Справа № 363/4438/14 Головуючий у І інстанції Чірков Г.Є.
Провадження № 22-ц/780/2339/15 Доповідач у 2 інстанції Верланов С. М.
Категорія 46 27.07.2015
УХВАЛА

Іменем України

27 липня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Воробйової Н.С.,Таргоній Д.О.,

при секретарі - Ромашині І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 16 лютого 2015 року у справі за позовом Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2014 року Новопетрівська сільська рада Вишгородського району Київської області звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 06 серпня 2014 року комісією Новопетрівської сільської ради було проведено перевірку з питання дотримання земельного законодавства, в ході якої було встановлено, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,1527 га, кадастровий НОМЕР_1, яка розташована по АДРЕСА_1, однак відповідач фактично використовує земельну ділянку площею 0,1715 га, у зв`язку з чим самовільно зайняла земельну ділянку площею 0,0188 га за рахунок земель загального користування, а саме, по АДРЕСА_1. На замовлення позивача інженером-геодезистом ОСОБА_3 було складено зведений кадастровий план земельної ділянки ОСОБА_2, згідно з яким визначено межі самовільно зайнятої відповідачем земельної ділянки.

Також позивач вказував, що 19 грудня 2014 року комісією Новопетрівської сільської ради була проведена повторна перевірка з питання дотримання відповідачем земельного законодавства, якою встановлено, що на самовільно зайнятій земельній ділянці площею 0,0188 га, що перебуває у комунальній власності с.Нові Петрівці, відповідачем встановлено паркан з фундаментом, внаслідок чого звузився проїзд по АДРЕСА_1.

З урахуванням уточнення позовних вимог, Новопетрівська сільська рада просила зобов'язати відповідача ОСОБА_2 відновити стан самовільно зайнятої земельної ділянки загального користування по АДРЕСА_1, яка визначена точками, координатами яких є (по х - 5600219,25 по у- 3368969,74), (по х - 5600217,362 по у-3368972,857), (по х - 5600185,662 по у - 3368959,241), (по х - 5600206,031 по у - 3368913,981), (по х - 5600206,09 по у - 3368914,37), (по х - 5600188,77 по у - 3368956,68) шляхом знесення паркану.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 16 лютого 2015 року у задоволенні позову Новопетрівської сільської ради відмовлено.

В апеляційній скарзі Новопетрівська сільська рада просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується відповідними розписками (а.с.70, 73, 75).

Зважаючи на вимоги ч.2 ст.305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів порушення відповідачем прав позивача щодо земельної ділянки загального користування. Суд зазначив, що факт виявлення позивачем при проведенні інвентаризації земель невідповідності розміщення паркану відповідачем, не свідчить про самовільне захоплення відповідачем земельної ділянки загального користування площею 0,0188 га. За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно із ч. 1 ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

За змістом ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,1527 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, кадастровий НОМЕР_1, яка розташована по АДРЕСА_1, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку, виданого 14 вересня 2004 року на підставі договору дарування земельної ділянки від 28 серпня 2014 року (а.с. 36). На вказаній земельній ділянці розташовані житловий будинок і паркан.

Обгрунтовуючи вимоги позову, Новопетрівська сільська рада посилається на акти перевірки дотримання вимог законодавства від 06 серпня 2014 року та 19 грудня 2014 року, складених виконавчими комітетом Новопетрівської сільської ради Київської області, згідно з якими встановлено, що відповідно до матеріалів інвентаризації с.Нові Петрівці та зведеного кадастрового плану земельної ділянки відповідача з кадастровим НОМЕР_1, складеного інженером геодезистом ОСОБА_3, відповідачем ОСОБА_2 самовільно зайнято земельну ділянку загальною площею 0,0188 га по АДРЕСА_1, що перебуває у комунальній власності територіальної громади с.Нові Петрівці. На вказаній самовільно зайнятій земельній відповідачем встановлено паркан з фундаментом, у зв'язку з чим значно звузився проїзд по АДРЕСА_1, що призводить до значних незручностей в користуванні проїздом (а.с.4, 9, 22).

Як правильно зазначив суд першої інстанції, зазначені документи не є достатніми належними та допустимими доказами на підтвердження факту самовільного зайняття ОСОБА_2 земельної ділянки загальною площею 0,0188 га по АДРЕСА_1 та не підтверджують точних меж земельної ділянки ОСОБА_2 і земель, що перебувають у комунальній власності територіальної громади с.Нові Петрівці.

У пункті 7 (абз.2) постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судам роз'яснено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Пунктом 25 цієї ж постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснено, що суд сприяє сторонам у виконанні їх обов'язку подати свої докази. Для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань, суд відповідно до ст. ст. 143, 144 ЦПК призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Однак матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що позивач звертався до суду із заявою про призначення у даній справі експертизи з приводу визначення меж земельної ділянки ОСОБА_2 та меж земельної ділянки комунальної власності, а також для з`ясування питання щодо самовільного зайняття ОСОБА_2 земельної ділянки по АДРЕСА_1, що перебуває у комунальній власності територіальної громади с.Нові Петрівці.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, суд створив всі умови для повного і всебічного з'ясування обставин справи відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України, роз'яснивши позивачу його права та обов'язки, передбачені ст.ст. 27, 31 ЦПК України, зокрема, право заявляти клопотання про призначення експертизи (а.с.18, 28, 38-39).

Не заявив позивач такого клопотання про призначення відповідної експертизи і в апеляційній скарзі.

Тому колегія суддів, враховуючи вимоги ч.1 ст.143, ст. 145, ч.1 ст.303 ЦПК України щодо відсутності заяви про призначення експертизи та підстав для обов'язкового призначення експертизи, перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у позові, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів порушення прав територіальної громади с.Нові Петрівці з боку відповідача, а факт виявлення позивачем при проведенні інвентаризації земель невідповідності розміщення паркану відповідачем, не свідчить про самовільне захоплення відповідачем земельної ділянки загального користування площею 0,0188 га.

Таким чином рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції дана належна правова оцінка.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив обставини справи, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про відмову в позові і ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга Новопетрівської сільської ради підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 16 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді