитлокомунгоспу України від 23.12.2004 N 2929/227 "Про затвердження Порядку визначення вартості відтворення чи заміщення земельних поліпшень - будинків, будівель та споруд малоповерхового житлового будівництва", зареєстрованого у Мін'юсті України 18.01.2005 за N 54/10334) з відповідною індексацією. Зношеність будинків визначається за їх конструктивними елементами відповідно до вимог чинних нормативних документів з цих питань.

Таким чином, суд зазначає, що при визначенні часток кожного співвласника розрахунок здійснюється з урахуванням не лише площі будинку, а також його вартості та зношеності.

У зв'язку з цим суд вважає, що у даному випадку позовні вимоги щодо здійснення поділу житлового будинку по АДРЕСА_1, у м. Запоріжжі на теперішній час відповідно до ідеальних часток співвласниць, які розраховані, виходячи з власності житлового будинку на 1982 рік, є необґрунтованими та безпідставними.

Суд також приймає до уваги той факт, що рішення суду від 23.04.1988 року було фактично виконане, чого не заперечує і позивачка та що підтверджується проведеними у 1990 та 1998 роках інвентаризаціями, на підставі яких складений технічний паспорт на спірний житловий будинок. Як свідчать матеріали справи та пояснення сторін, житловий будинок розділений стіною, як вказано у рішенні суду, прорублені проходи, зайві закладені. Також були розділені і всі інші господарські будівлі.

Сторонами не надано суду доказів, що після виконання рішення суду від 23.08.1988р. та прийняття позивачкою та відповідачкою спадщини були здійснені якісь добудови у будинку, які б змінили його склад. Ідеальні частки сторін також не змінилися після прийняття зазначеного судового рішення.

Позивачка та відповідачка, приймаючи спадщину, прийняли у володіння та користування те майно, яким користувались їх спадкодавці у відповідності до рішення від 23.08.1988р.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

Сторони прийняли спадщину з усіма правами та обов'язками, якими були наділені їх спадкодавці, у тому числі щодо наявного фактично та визначеного судом поділу успадкованого сторонами у справі житлового будинку.

Судом також встановлено, що у технічному паспорті на житловий будинок по АДРЕСА_1 в м. Запоріжжі, зазначено окремо, яке майно входить до квартири 1, а яке до складу квартири 2 (експлікація до плану будинку). Поділ майна відповідає поділу, здійсненому рішенням суду від 23.08.21988 року між сторонами відповідно до 12/25 часток та 13/25 часток житлового будинку.

Суд приймає до уваги той факт, що сторони свідомо прийняли свої частки майна, виділені їх спадкодавцям рішенням суду у 1988 році, жодна сторона не оспорювала такого поділу, користувалася протягом тривалого часу своєю часткою житлового будинку.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що рішення суду у справі № 2-207 1988р. не може бути враховано при вирішенні даного спору через те, що у вказаній справі приймали участь інші сторони, ніж у даній справі. З цього приводу суд вважає, що на момент прийняття спадщини сторонами у справі спору щодо поділу житлового будинку не було, оскільки він був вирішений судом, рішення якого вступило в законну силу до прийняття спадщини, тому сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не є процесуальними правонаступниками сторін у справі № 2-207 1988р., оскільки процесуальне правонаступництво відповідно до ст. 37 ЦПК України можливе лише під час цивільного процесу, а не після його завершення. У зв'язку з цим справа не може бути завершена закриттям провадження у справі, оскільки це не відповідає процесуальним нормам. Проте даний факт не може бути підставою для неприйняття у якості доказу рішення суду у справі № 2-207 1988р.

Щодо твердження позивача про інший склад майна, яке було поділено рішенням суду у справі № 2-203 1988р., та тим, яке зазначено у Свідоцтвах про право на спадщину позивачки та відповідачки, суд зазначає наступне.

Поділ майна, який був здійснений судом у рішенні 1988 року відбувся щодо житлового будинку по АДРЕСА_1 в м. Запоріжжі, а саме щодо: жилої прибудови А1, яка складається з жилих кімнат: 2-4 (12,5 кв.м), 2-5 (6,6 кв.м), ванної 2-2 (3,8 кв.м), в жилому будинку А кухні 2-3 (11,4 кв.м), сіней 2-1 (7,3 кв.м), козирка, сараю «Б», кухні 1-3 (8,7 кв.м), кімнати 1-6 (11,7 кв.м), кімнати 1-5 (6,5 кв.м), ванної 1-2 (2,3 кв. м), сіней 2, , погрібу ПГ, уборної «В», водопровід № 3, паркан № 1 та ворота.

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.12.1999р. ОСОБА_2 та Свідоцтва про право на спадщину за заповітом 03.10.1999р. ОСОБА_1 на земельній ділянці, на якій розташоване успадкований сторонами житловий будинок, знаходяться: жилий будинок «А», жила прибудова «А1» та господарчі і побутові споруди: сарай Б, вбиральня В, погріб пг, гараж Г, паркани № 1,2,4, водопровід № 3 та замощення 1.

З наведеного випливає, що склад майна, поділ якого здійснений за рішенням суду у справі № 2-207 1988р., відрізняється від зазначеного у Свідоцтвах на спадщину позивачки та відповідачки щодо гаража Г, замощення та двох парканів.

Як випливає з матеріалів інвентарної справи (лист виконавчого комітету Комунарської районної ради народних депутатів від 20.08.1990р. № 04-25/05) гараж Г є особистою власністю відповідачки, оскільки право особистої власності на нього було оформлене за матір'ю відповідачки після рішення суду 23.08.1988р.

Стосовно замощення і двох парканів, то суд не вважає, що така різниця у складі майна є достатньою підставою для задоволення позову.

Таким чином, суд приходить до висновку, що сторони на теперішній час володіють та користуються тим самим майном, яке було виділено на 13/25 та 12/25 часток рішенням від 23.08.1988 року. Тому повторний поділ зазначеного житлового будинку суд вважає безпідставним.

Позивачка у своїх позовних вимогах просить виділити їй в натурі 13/25 часток жилого будинку, посилаючись на норми ч. 3 ст. 358 та ч.1 ст. 364 ЦК України, проте не заперечує, що вже користується виділеним у натурі нерухомим майном відповідно до виділу, здійсненого рішенням суду у справі № 2-207 1988р. тієї самої частки житлового будинку та не просить припинити право спільної часткової власності. У такому випадку суд не вбачає підстав для повторного поділу тих самих часток житлового будинку.

Керуючись ст.ст. 317, 358, 364 ЦК України, ст.ст. 212-214 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.І. Боровікова