Справа №489/9537/14-ц 13.08.2015 13.08.2015 13.08.2015
Провадження №22-ц/784/2025/15 Головуючий першої інстанції Губницький Д.Г.
Категорія - 27 Суддя-доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Козаченка В.І.,

суддів: Мурлигіної О.Я., Царюк Л.М.,

при секретарі судового засідання Гордійчук С.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_2 і представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 червня 2015 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, публічного акціонерного товариства ,,ОСОБА_6 Аваль (далі ПАТ ,,ОСОБА_6 Аваль, ОСОБА_6), за участю третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_7, про визнання припиненим договору іпотеки,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2014 р. ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ПАТ ,,ОСОБА_6 Аваль і ОСОБА_5 про визнання припиненим іпотечного договору №998 від 9 грудня 2010 року укладеного між ним та ПАТ ,,ОСОБА_6 Аваль в забезпечення виконання грошових зобов'язань за генеральним кредитним договором №010/01 - 02/07-104 від 21 грудня 2007 року підписаного Банком та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_7

Позовні вимоги обґрунтовані тим що ухвалою господарського суду Миколаївської області ліквідовано суб'єкт господарювання - ФОП ОСОБА_7 і вона виключена з ЄДРПОУ, тому генеральний кредитний договір є припиненим, і як наслідок іпотека припинена також. До того ж право власності на іпотечне майно вже набув ОСОБА_5 на підставі ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 8 травня 2013 року.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 червня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення вимог процесуального права, просив скасувати вказане рішення та ухвалити по справі нове рішення про задоволення позову.

Вислухавши суддю - доповідача, дослідивши надані сторонами докази та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Так, ч. 5 ст. 3 Закону України ,,Про іпотеку" від 5 червня 2003 року (з наступними змінами) (далі Закон) визначено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 609 ЦК України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно - правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Згідно із ч. 1 ст. 17 указанного Закону України іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Таке ж положення міститься і в п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України (право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою).

Отже, виходячи з однорідної юридичної природи поруки та застави, як засобів забезпечення виконання зобов'язань, а також того факту, що як порука, так і застава припиняються у разі припинення основного зобов'язання, відповідно до ч. 1 ст. 575, п. 1 ч. 1 ст. 593, ч. 1 ст. 609 ЦК України та ч. 1 ст. 17 указаного Закону, іпотека як вид застави припиняється в разі припинення основного зобов'язання (кредитного договору). Зважаючи на це, припинення юридичної особи у зв'язку з визнанням її банкрутом є підставою припинення іпотеки, оскільки зобов'язання за кредитним договором припиняється.

Однак, ст. 51 ЦК України встановлено, що, до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Згідно з ч. 3 ст. 46 Закону України ,,Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

Відповідно до ст. 52 ЦК України фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Особливістю підстав припинення зобов'язань фізичної особи-підприємця є те, що у разі виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа - підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

З матеріалів справи вбачається, що 26 жовтня 2012 року між Банком і фізичною особою - підприємцем ОСОБА_7 був укладений кредитний договір № 010/42-0-2/12-114 в рамках генерального кредитного договору № 010/01-02/07-104 від 21 грудня 2007 року, за умовами якого, ОСОБА_6 зобовязався надати позичальниці 5 400 000 грн. кредиту у формі відновлювальної кредитної лінії, а вона зобовязалася використати його за цільовим призначенням і повністю погасити заборгованості до 18 жовтня 2013 року шляхом здійснення визначених договором щомісячних платежів і сплатити відсотки за користування кредитом.

Для забезпечення виконання вказаного генерального кредитного договору 9 грудня 2010 року ОСОБА_6 і ОСОБА_4 уклали договір іпотеки, за яким Банку передано в іпотеку нежитловий обєкт, розташований по вул. 6 Повздовжня, 12-Б, в м. Миколаєві, що складається із декількох споруд (далі іпотечне майно).

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 8 травня 2013 року у виконавчому проваджені між боржником ОСОБА_4 і стягувачем ОСОБА_5 було затверджено мирову угоду (справа № 6/487/324/13), згідно якої за останнім було визнано право власності на зазначене іпотечне майно.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 21 серпня 2014 року по справі № 915/2029/13 фізичну особу підприємця ОСОБА_7 ліквідовано, а вимоги кредиторів визнані погашеними.

Згідно витягу з ЄДРПОУ станом на 29 серпня 2014 року до цього реєстру внесені відомості про припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_7 на підставі вказаного рішення господарського суду Миколаївської області.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 9 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 9 грудня 2014 року, звернуто стягнення на предмет іпотеки нежитловий обєкт по вул. 6 Поздовжня, 12Б в м. Миколаєві, який належав ОСОБА_5 на підставі ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 8 травня 2013 року шляхом проведення прилюдних торгів (справа № 2/489/2400/2014).

18 жовтня 2014 року ухвалою Одеського апеляційного господарського суду скасовано ухвалу господарського суду Миколаївської області від 21 серпня 2014 року у справі № 915/2029/13 про припинення провадження у справі про банкрутство ФОП ОСОБА_7

Проте, ухвалою господарського суду Миколаївської області від 12 травня 2015 року за результатами нового розгляду справи про банкрутство повторно вирішено припинити підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_7.

У звязку з чим 3 травня 2015 року до ЄДРПОУ внесені відомості про припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_7

Між тим, ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 11 грудня 2014 року ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 8 травня 2013 року скасовано та постановлено нову ухвалу, якою у визнанні мирової угоди, укладеної 29 квітня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 при виконанні рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 квітня 2013 року, відмовлено.

До того ж, постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2014 року скасована державна реєстрація нежитлового обєкту по вул. 6 Поздовжня, 12Б в м. Миколаєві за ОСОБА_5

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином суд першої інстанції правильно встановив, що оскільки припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_8 не припинило її зобов'язань пов'язаних з підприємницькою діяльністю, то й зобовязання ОСОБА_9 за договором іпотеки, яким забезпечено виконання указаного кредитного договору, не припинились. В звязку з чим суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Інші доводи апеляційної скарги, які зводяться до переоцінки доказів, не спростовують указані висновки місцевого суду, а тому не можуть бути підставою для скасування правильного по суті судового рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: