Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Є. у. № 320/1895/15 Головуючий у 1 інстанції: Редько О.В.
№ провадження 22-ц/778/5147/15 Суддя-доповідач: Боєва В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Боєвої В.В.,

Суддів Коваленко А.І., Кримської О.М.,

При секретарі: Бурак А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 липня 2015 року в справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Мелітопольгаз» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2015 року ВАТ «Мелітопольгаз» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

Позивач вказував, що 29.10.2012 року між ВАТ «Мелітопольгаз» та відповідачем було укладено договір № Г-3939 про надання послуг з газопостачання.

09.09.2013 року ВАТ «Мелітопольгаз» припинив газопостачання до житла відповідача за адресою: м. Мелітополь, пров. Елеваторний, 23 шляхом перекриття запірного пристрою з встановленням охоронної пломби за несвоєчасну оплату за послуги. ВАТ «Мелітопольгаз» неодноразово направляв своїх представників до відповідача з метою перевірки газових приладів, але відповідач їх не допускав. 21.12.2013 року відповідачу було направлено попередження, що він повинен надати допуск працівникам для перевірки цілісності охоронної пломби. 25.12.2013 року представники ВАТ «Мелітопольгаз» разом з головою вуличного комітету № 61 ОСОБА_3, з'явилися за даною адресою, але ніхто не вийшов - в результаті чого доступу не було надано, про що був складений відповідний акт.

25.12.2013 року ВАТ «Мелітопольгаз» направило ОСОБА_2 телеграму про те, що 27.12.2013 року для проведення перевірки він повинен надати доступ представникам газопостачального підприємства до газового обладнання.

Вищезазначену телеграму ОСОБА_2 отримав, але 27.12.2013 р. Споживач знову не надав допуск до газових приладів представникам ВАТ «Мелітопольгаз», про що був складений відповідний акт за підписами працівників газопостачального підприємства та головою вуличного комітету.

Відповідач свідомо в порушення чинного законодавства та договірних зобов'язань "не забезпечував безперешкодний доступ до газового обладнання представникам газопостачального підприємства для проведення перевірки.

Лише 30.04.2014 p. Споживач надав допуск до газових приладів і при контрольній перевірці працівниками ВАТ «Мелітопольгаз» було виявлено, що пошкоджена цілісність охоронної пломби, яка встановлювалася при відключенні. За цією адресою самовільно було відновлено газопостачання, показники лічильника газу збільшились від дати відключення і було виявлено виток газу, про що також складений відповідний акт.

Пунктом 7 Правил 2246 від 09.12.1999 року зазначено, що у разі самовільного відновлення споживачем газопостачання здійснюється механічне від'єднання відводу газопроводу від діючого газопроводу. Тому 30.04.2014р. за даною адресою було повторно припинено газопостачання електрогазозваркою шляхом від'єднання відводу газопроводу та встановлення заглушки, для уникнення повторного самовільного відновлення газопостачання.

Згідно Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою КМУ № 2246 від 09.12.1999 р. та Постанови № 475 НКРЄ України від 29.05.2003 року «Про затвердження порядку відшкодування збитків, завданих газопостачальному або газорозподільному підприємству внаслідок порушення споживачем природного газу Правил надання населенню послуг з газопостачання» Споживачу було нарахована оплата за спожитий природний газ за відповідними нормами.

Нарахування плати за спожитий природний газ за норми у період з 10.09.2013 р. по 27.12.2013 р. проводилось за відмову у доступі до газових приладів та пристроїв і за період з 28.12.2013 по 29.04.2014 р. за самовільне відновлення газопостачання.

Станом на 30.04.2014 року на особовому рахунку Г-3939 заборгованість становить 18089 грн. 43 коп., яку позивач просив стягнути з відповідача на користь ВАТ «Мелітопольгаз».

Також позивач зазначав, що 15.07.2014 року вони зверталися до суду першої інстанції з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_2 04.08.2014 року було винесено судовий наказ.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18.12.2014 року судовий наказ скасовано.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 липня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Мелітопольгаз» заборгованість в розмірі 18089 грн. 43 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Мелітопольгаз» судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін з наступних підстав.

Згідно статті 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

У відповідності до статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що 29.10.2012 року між ВАТ «Мелітопольгаз» та ОСОБА_2 було укладено договір № Г-3939 про надання послуг з газопостачання за місцем його проживання - за адресою: м. Мелітополь, пров. Елеваторний, 23 (а. с. 7-9).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами, а статтею 526 цього Кодексу визначено, що зобов'язання повинно виконуватися належним чином й відповідно до умов договору.

09.09.2013 року в зв'язку з несвоєчасною оплатою за послуги було припинено газопостачання до житла відповідача за адресою м. Мелітополь, пров. Елеваторний, 23 шляхом перекриття запірного пристрою (крану) з встановленням охоронної пломби (акт на а. с. 12).

ВАТ «Мелітопольгаз» неодноразово направляв своїх представників до Споживача з метою перевірки цілісності охоронної пломби. Лише 30.04.2014 p. Споживач надав допуск до газових приладів і при контрольній перевірці працівниками ВАТ «Мелітопольгаз» було виявлено, що пошкоджена цілісність охоронної пломби, яка встановлювалася при відключенні. За адресою Споживача самовільно було відновлено газопостачання, показники лічильника газу збільшились від дати відключення і було виявлено виток газу, про що також складений відповідний акт (а. с. 14-20).

Пунктом 7 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою КМУ 2246 від 09.12.1999 року зазначено, що у разі самовільного відновлення споживачем газопостачання здійснюється механічне від'єднання відводу газопроводу від діючого газопроводу. Тому 30.04.2014р. за даною адресою було повторно припинено газопостачання електрогазозваркою шляхом від'єднання відводу газопроводу та встановлення заглушки, для уникнення повторного самовільного відновлення газопостачання.

Згідно Правил № 2246 від 09.12.1999 р. та Постанови № 475 НКРЄ України від 29.05.2003 року «Про затвердження порядку відшкодування збитків, завданих газопостачальному або газорозподільному підприємству внаслідок порушення споживачем природного газу Правил надання населенню послуг з газопостачання» Споживачу була нарахована оплата за спожитий природний газ за відповідними нормами.

Нарахування плати за спожитий природний газ за норми у період з 10.09.2013 р. по 27.12.2013 р. проводилось за відмову у доступі до газових приладів та пристроїв і за період з 28.12.2013 по 29.04.2014 р. за самовільне відновлення газопостачання.

Станом на 30.04.2014 року на особовому рахунку Г-3939 заборгованість становить 18089 грн. 43 коп., яку позивач просив стягнути з відповідача на користь ВАТ «Мелітопольгаз» (а. с. 10-11).

Основні доводи апеляційної скарги полягають в тому, що відповідачу не надсилалося попередження про відключення, а тому і не було самовільного підключення до мережі газопостачання.

Такі доводи апеляційної скарги не знайшли підтвердження при апеляційному розгляді справи.

В засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача пояснив, що 09.09.2013 року відповідача було відключено від мережі газопостачання в зв'язку з тим, що прилад обліку газу за цією адресою проходив експертизу, якою встановлено, що було втручання та пошкодження приладу обліку газу. При проведенні експертизи ОСОБА_2 був присутній, підписав акт. Щодо цих обставин вже розглядався інший спір в суді. Оскільки ОСОБА_2 порушив умови договору, газопостачальник - ВАТ «Мелітопольгаз» - відключив його від мережі шляхом перекриття крану та встановлення охоронної пломби.

В подальшому було виявлено виток газу, а тому працівники ВАТ «Мелітопольгаз» неодноразово намагалися перевірити цілісність цієї охоронної пломби та стан приладу обліку.

Також апелянт вказує на неправильне застосування судом норм матеріального права, оскільки позивачем не доведено, що ВАТ ««Мелітопольгаз» має збитки, тобто, понесло витрати чи грошові санкції, які входять до поняття «збитки» та судом не встановлено, що шкода спричинена з вини відповідача - як-то передбачено статтями 22, 1166 ЦК України.

Ці доводи апеляційної скарги є неспроможними з огляду на те, що апелянт вказує на деліктні зобов'язання - позадоговірні зобов'язання, що виникають внаслідок порушення майнових прав фізичної чи юридичної особи (потерпілого).

В даній справі правовідносини сторін не є деліктними, а є договірними правовідносинами, оскільки 29.10.2012 року між ВАТ «Мелітопольгаз» та відповідачем було укладено договір № Г-3939 про надання послуг з газопостачання.

Тобто, збитки, які просив позивач стягнути з ОСОБА_2, не є збитками у деліктних відношеннях, а пов'язані саме з неналежним виконанням відповідачем договору, укладеного сторонами 29.10.2012 року.

Тому висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь ВАТ «Мелітопольгаз» заборгованості в розмірі 18089 грн. 43 коп., яка нарахована у відповідності до Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою КМУ № 2246 від 09.12.1999 р. та Постанови № 475 НКРЄ України від 29.05.2003 року «Про затвердження порядку відшкодування збитків, завданих газопостачальному або газорозподільному підприємству внаслідок порушення споживачем природного газу Правил надання населенню послуг з газопостачання» та за своєю суттю є збитками, завданими внаслідок порушення ОСОБА_2 договірних зобов'язань, відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не мають належного обґрунтування у чому полягає порушення вимог матеріального і процесуального права, а тому не дають підстав для висновку щодо незаконності чи неправильності оскаржуваного судового рішення. За таких обставин судова колегія вважає, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргуОСОБА_2 відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: