Справа № 452/1714/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
"10" грудня 2015 р. м.Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області
у складі: головуючого судді Кравціва В.І.,
з участю секретаря Добрянського І.І.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до громадської організації «Самооборона Самбірщини» про захист честі, гідності та ділової репутації і відшкодування моральної шкоди,
ОСОБА_1 23.04.2015 року пред`явив позов до громадської організації «Самооборона Самбірщини» (далі ГО «Самооборона Самбірщини») про захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000 грн.
У обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що 18-19 квітня 2015 року біля торгових точок, храмів та на вулицях м. Самбора невідомими особами, з яких більшість учнівська та студентська молодь, поширювалися листівки, на яких було розміщено логотип ГО «Самооборона Самбірщини», з текстом про те, що « у четвер, 16 квітня, біля міської ратуші було багатолюдно. На мера Самбора чекали рідні військовослужбовців, які перебувають у зоні АТО. Родичі бажали висловити своє обурення та поставити прямі запитання. Почалося все з того, що ОСОБА_3 зі своєю свитою, до якої входили ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , повезли на схід «… багато пасок, яєць, 100 кг ковбаси, шинки, бурячки з хріном та інші смаколики» («Новини Самбора» № 25-26 від 10.04.2015 року), а також передачі від рідних для бійців. Але чомусь військові так і не дочекалися не те, що Великодніх подарунків від мера, але й передач з дому. Так і зустріли Воскресіння Христове без посвячених пасочок. На відверті запитання рідних куди поділись гостинці і чому вони не дійшли до адресатів ОСОБА_11 не дав конкретної відповіді».
Указана відповідачем у листівках інформація є недостовірною, оскільки, починаючи з 07.04.2015 року громадськістю м. Самбора було розпочато збір гуманітарного вантажу та Великодніх дарунків від освітян та учнів міста, від небайдужих самбірчан, а це - декілька тисяч яєць, кількасот пасок, понад 150 кг м`ясних виробів найкращого ґатунку, салати та ін. і 7 квітня 2015 року на площі Ринок у м. Самборі було посвячено вказані Великодні дарунки та інші речі, які ж відразу вирушили в зону АТО до військовослужбовців підрозділу А3817, які дислокуються в районі м. Артемівська та військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 , які дислокуються в районі м. Краматорська.
Доставити дані речі взяли на себе ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , що і було зроблено 9 квітня 2015 року.
Інформація про доставку вищевказаних речей та продуктів харчування підтверджується статтею у газеті «Новини Самбора» № 27 (1434) від 17.04.2015 року авторства військовослужбовців ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , в якій автори висловлюють щиру вдячністю самбірчанам та фотографіями передачі.
Із огляду на викладене, інформація, що була поширена відповідачем, не відповідає дійсності і є такою, що порушує його, позивача, особисті немайнові права, зокрема, ганьбить честь, гідність, а також завдає шкоди його діловій репутації, що проявляється у негативному упередженому ставленні до нього з боку осіб, які отримали вказані листівки.
Крім того, подібними діями відповідач охарактеризував його, позивача, як особу, що не має моральних цінностей. Така необґрунтована характеристика пригнічує честь та гідність його, позивача, пригнічення немайнових прав, обґрунтовується тим, що жодній нормальній цивілізованій людині неприємно чути (дізнаватися) про себе безпідставні звинувачення у вчиненні ганебних вчинків, з точки зору моралі.
Також унаслідок приниження його, позивача, честі та гідності він зазнав душевних страждань, чим йому була заподіяна моральна шкода, яку він оцінив у 10 000 грн.
У зв`язку з наведеним просив визнати недостовірною, негативною інформацію, поширену відповідачем у вказаних листівках та зобов`язати відповідача не пізніше наступного дня від набрання рішенням законної сили спростувати вказану інформацію шляхом публікації цього спростування у засобах масової інформації міста Самбора та стягнути із відповідача 10 000 грн. за заподіяння моральної шкоди.
У ході розгляду справи ОСОБА_1 змінив спосіб спростування поширеної відповідачем інформації та просив зобов`язати відповідача не пізніше п`ятнадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили спростувати відомості, поширені у листівці у спосіб найбільш близький до способу їх поширення шляхом публікації офіційного вибачення перед ним, позивачем, про те, що поширена інформація є недостовірною і такою, ганьбить честь, гідність та ділову репутацію позивача.
Під час судового розгляду ОСОБА_1 та його представник у підтримання позовних вимог посилалися на обставини, викладені у позовній заяві та доповненні до неї.
Представник відповідача позов не визнала і у заперечення позовних вимог посилалася на те, він є безпідставним та необґрунтованим, оскільки відсутній юридичний склад правопорушення, так як не зрозуміло, яку саме інформацію, викладену у листівці, позивач вважає недостовірною щодо нього особисто і такою, що ганьбить його честь і гідність та ділову репутацію. У вказаній листівці слова, які стосуються позивача, це «Почалося все з того, що ОСОБА_3 зі своєю свитою, до якої входили ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , повезли на схід «… багать пасок, яєць, 100 кг ковбаси, шинки, бурячки з хріном та інші смаколики» («Новини Самбора» № 25-26 від 10.04.2015 року, а також передачі від рідних для бійців. На цьому інформація щодо позивача закінчується, далі у листівці йдеться вже про іншу особу, а саме про мера, якому рідні військовослужбовців бажали висловити своє обурення та поставити прямі запитання. Вся інформація, яка стосується позивача ОСОБА_1 та інших зазначених осіб, які повезли на схід продукти та передачі від рідних це лише передісторія події, яка фактично відбулася, а саме: на мера Самбора чекали рідні військовослужбовців, які перебувають в зоні АТО, родичі бажали висловити своє обурення та поставити прямі запитання, на що ОСОБА_11 не дав конкретної відповіді. Мета даної інформації полягала в тому, щоб проінформувати громадськість про відношення ОСОБА_16 до людей, його ігнорування людьми, які прийшли до нього з запитаннями, а не про те, чи довіз, чи не довіз позивач гостинці, а громадськість, зокрема, і громадські організації мають право висвітлювати таку інформацію, яка стосується критики публічної особи та вимоги надати звітності, відповідей на запитання, як виконуються функції покладені на неї.
Також не підлягає задоволенню вимога щодо відшкодування моральної шкоди, оскільки позивач не довів протиправність діяння щодо його особи, яке би могло бути підставою для задоволення такої вимоги, а також наявність причинного зв`язку між шкодою і діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Позивач не подав жодного доказу на підтвердження зазначеної вимоги, а долучене свідоцтво про хворобу свідчить про захворювання, яке почалося задовго до випуску листівки і ніяким чином не пов`язане з поширеною інформацією.
Вислухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача та показання свідків, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову з таких підстав.
Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Статтями 60 та ЦПК України встановлено, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.
Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.
Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Із повідомлення реєстраційної служби Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області та статуту Громадської організації «Самооборона Самбірщини» відомо, що 23 липня 2014 року проведено реєстрацію громадської організації «Самооборона Самбірщини», юридична адреса якої: Львівська область, місто Самбір, вул. Богдана Хмельницького, 4 (а.с. 29, 42-43).
Сторони визнали, що 18-19 квітня 2015 року відповідачем на території міста Самбора були розповсюджені друковані листівки, у яких поміщено одну із заміток під назвою «Допіарився…»
Із друкованої листівки, на якій розміщений логотип громадської організації «Самооборона Самбірщини», видно, що у статті під назвою «Допіарився…» наведено інформацію такого змісту «У четвер, 16 квітня, біля міської ратуші було багатолюдно. На мера Самбора чекали рідні військовослужбовців, які перебувають у зоні АТО. Родичі бажали висловити своє обурення та поставити прямі запитання.
Почалося все з того, що ОСОБА_3 зі своєю свитою, до якої входили ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , повезли на схід «… багато пасок, яєць, 100 кг ковбаси, шинки, бурячки з хріном та інші смаколики» («Новини Самбора» № 25-26 від 10.04.2015 року, а також передачі від рідних для бійців. Але чомусь військові так і не дочекалися не те, що Великодніх подарунків від мера, але й передач з дому. Так і зустріли Воскресіння Христове без посвячених пасочок. На відверті запитання рідних куди поділись гостинці і чому вони не дійшли до адресатів ОСОБА_11 не дав конкретної відповіді» (а. с. 8).
Оцінюючи чи опублікована у даній статті інформація є недостовірною і такою, що принижує честь та гідність, а також ділову репутацію ОСОБА_1 суд виходить із такого.
Згідно ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.
Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.
Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.
Статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї.
У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснено, що беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.
Відповідно до ч. 3 ст. 277 ЦК України та роз`яснень, викладених у п. 15 вказаної Постанови, однією із підстав для задоволення позову є, зокрема, поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності.
Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.
Із наведеної статті та публікації у ЗМІ газеті «Новини Самбора» від 10 квітня 2015 року (№№ 25-26) відомо, що у статті під заголовком «Самбірчани на передову повезли великодні смаколики, а добровольчому батальйону ОУН позашляховик» була поширена інформація про те, що на ОСОБА_17 повезли багато пасок, яєць, 100 кг ковбаси, шинки, бурячки з хріном та інші смаколики, а саме туди, де перебувають наші хлопці з самбірських військових частин, зокрема, в ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та інші населені пункти Сходу. Дорога важка, бо майже 1 500 км в один бік. Разом з ОСОБА_20 на схід відбули ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 та ОСОБА_28 (а.с. 8, 67-68).
Із показань свідків ОСОБА_29 та ОСОБА_30 вбачається, що вони та інші особи, перелічені у вказаній публікації, у тому числі і ОСОБА_1 , повезли названу гуманітарну допомогу військовослужбовцям військових частин НОМЕР_2 та НОМЕР_1 («саперів» і «хіміків»), які дислокувалися у районі м. Слов`янська та м. Краматорська. До яких військових частин вони потраплять і де вони розташовані їм про це не було відомо. Коли приїхали на схід, то перша зупинка була біля м. Слов`янська, їх зустрів один із представників військової частини НОМЕР_2 і там вони розвантажили і роздали частину гуманітарної допомоги. За рештою частиною гуманітарної допомоги приїхали представники від військової частини НОМЕР_2 і повантажили її на БТР, так як ця військова частина знаходилася у місці, що було утаємничено. Адресних передач не було, тільки одному із військовослужбовців - саперів на прохання депутата міської ради було адресно вручено взуття.
Із публікації у ЗМІ - газеті «Новини Самбора» від 17 квітня 2015 року (№ 27) видно, що у статті під заголовком «Подячне слово із зони АТО, ОСОБА_31 привезли пасхальні подарунки на передову» подано інформацію про те, що група військовослужбовців 703 інженерного полку (сапери) перебуває в зоні АТО у Донецькій області з 10 березня і напередодні Великодня їх на передовій навідали Самбірський міський голова Тарас Копиляк та його команда, доставивши пасхальні подарунки, у зв`язку з чим військовослужбовці висловлювали щиру вдячність всім землякам, а особливо діточкам із садочків та шкіл м. Самбора (а.с. 12).
Із показань свідка ОСОБА_32 вбачається, що основною причиною зібрання біля міської ратуші 16 квітня 2015 року було не питання передачі гуманітарної допомоги військовослужбовцям учасникам АТО, а інші питання, які порушували учасники АТО та члени їх сімей, зокрема, виділення земельних ділянок. Під час цієї зустрічі хтось заявив, що не всі військовослужбовці отримали передачі, на що ОСОБА_29 пояснив, що вони передали передачі, які були, завезли ту гуманітарну допомогу, яка була, а кому вона дістались, а кому ні, то він не знає.
Із свідоцтва про реєстрацію громадської організації та витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відомо, що ОСОБА_1 є керівником громадської організації «Комісія із боротьби з корупцією в м. Самбір (а.с. 55, 56).
Також із довідки вбачається, що ОСОБА_1 у період з 18.08.2014 року по 06.03.2015 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції в районі її проведення у Донецькій та Луганській області (а.с. 13).
Отже, інформація у статті «Допіарився…» щодо того, що у четвер 16 квітня, було багатолюдно, на мера Самбора чекали рідні військовослужбовців, які перебувають у зоні АТО, родичі бажали висловити своє обурення та поставити прямі запитання і почалося все з того, що ОСОБА_3 зі своєю свитою повезли на схід Великодні подарунки, а також передачі від рідних для бійців частково не відповідає дійсності, оскільки причиною вказаного зібрання не було з`ясування питання про вручення військовослужбовцям Великодніх подарунків, а інформація про те, що «Але чомусь військові так і не дочекалися не те, що Великодніх подарунків від мера, але й передач з дому.» не відповідає дійсності в цілому, оскільки спростована наведеними доказами.
Відповідачем не надано докази у підтвердження цієї інформації.
Дана інформація принижує честь та гідність, а також ділову репутацію ОСОБА_1 , так як із публікації у ЗМІ та статті «Допіарився…» видно, що його прізвище вказано в числі інших, котрі разом із міським головою Т. Копиляком повезли Великодні подарунки військовослужбовцям на ОСОБА_17 , і тому недостовірна інформація про те, що чомусь військові так і не дочекалися не те, що Великодніх подарунків від мера, але й передач з дому ганьбить особу ОСОБА_1 , дає підстави вважати, що він не виконав взяті на себе обов`язки щодо доставлення гуманітарної допомоги та винен у розтраті Великодніх подарунків і передач з дому, про порушення ним принципів моралі та неетичну поведінка в суспільному житті.
Статтею 270 ЦК України встановлено, що відповідно до Конституції України фізична особа має право, зокрема на повагу до гідності та честі, яке відноситься до особистих немайнових прав.
Згідно ст.ст. 297 та 299 цього Кодексу кожен має право на повагу до його гідності та честі.
Гідність та честь фізичної особи є недоторканними.
Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.
Фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації і може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.
Відповідно до ст. 276 ЦК України фізична особа, рішеннями, діями або бездіяльністю яких порушено особисте немайнове право фізичної особи, зобов`язані вчинити необхідні дії для його негайного поновлення.
Статтею 277 цього Кодексу встановлено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.
Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію, незалежно від вини особи, яка її поширила.
Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.
Ураховуючи наведене, необхідно зобов`язати ГО «Самооборона Самбірщини» спростувати інформацію, поширену у статті «Допіарився…» про те, що «Але чомусь військові так і не дочекалися не те, що Великодніх подарунків від мера, але й передач з дому.» в листівках, які розповсюджувалися 18-19 квітня 2015 року біля торгових точок, храмів та на вулицях м. Самбора шляхом розповсюдження у строк не більше ніж через п`ятнадцять днів після набрання рішенням законної сили листівок зі змістом про те, що у листівках, які розповсюджувалися 18-19 квітня 2015 року біля торгових точок, храмів та на вулицях м. Самбора інформація під заголовком «Допіарився …» змістом «Але чомусь військові так і не дочекалися не те, що Великодніх подарунків від мера, але й передач з дому.» не відповідає дійсності.
Згідно ст. 280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню
Відповідно до ст. 23 цього Кодексу особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої і у приниженні честі та гідності, а також ділової репутації фізичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Виходячи із наведеного, суд дійшов до висновку про визначення розміру грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 500 грн.
Керуючись ст. ст. 208, 209, 212, 213-215 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати такою, що ганьбить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 інформацію під заголовком «Допіарився …» такого змісту: «Але чомусь військові так і не дочекалися не те, що Великодніх подарунків від мера, але й передач з дому.», поширену Громадською організацією «Самооборона Самбірщини» у листівках, які розповсюджувалися 18-19 квітня 2015 року біля торгових точок, храмів та на вулицях м. Самбора.
Зобов`язати Громадську організацію «Самооборона Самбірщини» спростувати вказану інформацію шляхом розповсюдження у строк не більше ніж через п`ятнадцять днів після набрання рішенням законної сили листівок зі змістом про те, що у листівках, які розповсюджувалися 18-19 квітня 2015 року біля торгових точок, храмів та на вулицях м. Самбора інформація під заголовком «Допіарився …» змістом «Але чомусь військові так і не дочекалися не те, що Великодніх подарунків від мера, але й передач з дому.» не відповідає дійсності.
Стягнути із Громадської організації «Самооборона Самбірщини» у користь ОСОБА_1 500 (п`ятсот) грн. за заподіяння моральної шкоди.
У решті частині позову про відшкодування моральної шкоди в розмірі 9 500 грн. відмовити за недоведеністю позовних вимог.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції, який ухвалив рішення, протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя