Справа № 459/5713/13 Головуючий у 1 інстанції: Грабовський В.В.
Провадження № 22-ц/783/5034/15 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Бермеса І.В., Мусіної Т.Г.,

за участі секретаря: Фейір К.О.,

з участю: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, представника ПАТ КБ «Приват Банк» - Жарського І.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 06 лютого 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

20 листопада 2013 року ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся із зазначеним позовом до ОСОБА_2 посилаючись на те, що відповідно до укладеного кредитного договору №б/н від 08 серпня 2007 року остання отримала кредит у розмірі 6000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Свої зобов'язання банк виконав, надав кошти у розмірі та на умовах, встановлених договором.

Відповідач не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов Договору, в результаті чого допустила заборгованість в сумі 15679,04 гривень.

З урахуванням зазначених обставин, позивач ПАТ КБ «Приват Банк» просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № б/н від 08.08.2007 року в сумі 15 670,04 грн. та судові витрати.

Заочним рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 06 лютого 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 08.08.2007 року в сумі 15 670,04 грн. та 229,40 грн. сплаченого судового збору.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 05 червня 2015 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Заочне рішення суду оскаржила ОСОБА_2

В апеляційній скарзі посилається на те, що в судове засідання вона не могла з'явитися по незалежних від неї причин, оскільки з грудня 2007 року постійно проживає у м. Луцьку.

Зазначає, що приєднані банком до позовної заяви витяг Умов підписані лише головою правління позивача, а її підпис під ними відсутній. Позивачем не надано доказів того, коли були прийняті і з якого по який час діяли положення Умов у тому варіанті, який представлений суду, а оскільки вказаний документ є одностороннім, то банк не міг без відома і погодження іншої сторони кредитного договору вносити в нього зміни.

Судом залишено поза увагою те, що відповідно до правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки два роки, а останній платіж нею був здійснений у вересні 2008 року.

Відтак, судом не вирішено питання застосування строку позовної давності зважаючи на те, що банк звернувся за захистом своїх прав у листопаді 2013 року.

Просить заочне рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 06 лютого 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, представника ПАТ КБ «Приват Банк» - Жарського І.Р. на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до задоволення, заочне рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 06 лютого 2014 року скасуванню на підставі п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення.

Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач не виконала умови договору б/н від 08 серпня 2007 року допустила заборгованість в сумі 15670 гривень, яку стягнув у примусовому порядку.

З таким висновком суду повністю не можна погодитися з наступних підстав.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної даності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Судом та матеріалами справи установлено, 08 серпня 2007 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №б/н, згідно умов якого остання отримала кредит у розмірі 6000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою строк дії картки визначений на лицевій стороні картки (місяць і рік), і вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі - останнім днем місяця, указаного на картці (а.с.10-13).

Як встановлено в суді апеляційної інстанції, останній платіж ОСОБА_2 було здійснено 15 вересня 2009 року (а.с.6 зворот), дія картки закінчилась 08 серпня 2009 року (а.с.9 зворот), а з позовом банк звернувся лише у листопаді 2013 року, тобто з пропуском позовної давності.

Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України у справі №6-167цс-14 від 12 листопада 2014 року за позовом ПАТ КБ «Приват банк» до Особи 1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У даній справі ВСУ висловив наступну правову позицію.

У разі неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Судами залишено поза увагою те, що відповідно до пунктів 3.1.1., 5.5. Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на лицевій стороні карти (місяць і рік), і вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі-останнім днем місяця, указаного на картці, і що останній платіж здійснено в травні 2009 року, дія картки закінчилась 31 січня 2009 року, а з позовом до суду банк звернувся у жовтні 2013 року.

Суди апеляційної й касаційної інстанції, погоджуючись із доводами позивача щодо стягнення грошових коштів в межах трьохрічного строку до моменту нарахування банком останнього платежу - 31 серпня 2013 року, не звернули уваги на те, що пролонгація договору передбачає продовження строку дії договору після виконання сторонами його умов і переукладення договору на тих самих умовах, на яких він був укладений, а також на те, що після закінчення строку дії договору банк не видавав боржнику грошових коштів і нової платіжної картки, а боржник своїх зобов'язань за договором від 27 грудня 2006 року не виконав.

Також встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу без участі позивача ОСОБА_2

Звертаючись з позовом до суду першої інстанції, ПАТ КБ «Приват Банк» зазначив адресу відповідача:АДРЕСА_1.

У той же час, згідно довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України у Львівській області від 26 листопада 2013 року убачається, що ОСОБА_2 знята з реєстрації за вказаною адресою 10 вересня 2007 року (а.с.22).

Судову повістку про виклик до суду на 06 лютого 2014 року надіслано ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, по якій, на той час, вона вже не проживала (а.с.30).

Заочне рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 06 лютого 2014 року ОСОБА_2 також було надіслано за адресою: АДРЕСА_1, і не було вручено з тієї ж причини.

Про вказані обставини наголошувала ОСОБА_2 у своїй заяві про перегляд заочного рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 21 травня 2015 року, просила застосувати строк позовної давності до вимог позивача. (а.с.43-45).

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 також подала заяву про застосування строку позовної давності. (а.с.88-89).

Зважаючи на те, що в суді першої інстанції ОСОБА_2 не змогла скористатися правами, що надані їй ст.ст.27,31 ЦПК України, зокрема, подати заяву про застосування позовної давності до вимог позивача, її заява підлягає до задоволення на стадії апеляційного провадження, що є підставою для відмови у позові ПАТ КБ «Приват Банк».

На вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув, відтак прийшов до помилкового висновку про задоволення вимог позивача.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга підлягає до задоволення, заочне рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 06 лютого 2014 року скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ПАТ КБ «Приват Банк» за спливом позовної давності.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст. 309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Заочне рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 06 лютого 2014 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

У позові ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 08 серпня 2007 року - відмовити.

Стягнути з ПАТ КБ «Приват Банк» на користь ОСОБА_2 121 гривню судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Бермес І.В.

Мусіна Т.Г.