Справа № 265/5179/15-ц
Провадження № 6/265/279/15
У Х В А Л А

10 серпня 2015 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Копилової Л.В.,

при секретарі Діденко Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засідання подання головного державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В :

Головний державний виконавець Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції ОСОБА_1 звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, посилаючись на наступне.

На виконанні у ВДВС перебуває виконавчий лист № 2/265/2613/14 від 24 грудня 2014 року, виданий Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя про стягнення з боржника на користь ПАТ «Приватбанк» грошових коштів в сумі 22 375,84 грн.; виконавчий лист № 2/265/ 2613/14, виданий Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя про стягнення з боржника на користь ПАТ «Приватбанк» судового збору в сумі 243,60 грн. та виконавчий лист № 2/265/428/15, виданий Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя про стягнення з боржника на користь кредитної спілки «Азовська кредитна компанія» грошових коштів в сумі 4 280,78 грн.

Постанови про відкриття виконавчих проваджень від 16 лютого 2015 року та від 24 червня 2015 року направлені боржнику рекомендованим листом з повідомленням за адресою, вказаною у виконавчих документах по вулиці Київська, 61-33 в місті Маріуполі. Однак повернулися до ВДВС без вручення за закінченням терміну зберігання.

16 лютого 2015 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження. В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем встановлено, що за боржником автотранспорту, земельних ділянок та об»єктів нерухомого майна не зареєстровано, боржник не працює, пенсію не отримує, відкритих банківських рахунків не має. Виходом за місцем реєстрації ОСОБА_2 державним виконавцем встановлено, що він там фактично не проживає і місце його знаходження невідомо.

Оскільки боржник ухиляється від сплати боргів, тому просить суд тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

На розгляд подання державний виконавець не з»явився.

Як встановлено судом і це вбачається з матеріалів справи, на виконанні Орджонікідзевського ВДВС знаходиться виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2/265/2613/14 від 24 грудня 2014 року, виданого Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя про стягнення з боржника на користь ПАТ «Приватбанк» грошових коштів в сумі 22 375,84 грн.; виконавчого листа № 2/265/ 2613/14, виданий Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя про стягнення з боржника на користь ПАТ «Приватбанк» судового збору в сумі 243,60 грн. та виконавчий лист № 2/265/428/15, виданий Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя про стягнення з боржника на користь кредитної спілки «Азовська кредитна компанія» грошових коштів в сумі 4 280,78 грн.

Постанови про відкриття виконавчих проваджень від 16 лютого 2015 року та від 24 червня 2015 року направлені боржнику рекомендованим листом з повідомленням за адресою, вказаною у виконавчих документах по вулиці Київська, 61-33 в місті Маріуполі. Однак повернулися до ВДВС без вручення за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до статті 33 Конституції України, ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", а також за змістом ст.313 ЦК України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

За вимогами ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

За положеннями п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, вправі звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Закон України від 21 січня 1994 року "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Згідно із цим Законом у випадках, коли особа ухиляється від виконання зобов"язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов"язань, можливо обмеження у праві виїзду за межі України (ст. 6 п. 5).

Звертаючись до суду, державний виконавець обґрунтовував подання такими складовими як наявність статусу боржника у виконавчому провадженні і непогашення ним боргу у добровільному порядку, що зумовили необхідність у тимчасовому обмеженні права на виїзд за межі України з метою забезпечення виконання виконавчих документів.

Проте, суд вважає, що сам по собі факт невиконання боржником зобов'язань не може свідчити про його ухилення від виконання покладених на нього рішеннями судів обов'язків. На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішеннями повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

За роз'ясненнями, що містяться в абз.7 п.7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених зокрема, за позовами, що випливають із кредитних правовідносин, у порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження" та статтею 377-1 ЦПК, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Відповідно до позиції Верховного Суду України, викладеної в листі від 01.02.2013 р. "Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України" поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Як вбачається з матеріалів подання боржник ОСОБА_2 не повідомлений належним чином про наявність відкритого виконавчого провадження відносно нього, копії постанов про відкриття виконавчого провадження він не отримував.

Враховуючи вищевикладене, можна зробити висновок, що ОСОБА_2 хоча і має невиконані зобов'язання, однак він не може вважатися винним в ухиленні їх виконання, поки не буде доведено протилежне.

Окрім цього, державним виконавцем 16 лютого 2015 року винесено постанову, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника.

Оскільки законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання, як йшлось вище, то, із урахуванням цього суд не впевнився в обґрунтованості обмеження ОСОБА_2 в свободі пересування і праві виїзду за кордон, що задекларовано ратифікованими Україною міжнародними нормами (ст. 2 Протоколу N 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права), Конституцією України і Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання ВДВС щодо обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі держави.

Керуючись ст.33 Конституції України, ст.377-1 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання головного державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Донецької області протягом п»яти днів з дня отримання її копії.

Суддя _____________________