УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євграфової Є.П., Завгородньої І.М.,

Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця», третя особа - Борщовицька сільська рада Пустомитівського району Львівської області, про скасування розпорядження та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Львівської області від 17 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року Державне територіально-галузеве об'єднання «Львівська залізниця» (далі - ДТГО «Львівська залізниця») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначав про те, що він є користувачем земельної ділянки площею 20,0951 га, що знаходиться в межах Борщовицької сільської ради Пустомитівського району Львівської області, де на 1 457 км+925-1 457 км + 963,5 дільниці Лівів-Красне з правової сторони по ходу кілометрів, при ширині смуги 112 м, на відстані 108-107 м від осі першої головної колії відповідачкою розміщено сітчасту огорожу.

Посилаючись на те, що ОСОБА_4 самовільно та без відповідного дозволу розмістила огорожу на належній йому земельній ділянці смуги відведення залізниці, ДТГО «Львівська залізниця» просило зобов'язати відповідачку звільнити самовільно зайняту земельну ділянку та демонтувати сітчасту огорожу, що розміщена на цій земельній ділянці.

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом до ДТГО «Львівська залізниця», третя особа - Борщовицька сільська рада Пустомитівського району Львівської області, про скасування розпорядження голови Пустомитівської районної державної адміністрації від 25 вересня 2009 року № 670 в частині надання в користування ДТГО «Львівська залізниця» земельних ділянок в розрізі Борщовицької сільської ради Пустомитівського району Львівської області, площею 157,6 кв. м у місці накладення земельної ділянки, яка є у її власності, та земельна ділянка, яка надана у користування відповідачу та державного акта на право постійного користування ДТГО «Львівська залізниця» вказаною земельною ділянкою, в якому зазначала про те, що земельні ділянки, які перебувають у сторін, накладаються одна на одну, а спірне розпорядження прийнято з порушенням закону та перевищенням повноважень, оскільки частина наданої у користування земельної ділянки ДТГО «Львівська залізниця» знаходиться на території Борщовицької сільської ради Пустомитівського району Львівської області.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 лютого 2014 року вказані позови об'єднано в одне провадження.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 серпня 2014 року в позовах відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 17 грудня 2014 року, рішення місцевого суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким первісний позов задоволено. Зобов'язано ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, що знаходиться в постійному користуванні ДТГО «Львівська залізниця», шляхом звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки в межах Борщовицької сільської ради Пустомитівського району Львівської області на 1 475 км+925-1 457 км+963,5 дільниці Львів-Красне та демонтувати сітчасту огорожу, яка розміщена на цій земельній ділянці. В задоволенні зустрічного позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ДТГО «Львівська залізниця» 365 грн 70 коп. судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить судові рішення скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про задоволення первісного позову та відмову в задоволенні зустрічного позову, апеляційний суд виходив із того, що ОСОБА_4 самовільно зайняла частину земельної ділянки, належну ДТГО «Львівська залізниця», а тому вона зобов'язана знести сітчасту огорожу, яка розташована на його земельній ділянці.

Такі висновки суду апеляційної інстанції ґрунтуються на матеріалах справи й відповідають вимогам закону.

Відповідно до ст. 68 ЗК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_398/ed_2010_04_27/pravo1/T012768.html?pravo=1>, ст. 11 Закону України «Про транспорт <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_58/ed_2009_01_15/pravo1/Z023200.html?pravo=1>» та ст. 6 Закону України «Про залізничний транспорт <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_42/ed_2009_01_15/pravo1/Z960273.html?pravo=1>» до земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту. Такі землі призначені для виконання покладених на підприємства і організації залізничного транспорту завдань щодо експлуатації, ремонту, вдосконалення і розвитку об'єктів залізничного транспорту.

Для обслуговування жилого будинку та господарських будівель у власність громадянам передаються землі житлової та громадської забудови в межах населених пунктів (ст. ст. 38, 40 ЗК України).

Відповідно до ст. 152 ЗК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_978/ed_2009_11_17/pravo1/T012768.html?pravo=1> власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Пунктом «б» ст. 211 ЗК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1265/ed_2009_11_17/pravo1/T012768.html?pravo=1> встановлена відповідальність за порушення земельного законодавства, зокрема за самовільне зайняття земельних ділянок.

Судом установлено, що 17 січня 2008 року ОСОБА_4 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1586 га, яка розташована на території Борщовицької сільської ради Пустомитівського району Львівської області, про що 25 вересня 2009 року їй видано державний акт.

Державним актом на право постійного користування, виданим 02 грудня 2010 року на підставі розпорядження голови Пустомитівської райдержадміністрації від 25 вересня 2009 року, стверджується, що в межах Борщовицької сільської ради Пустомитівського району Львівської області ДТГО «Львівська залізниця» є користувачем земельної ділянки площею 20,0951 га.

Земельні ділянки відводилися залізниці в користування на підставі постанови Ради Міністрів СРСР від 27 січня 1962 року № 83, Інструкції про норми і порядок відведення земель для залізниць і використання смуги відведення, затвердженої Міністерством шляхів сполучення СРСР 30 січня 1963 року, та нормами відведення земель для залізниці СН 468-74, затвердженими постановою Держбуду СРСР від 19 грудня 1974 року № 247.

Відповідно до «Плану смуги відводу лінії Тернопіль-Львів, Львівської залізниці по Пустомитівському району» 1965 року, складеного за матеріалами натурної зйомки з врахуванням зовнішніх меж смуги відводу, встановлених при закріпленні земель за колгоспами і радгоспами в адміністративних кордонах району, встановлених Указом Президії Верховної Ради УРСР від 04 січня 1965 року, з графічними матеріалами ширина смуги відведення на ділянці 1 457 км+925-1 457 км+963,5 дільниці Львів-Красне з правої сторони по ходу кілометрів становить 112 м.

Згідно із комісійним актом обстеження земельної ділянки від 16 жовтня 2012 року на 1 457 км+925-1 457 км+963,5 з правої сторони по ходу кілометрів при смузі відведення 112 м від осі першої головної колії знаходиться сітчаста огорожа, що встановлена ОСОБА_4

Згідно із технічною документацією із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок для складання державних актів на право користування земельними ділянками площею 72,0786 га ДТГО «Львівська залізниця», зокрема, актом погодження меж за підписом Борщовицького сільського голови, витягом з публічної кадастрової карти встановлено, що землі смуги, відведені залізниці знаходяться за межами населеного пункту с. Борщовичі.

Відповідно до ст. ст. 335, 337 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин апеляційний суд на виконання ст. 213 ЦПК України, встановивши на підставі доказів, яким було надано належну оцінку, ті факти, що спірна земельна ділянка знаходиться поза межами населеного пункту, перебуває у державній власності та в користуванні ДТГО «Львівська залізниця» і відведена для потреб залізничного транспорту, а відповідачка без погодження з ДТГО «Львівська залізниця» встановила сітчасту огорожу на ній, чим створюються перешкоди позивачу у користуванні належним йому майном, дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення первісного позову та відмову в задоволенні зустрічного позову.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, апеляційний суд правильно застосував правові норми та ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 17 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді: Є.П. Євграфова
І.М. Завгородня
Ю.Г. Іваненко
О.М. Ситнік