АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого Заводян К. І.

Суддів: Одинака О.О., Половінкіної Н.Ю.

Секретаря: Паучек І.І.

З участю: ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 08 липня 2015 року про відмову в забезпечені її позову до ОСОБА_3 про визнання права власності, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 08 липня 2015 року відмовлено в задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення її позову до ОСОБА_3 про визнання права власності шляхом накладення арешту на товаро-матеріальні цінності, що знаходяться по АДРЕСА_3 та заборони фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 та іншим особам відчужувати їх.

ОСОБА_1 подала на цю ухвалу апеляційну скаргу.

Посилається на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

Суд не взяв до уваги, що вона подала доповнення до позовної заяви, згідно якого збільшився перелік товарно-матеріальних цінностей.

При винесенні ухвали в судовому засіданні вона не була присутня. Суд, не заслухавши її пояснень, прийняв незаконне рішення.

В поданій заяві вона зазначила докази того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Провадж. №22-ц/794/1135/15 Головуючий у першій інстанції Войтун О.Б.

Категорія: 2 Доповідач: Заводян К.І.

Відповідачкою переміщено частину товаро-матеріальних цінностей, які є предметом спору, з АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 на АДРЕСА_3.

Відповідач може сховати чи реалізувати майно, яке є предметом спору, третім особам, що унеможливить виконання судового рішення.

Суд, не розпочавши розгляд справи по суті, дав оцінку всім доказам у справі.

Просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її заяву про забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволені заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справивідсутні докази маркування товару, що не дає можливості ідентифікувати товар від інших аналогічних товарів, відсутні докази наявності даного товару в натурі. Відсутні докази про належність приміщення за адресою вул.Головна, 203-Б в м. Чернівці одній із сторін по справі, про право ОСОБА_5 складати акта про наявність у магазині спірного майна.

Проте погодитися з такими висновками в повному об'ємі не можна.

Суд порушив порядок, встановлений для вирішення цього питання, що відповідно до п.3 част.1 ст.312 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до ст.ст.151,153 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Про вжиття заходів забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, порядок виконання, розмір застави, якщо така призначена. Копія ухвали надсилається заявнику та заінтересованим особам негайно після її постановлення.

Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

З матеріалів справи убачається та встановлено судом, що 24 листопада 2014 року ОСОБА_1 подала до ОСОБА_3 позов про визнання права власності на майно, набуте ними внаслідок їх спільної діяльності на підставі усного договору. .

Просила визнати за нею та ОСОБА_3 право спільної часткової власності по ? частці з кожною на товарно-матеріальні цінності, що знаходяться в приміщеннях та земельних ділянках по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 згідно переліку, наведеного в позовній заяві, та припинити право спільної часткової власності на товарно-матеріальні цінності.

До початку провадження у справі сторони доповнювали свої позовні заяви.

Посилаючись на те, що ОСОБА_3 перемістила частину товаро-матеріальних цінностей, які є предметом спору, в приміщення по АДРЕСА_3 в порядку забезпечення позову ОСОБА_1 просила накласти арешт на товаро-матеріальні цінності, які є предметом спору, та заборонити ОСОБА_3 та іншим особам вчиняти будь-які дії щодо товаро-матеріальних цінностей, що знаходяться по АДРЕСА_3.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз'яснив, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно ст. 152 ЦПК України одним із способів забезпечення позову є накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, а також заборона вчиняти певні дії.

З матеріалів справи, зокрема позовної заяви ОСОБА_1 та доповнень до неї, убачається, що товаро-матеріальні цінності, що знаходяться в приміщеннях та земельних ділянках по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 використовувалися ОСОБА_1 та ОСОБА_3 для здійснення підприємницької діяльності.

Клопотання про забезпечення позову також стосується торгового обладнання - стендів для демонстрації плитки, експозиційних підставок із зразками плитки, сантехнічних товарів (ванн, умивальників, унітазів тощо), яке, за твердженням ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_3 перемістила до приміщення по АДРЕСА_3.

Суд не виконав вимоги ЦПК та постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", не встановив, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; не з'ясував обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просила застосувати ОСОБА_1, позовним вимогам, не перевірив наявність предметів спору шляхом вчинення процесуальних дій поза судовим засіданням (ст.200 ЦПК України). Не зажадав від позивача, для запобігання порушенням прав відповідача та інших осіб у зв'язку з застосуванням заходів забезпечення позову, забезпечити його вимогу заставою, достатньою для того, щоб запобігти зловживанню забезпечення позову ( част.4 ст.153 ЦПК).

За таких обставин, відповідно до вимог 151 - 153, п. 3 част.1 ст.312 ЦПК України, ухвала не може залишатися в законній силі, вона підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.307, п.3 част.1 ст.312 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 08 липня 2015 року скасувати.

Питання передати на новий розгляд до Першотравневого районного суду м. Чернівці.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: