Справа № 541/715/14-ц
Провадження №2/541/12/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 серпня 2015 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої, судді - Куцин В. М.,

при секретарі - Борисенко М. Б.

з участю представників позивачів та відповідача

адвокатів - ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миргород справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку та на 1/2 частину земельної ділянки в порядку спадкування та його розподіл та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Управління Держземагенства у Миргородському районі Полтавської області, Інспекція державного архітектурно - будівельного контролю у Полтавській області

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 та ОСОБА_6 звернулися до суду з вищевказаним позовом. Обґрунтовуючи позовні вимоги вказували, що 14.06.2013 року померла їхня мати ОСОБА_7 За життя мати залишила заповіт, згідно якого заповіла позивачам в рівних долях належну їй на праві власності 1/2 частину домоволодіння, розташованого в місті Миргороді по провулку Гоголя,8, який був збудований матірю та відповідачем ОСОБА_5 в період шлюбу замість набутого на праві спільної сумісної власності з відповідачем старого будинку за цією адресою, та земельну ділянку на якій розміщене новозбудоване домоволодіння за цією ж адресою.

Крім того, в період шлюбу покійною матірю та ОСОБА_5 були придбані автомобілі Mercedes-Bens Vito 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, та Ford Skopio 1992 року випуску, днз.10911СН, які зареєстровані на імя ОСОБА_5, які не охоплені заповітом.

В установлені законом терміни позивачі звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовив їм в оформленні спадщини, тому вони змушені звернутися до суду з метою захисту своїх спадкових справ. Просили суд визнати за ними право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого по провулку Гоголя, 8 в місті Миргород Полтавської області та 1/2 частину земельної ділянки площею 348,5 кв.м. за цією ж адресою, та провести реальний розподіл цього майна відповідно до варіантів визначених судовою будівельно- технічною експертизою, і стягнути з відповідача на користь позивачів в порядку спадкування по закону 3 частину вартості автомобілів.

В ході судового розгляду позивачі уточнили позовні вимоги, які підтримали в судовому засіданні та просили визнати за ними право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частину будинковолодіння та земельної ділянки, розташованих по провулку Гоголя, 8 в місті Миргороді, та право власності в порядку спадкування по закону на 1/3 автомобіля Mercedes-Bens Vito 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, який зареєстрований на імя ОСОБА_5. Стягнути з ОСОБА_5 на користь позивачів вартість 1/3 частини вищевказаного автомобіля, в сумі 50000 гривень, залишивши автомобіль у власності відповідача (а.с.206-208 т.1).

Відповідач ОСОБА_5 подав до суду зустрічну позовну заяву, де просив визнати недійсним заповіт складений ОСОБА_7 02.03.2011 року, згідно якого вона належну їй на праві власності 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами та земельну ділянку розміщені за адресою місто Миргород провулок Гоголя, 8, заповіла своїм дочкам, позивачам по первісному позову ОСОБА_4 та ОСОБА_3, оскільки на момент складення заповіту дружина страждала онкологічним захворюванням, що негативно впливало на її психічний стан, тому вважав що це не було вільним волевиявленням спадкодавця, а рішення про складення заповіту було прийняте під впливом її дітей відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Враховуючи, що він особисто вкладав значні кошти та власну працю в будівництво будинку, а спадкодавець не повідомила про залишене нею розпорядження на випадок смерті, вважає, що вказаний заповіт є несправедливим, не відповідає принципам Верховенства права в звязку з чим просив визнати заповіт недійсним.

В судовому засіданні представник позивачів адвокат ОСОБА_1 вважав, що заявлені позовні вимоги по первісному позову підлягають задоволенню, відповідно до положень ст. 1247 ЦК України, оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 згідно заповіту мають право на спадкування 1/2 частини домоволодіння та земельної ділянки, так як спірне будинковолодіння споруджене на законних підставах, однак за життя спадкодавець ОСОБА_7 не ввела його в експлуатацію. За життя ОСОБА_7 перебуваючи в шлюбі з відповідачем придбала автомобіль марки Mercedes-Bens Vito 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, який є спільною сумісною власністю подружжя, тому позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мають право на спадкування по закону частки цього майна, що належала їх матері, так як це майно не охоплено заповітом. Враховуючи, що спірний автомобіль зареєстрований на імя ОСОБА_5, його необхідно залишити відповідачу, а за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнати право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 на 1/3 (одну третю ) частину автомобіля марки Mercedes-Bens Vito 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, та стягнути з ОСОБА_5 1/3 частину його вартості, яка погоджена сторонами в сумі 50000 гривень. В задоволенні зустрічного позову просив відмовити, оскільки висновком посмертної експертизи підтверджено безпідставність тверджень позивача щодо психічного стану спадкодавця на час складення заповіту. Розпорядження на користь своїх дітей свідчить про справедливість цього правочину. Крім того, просив стягнути з ОСОБА_5 на користь своїх довірителів понесені судові витрати.

Відповідачі по зустрічному позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтримали пояснення свого представника та просили відмовити в задоволенні зустрічного позову.

Відповідач по первісному позову ОСОБА_5 просив відмовити в задоволені первісного позову, оскільки будинок не введений в експлуатацію, а отже він юридично не існує. Він не погоджується сплачувати кошти за частку автомобіля, яка належала його покійній дружині ОСОБА_7, оскільки не має коштів. Заявлений зустрічний позов просив задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Представник ОСОБА_5, адвокат ОСОБА_2 вважав, що первісний позов не підлягає задоволенню, оскільки спірний будинок розміщений за адресою місто Миргород провулок Гоголя, 8 не введений в експлуатацію, не проведена державна реєстрація права власності за спадкодавцем ОСОБА_7, тому виходячи з положень ст.ст. 331 ЦК України, відсутні підстави для задоволення позову в цій частині. Крім того вказував, що будинок не був побудований та введений в експлуатацію в термін визначений рішення Миргородської міської ради від 08.12.2004 року, яким ОСОБА_5 та ОСОБА_7 надано дозвіл побудувати новий будинок замість старого, який необхідно знести після побудови нового будинку. Цим же рішенням встановлений термін побудови будинку та введення його в експлуатацію та передбачено, що у випадку порушення термінів забудови втрачається право на забудову. Оскільки позивачами не надано будь-яких доказів про знесення старого будинку і введення в експлуатацію новозбудованого будинку, відсутній проект на будівництво будинку, отже спірне майно є самочинним. Спірне будинковолодіння є незакінченим будівництвом, земельна ділянка на якій це майно знаходиться має цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку. Оскільки житлового будинку не існує, тому відсутні правові підстави для визнання права власності в порядку спадкування за позивачами. За умови заявлення позовних вимог та надання необхідних доказів можливе визнання права власності в порядку спадкування лише на будівельні матеріали. Так як реальний розподіл автомобіля неможливий, враховуючи що відповідач не має коштів на виплату грошової компенсації, не заперечує проти передачі автомобіля позивачам, вважав, що в задоволенні позовних вимог про визнання за позивачами права власності на 1/3 частину спірного автомобіля і стягнення грошової компенсації в розмірі 50000 гривень необхідно відмовити .

Разом з тим вважав, що зустрічний позов необхідно задовольнити, оскільки спадкодавець тривалий час хворіла на онкологічне захворювання, а отже її психіка була зруйнована, тому суд не може беззаперечно взяти до уваги висновок судової психіатричної експертизи, яким це твердження спростовується. Враховуючи, що позивачами не надано доказів про порушення прав позивачів саме діями відповідача ОСОБА_5, в задоволенні вимоги про стягнення судових витрат просив відмовити.

Представники третіх осіб в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило (а.с.48,49 ).

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 суду пояснили, що з ОСОБА_7 були знайомі та підтримували дружні стосунки тривалий час. Після виявлення у неї онкологічного захворювання вона не виявляла будь-яких ознак неадекватної поведінки, реально оцінюючи ситуацію зі станом свого здоровя повідомляла, що заповіла все належне їй майно своїм дітям.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі в їх сукупності, суд вважає що заявлений позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Як вбачається зі змісту ст. 1225 ч. 1 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом зокрема із правочинів і вважається набуте правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або законність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як встановлено судом, за життя ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власності з відповідачем ОСОБА_5 мала земельну ділянку площею 0,0697 га ,для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: Полтавська область, місто Миргород, провулок Гоголя, 8, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 125392, виданого на підставі рішення №158 13 сесії 6 скликання Миргородської міської ради від 18 листопада 2011року( а с. 14, 17).

За життя 03.02.2011 року ОСОБА_7 на випадок своєї смерті земельну ділянку, що знаходиться в місті Миргороді по провулку Гоголя,8 заповіла в рівних долях ОСОБА_3 та ОСОБА_10 (а.с.7 т.1).

В звязку з укладенням шлюбу 17.05.2013 року ОСОБА_10 та ОСОБА_11, позивач ОСОБА_10 Н, стала носити прізвище «Базя» (а.с.42 т.1).

14 червня 2013 року ОСОБА_7 померла в місті Миргород Полтавської області, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть (а.с. 8 т. 1), внаслідок чого відкрилася спадщина.

У строк, встановлений законом, після смерті спадкодавця, позивачі звернулася до органів нотаріату із заявою про наміри прийняти спадщину, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину у виді земельної ділянки після померлого спадкодавця їм відмовлено, в звязку з відсутністю правовстановлюючого документа (а.с.30 т.1).

Крім того, до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини по закону після смерті дружини ОСОБА_7 звернувся відповідач ОСОБА_5 Д.(а.с.52-54т.1).

Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ст. 1278 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Статтею 1278 ЦК України встановлено, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Спадкодавець ОСОБА_7 з відповідачем ОСОБА_5 володіла на праві спільної сумісної власності земельною ділянкою розміщеною за адресою: місто Миргород провулок Гоголя,8 площею 0,0697 га. Оскільки сторонами по справі не надані будь-які докази про іншу домовленість між ними, отже їх частки є рівними.

Оскільки позивачі є спадкоємцями за заповітом на земельну ділянку померлої особи, яка є спільною сумісною власністю з відповідачем, вчинили дії по прийняттю спадщини, тому вони набули право на цю земельну ділянку в порядку спадкування. За таких обставин, оскільки відповідач ОСОБА_5 не визнає права на спадкування земельної ділянки позивачами, позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4 ґрунтуються на законі, і підлягають задоволенню в частині визнання за ОСОБА_3, ОСОБА_4 Наріманівноо права власності в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_7 , на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,0697га у межах згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 125392, розташованої за адресою: Полтавська область місто Миргород провулок Гоголя,8, яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, виходячи з положень ст. 392 ЦК України.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що в період перебування у шлюбі ОСОБА_5 та ОСОБА_7 С.(з 26.12.2003 до 14.06.2013 року (а.с.94, 8 т.1) придбали автомобіль Mercedes-Bens Vito 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

Після смерті ОСОБА_12, відкрилася спадщина на 1/2 частину вказаного автомобіля, який не включений до заповіту спадкодавця (а.с.62), виходячи з положень ст. 370 ЦК України та положень Сімейного Кодексу України, що не заперечували сторони в судовому засіданні.

Позивачі ОСОБА_4, ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_5 є спадкоємцями першої черги по закону, (а.с.53-61), які в установлені законом строки звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, частки яких відповідно по положень ст. 1267 ЦК України є рівними.

Статтею 11 ЦПК України встановлено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб поданих відповідно до цього Кодексу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб що беруть участь у справі.

Позивачами вимога про виділ частки спадщини не заявлена, тому виходячи з принципу диспозитивності суд вважає, що позовні вимоги щодо спадкового майна автомобіля необхідно задовольнити частково, визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 на 1/3 (1/2:3х2 ) частку автомобіля марки Mercedes-Bens Vito 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, зареєстрованого на імя ОСОБА_5.

В задоволенні вимог про стягнення з ОСОБА_5 компенсації за частину майна (автомобіля), що належить позивачам в порядку спадкування, відмовити.

Крім того судом встановлено, що 30.08.2004 року спадкодавцем ОСОБА_7 та відповідачем ОСОБА_5 набутий у власність на підставі договору дарування житловий будинок у місті Миргород по провулку Гоголя, 8 Полтавської області(а.с.10-11т.1).

Рішенням виконавчого комітету Миргородської міської ради №1212 від 08.12.2004 року надано дозвіл ОСОБА_5 та ОСОБА_7 побудувати новий будинок замість старого за адресою провулок Гоголя, 8 місто Миргород, що прийшов в несправність. Старий будинок після побудови нового знести (а.с.12-13т.1).

Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Полтавській області 22.05.2013 року відмовлено в задоволені заяви про прийняття в експлуатацію будівництво садибного житлового будинку по провулку Гоголя, 8 в місті Миргород. (а.с.97-98 т.1).

Статтею 331 ЦК України встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації .Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Згідно п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося за законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обовязки як забудовника входять до складу спадщини, адже відповідно до ст..1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи,яка померла (спадкодавця) до інших осіб)спадкоємців.

Оскільки судом встановлено, що за життя спадкодавця ОСОБА_7 житловий будинок та господарські споруди, які були зведені на земельній ділянці відповідного призначення, що належить спадкодавцю, не були введені в експлуатацію та зареєстровані, тому у позивачів не виникло права на спадкування цього майна.

За таких обставин, так як позивачі з вимогою про визнання права на спадкування будівельних матеріалів чи вимогою про визнання за ними прав забудовників до суду не зверталися, тому виходячи з принципу диспозитивності, в задоволенні позовних вимог про визнання за ними права власності в порядку спадкування на 1/2 частину будинку та господарських споруд за адресою: місто Миргород провулок Гоголя,8 необхідно відмовити за безпідставністю.

При цьому суд звертає увагу на те, що твердження представника відповідача адвоката ОСОБА_2, що спірне домоволодіння є самочинним не заслуговує на увагу, оскільки спростовується вищенаведеними обґрунтуваннями в частині спадкування земельної ділянки на якій збудований спірний обєкт нерухомості.

Статтями 10, 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом.

Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною(сторонами) вимог, які встановлені в частинах1-3,5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

В супереч вимог вищевказаного закону позивачем по зустрічному позову ОСОБА_5 не надані будь-які обєктивні докази, які б підтверджували, що оспорюваний заповіт складений 03.02.2011 року ОСОБА_7, яким остання на випадок своєї смерті заповіла в рівних долях своїм повнолітнім дочкам ОСОБА_3 та ОСОБА_10 Наріманівн належне їй майно, в тому числі земельну ділянку та будинковолодіння, що знаходиться в місті Миргороді по провулку Гоголя,8 є не справедливим, не відповідає принципам Верховенства права, а тому є недійсним. Як і не довів, що спірний заповіт був складений в момент коли ОСОБА_7 не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, оскільки це спростовується свідченнями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які в ході допиту їх судом беззаперечно стверджували про відсутність у ОСОБА_7 на час складення заповіту будь-яких порушень психіки та неадекватності поведінки, що обєктивно підтверджується актом судово- психіатричної експертизи №358 від 18.06.2015 року згідно якого ОСОБА_7 на час складання заповіту 03.02.2011 року будь-якими психічними розладом не страждала і могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати нимиа.с.21-31 т.2).

Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 необхідно відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею витрати пропорційно до задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що позивачами при зверненні до суду заявлялася майнова вимога на суму 342020 (312020грн. +50000грн.), задоволено вимог на суму 135807 грн. (85807грн. - вартість частини земельної ділянки + 50000 (вартість частини автомобіля).

Судові витрати, які понесені позивачами при зверненні до суду: судовий збір - 3714 грн., витрати за надання правової допомоги - 6883грн., оплата за проведення експертизи 3444 грн.

В звязку з частковим задоволенням позову, підлягають стягненню з відповідача на користь позивачів судові витрати в рівних частинах пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 7463 гривні (1358 - судовий збір, 4383 гривні - витрати за надання правової допомоги, підтверджені розрахунком, вартість експертизи ) (а.с.1,2,33-354,68,16, 203).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60 ,88, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 223, 294 ЦПК України, ст.ст. 364, 370,1216, 1217, 1220, 1225, 1261, 1268, 1278 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_7 , на ? (одну другу) частину земельної ділянки площею загальною площею 0,0697га у межах згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 125392, виданого на підставі рішення №158 13 сесії 6 скликання Миргородської міської ради від 18 листопада 2011року, розташованої Полтавська область місто Миргород провулок Гоголя,8, яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01137 у відділі Держкомзему м. Миргород Полтавської області 17 квітня 2012 року, кадастровий номер :50:065:0265 на праві спільної сумісної власності імя ОСОБА_7, яка померла 14 червня 2013 року та ОСОБА_5.

Визнати за ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності в порядку спадкування за законом на після смерті ОСОБА_7 на 1/3(одну третю ), автомобіля марки Mercedes-Bens Vito 2007 року випуску державний номерний знак НОМЕР_1, зареєстрованого на імя ОСОБА_5.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку та стягнення грошової компенсації за частину вартості автомобіля - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 по 3731 (три тисячі сімсот тридцять одній)гривні 50 копійок судових витрат.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з часу проголошення через Миргородський міськрайонний суд до Апеляційного суду Полтавської області.

Суддя: ОСОБА_13