233 № 224/1193/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2015 року місто Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі головуючого судді Леміщенко О.О., при секретарі Войтюк О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про розподіл майна.

Відповідно до Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» №1632-VІІ від 12.08.2014 року та Розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №19/о/38-15 від 27.03.2015 року справа підсудна Костянтинівському міськрайонному суду Донецької області.

В позовній заяві в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач ОСОБА_1 посилається на те. що з 02.06.2007 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 До шлюбу з 2006 року вони проживали разом та мали спільні видатки. 17.03.2007 року за кошти її матері 15000 грн., вони придбали квартиру №21 в будинку №47 в м. Дебальцеве Донецької області. вважає, що кожний з них має право на половину цієї квартири. З нею залишаються двоє дітей, іншого житла вони не мають, тому просить визнати зазначену квартиру її спільною з відповідачем власністю, розділити це майно, виділивши квартиру повністю їй, та стягнути з неї на користь відповідача половину вартості квартири в сумі 1700 грн.

Позивач ОСОБА_1 не зявилася в судове засідання, незважаючи на те, що її явка була визнана обовязковою відповідно до ухвали суду від 02.06.2015 року, електронною поштою (з адреси: ) надала суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився з невідомої суду причини, , незважаючи на те, що його явка була визнана обовязковою відповідно до ухвали суду від 02.06.2015 року, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином в порядку передбаченому ч. 9 ст. 74 ЦПК України шляхом друкування оголошення в газеті «Урядовий курєр» від 07.08.2015 року №143 (5517).

Електронною поштою (з адреси: ) до суду надійшла заява від відповідача ОСОБА_2, в якій він зазначає, що повністю визнає позовні вимоги, не заперечує проти розподілу майна, просить розглянути справу без його участі. Судом відмовлено у прийнятті визнання відповідачем позову, оскільки це суперечить закону. Таке своє рішення суд мотивував тим, що позивачем не була проведена оцінка спірної квартири, відсутні відомості про згоду відповідача з вартістю квартири, визначеною позивачем самостійно, а також на отримання компенсації за половину квартири у визначеному позивачем розмірі.

Оскільки позивачем не надано згоду на заочний розгляд справи і суд позбавлений можливості зясувати позицію позивача щодо цього питання в судовому засіданні через її відсутність, суд вважає за необхідне розглядати справу в загальному порядку.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02.06.2007 року (актовий запис №40 від 02.06.2007 року у ВРАЦС Дебальцевського МУЮ Донецької області).

На підставі договору купівлі-продажу від 17.03.2007 року, посвідченого Дебальцевською ДНК за р/№681 та зареєстрованого в Електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 04.04.2007 року, відповідач ОСОБА_2 є власником квартири №21 в будинку №47 по вул. радянській в м. Дебальцеве Донецької області.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Таким чином, відповідач ОСОБА_2 набув право власності на спірну квартиру до реєстрації шлюбу з позивачем ОСОБА_1, тому до спірних правовідносин неможливо застосувати положення ст. 60 СК України.

Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Позивач в позовних вимогах зазначає, що на день укладання відповідачем договору купівлі-продажу спірної квартири вони вже проживали спільно і вели спільне господарство, тобто проживали однією сімєю, але в позовних вимогах нею не заявлено вимогу про встановлення факту проживання її та відповідача однією сімєю, і суд позбавлений можливості самостійно вирішувати це питання, тому суд вважає, що факт їй спільного проживання до реєстрації шлюбу з відповідачем на теперішній час не встановлено, а тому відсутні правові підстави для застосування до спірних правовідносин положення ст. 74 СК України.

Таким чином, враховуючи викладене, судом не встановлено законних підстав для визнання квартири АДРЕСА_1 спільної власністю позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 та її розподілу, тому в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: