Справа № 666/8481/14-ц
Провадження № 2/666/338/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

31 липня 2015 року Дніпровський районний суд м.Херсона у складі:

головуючої судді Рябової О.Д.,

за участю секретаря Дроздової Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відновлення стану земельної ділянки суміжними землекористувачами та зобовязання ОСОБА_2, ОСОБА_3 не порушувати прав ОСОБА_1, як суміжного землекористувача, зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про відновлення суміжним землекористувачем стану земельної ділянки,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому посилається на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САА №479205 від 14.04.2003 року йому належить 62/100 частин житлового будинку №90 по вул.Дніпропетровській у м.Херсоні. Згідно рішення виконкому Херсонської міської ради від 12.02.1995 року за №147 за землекористувачами по вул.Дніпропетровській, 90 у м.Херсоні зареєстровано земельну ділянку площею 755,50кв.м. Рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 08.04.2005 року визначено порядок користування земельною ділянкою будинку №90 по вул.Дніпропетровській у м.Херсоні, яким кожному із співвласників виділено по 320кв.м земельної ділянки для особистого користування та 79кв.м залишено у спільному користуванні, що в цілому становить 719кв.м земельної ділянки, цільовим призначенням якої є будівництво та обслуговування житлової забудови. Частина земельної ділянки позивача розташована зі сторони лівої бокової межі будинку і примикає до виділених споруд. Відповідач, ОСОБА_2 є співвласником 24/100 частин житлової будівлі №92 по вул.Дніпропетровській у м.Херсоні на підставі рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 20.06.2007 року. Дана частина житлової будівлі розташована на сусідній з позивачем земельній ділянці. Норма земельної ділянки за адресою відповідача становить 897кв.м. 27.10.2014 року відповідач ОСОБА_3, який є сином співвласника житлової будівлі №92 по вул.Дніпропетровській у м.Херсоні самовільно зайняв частину суміжної земельної ділянки, якою користується позивач, як співвласник будинку № 90 по вул.Дніпропетровській у м.Херсоні з 1984 року. Відповідачі безпідставно перешкоджають позивачу користуватися земельною ділянкою розміром 0,9х0,4м, яка розташована зі сторони лівої бокової межі будинку позивача ОСОБА_1 і межує із земельною ділянкою відповідача ОСОБА_2 Виходячи із схем-планів земельної ділянки №90 за 1967, 1982, 1987 роки між частиною будинку 90 і межею сусіднього будинку №92 по вул.Дніпропетровській у м.Херсоні завжди існував прохід 0,9кв.м, який повністю перебував у користуванні позивача відповідно до рішення Дніпровського районного суду м.Херсоні від 08.04.2005 року. З 1992 року існувало фактичне використання земельної ділянки між будинками №90 та №92, яке було узгоджене між власниками цих будинків ОСОБА_1 та ОСОБА_5 та прийнятим рішенням про те, що територія від червоної лінії до внутрішніх кутів житлових будинків №90 та 92 є територією загального користування. Існуюча загорожа і хвіртка позивача та нова хвіртка ОСОБА_5 встановлена в створі із внутрішніми кутами житлових будинків. Границя садиб проходить на відстані 90см від кута житлового будинку позивача і 100см від кута житлового будинку ОСОБА_5 Відповідач ОСОБА_2 є правонаступником частини будинку №92 після ОСОБА_5, з якою був вирішений та узгоджений спір з приводу суміжного землекористування. Позивач ОСОБА_1 просить відновити стан земельної ділянки землекористувача ОСОБА_1І за адресою: м.Херсон, вул.Дніпропетровська, 90 шляхом зобовязання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звільнити самовільно зайняту ними земельну ділянку розміром 0,9х12,04, яка розташована між житловими будинками №90 та №92 по вул.Дніпропетровській у м.Херсоні та зобовязати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не порушувати право ОСОБА_1 як суміжного землекористувача.

ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, посилаючись на те, що їй на підставі рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 22.06.2007 року належить 24/100 частин житлового будинку №92 по вул.Дніпропетровській у м.Херсоні. Раніше вказана частина належала ОСОБА_5 Відповідачу ОСОБА_1, належить 63/100 частин житлового будинку №90 по вул.Дніпропетровській у м.Херсоні. Житловий будинок №90 розташований на земельній ділянці площею 764,5кв.м, а житловий будинок №92 на земельній ділянці площею 897кв.м. Межа між цими земельними ділянками була прямолінійною у периферичній частині, ширина між належними сторонам будинків складала 1,0м. Позивач ОСОБА_4 по зустрічному позову вважає, що відповідач ОСОБА_1 у 1989-1990 роках самовільно захопив частину земельної ділянки, чим позбавляє позивача права користування земельною ділянкою. Позивач ОСОБА_4 просить відновити стан земельної ділянки, розташованої за адресою: м.Херсон, вул.Дніпропетровська, 92, користувачем якої є ОСОБА_4, зобовязати ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту частину земельної ділянки, що розташована між житловими будинками №90 та №92 по вул.Дніпропетровській у м.Херсоні площею та розміром, які будуть встановлені експертом. Зобовязати ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_4 в користуванні вказаною земельною ділянкою.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні повністю підтримала заявлені вимоги з підстав, вказаних у позовній заяві. Зустрічний позов не визнала, вважає його безпідставним, просила в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_2 та сам відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнали. Підтримали зустрічні позовні вимоги з підстав, вказаних в зустрічній позовній заяві.

Вислухавши сторони, дослідивши надані докази, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 частково законними та частково обґрунтованими, а зустрічні вимоги ОСОБА_4 незаконними та необґрунтованими за наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.95 Земельного кодексу України, порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Частиною першою ст.96 Земельного кодексу України, визначено, що землекористувачі зобов'язані: а) забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки; б) додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля; в) своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату; г) не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; ґ) підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі; д) своєчасно надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування дані про стан і використання земель та інших природних ресурсів у порядку, встановленому законом; е) дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон; є) зберігати геодезичні знаки, протиерозійні споруди, мережі зрошувальних і осушувальних систем.

Відповідно до ч.2 ст.152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Частиною першою ст.60 ЦПК України, визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 22.08.1984 року ОСОБА_6 продала ОСОБА_1 1/2 частину житлового будинку №90 по вул.Дніпропетровській у м.Херсоні.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.04.2003 року ОСОБА_1 належить на праві власності 62/100 частин житлового будинку 90 по вул.Перекопській у м.Херсоні.

Відповідно до витягу з реєстру про реєстрацію прав власності на нерухоме майно від 01.03.2004 року за ОСОБА_1 зареєстровано 62/100 частин житлового будинку №90 по вул.Дніпропетровській у м.Херсоні.

Відповідно до договору дарування від 24.10.1990 року ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_2 36/100 частин житлової будівлі №92 по вул.Дніпропетровській у м.Херсоні.

Відповідно до рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 20.06.2007 року розподілено домоволодіння №92 по вул.Дніпропетровській у м.Херсоні та визначено до прядок користування земельною ділянкою між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 У власність ОСОБА_2 виділені конкретні приміщення, що складають 24/100 частин та в користування виділена земельна ділянка площею 297кв.м Вищевказане рішення суду зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Частиною третьою ст.61 ЦПК України, визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням судової палати з цивільних справ апеляційного суду Херсонської області від 06.12.2007 року скасовано рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 24.10.2007 року, яким зобовязано ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку розміром 13,0кв.м, яка знаходиться в користуванні ОСОБА_2 та розташована між будинками №90 та №92 по вул.Дніпропетровській у м.Херсоні та зобовязано ОСОБА_1 на майбутнє не вчиняти будь-які дії щодо встановлення меж на земельній ділянці, що знаходиться у користуванні ОСОБА_2, та в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Цим же рішенням встановлено, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги лист виконкому Херсонської міської ради №М-978 від 29.07.1992 року та за №408-оз від 01.09.1992 року з яких вбачається, що питання межі між землекористувачами буд.90 та буд.92 по вул.Дніпропетровській у м.Херсоні досягнуто шляхом узгодження між власниками цих будинків - ОСОБА_1 та ОСОБА_5 і вона проходить на відстані 90см від кута будинку ОСОБА_1 та 100см від кута будинку ОСОБА_5

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 25.03.2008 року вказане рішення залишено без змін.

Відповідно до листа Херсонської міської ради від 28.11.2014 року за №М-7679, було розглянуте звернення ОСОБА_1, щодо порушення його прав на встановлення огорожі по межі земельних ділянок в зоні садибної забудови та рекомендовано звернутися до суду.

Відповідно до листа Дніпровського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області за №1802 від 31.10.2014 року щодо конфлікту з сусідом ОСОБА_3, ОСОБА_8 рекомендовано звернутися до суду.

Таким чином, суд вважає встановленим, що земельна ділянка між житловими будинками №90 та №92 по вул.Дніпропетровській у м.Херсоні на відстані 90см від кута житлового будинку ОСОБА_1 і 100см від кута житлового будинку ОСОБА_2 є земельною ділянкою загального користування, між тим, власник будинку №92 ОСОБА_2 безперешкодно користується цією ділянкою, позбавивши доступ на цю ділянку власника будинку №90 (судово-технічна експертиза а.с.110), чим порушила законні права ОСОБА_1, як землекористувача, що дає суду підстави для задоволення його позовних вимог в частині відновлення цих прав.

Заперечення представника відповідача ОСОБА_2 проти позовних вимог в цій частині суд вважає безпідставними, у звязку з чим прийняти до уваги не може.

Між тим, суд вважає не доведеними позовні вимоги заявлені до відповідача ОСОБА_3, оскільки ні в позовній заяві позивачем ОСОБА_1, ні його представником в судовому засіданні не доведено, що саме ОСОБА_3 порушив та порушує права ОСОБА_1 як землекористувача, більш того, ОСОБА_3 не є власником чи співвласником будинку №92 та за вказаною адресою не зареєстрований.

Частиною першою ст.15 ЦК України, визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

У ст.16 ЦК України, такого способу захисту прав як зобовязання не порушувати прав не зазначено, тому позовні вимоги ОСОБА_1 у частині зобовязання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не порушувати прав ОСОБА_1, як суміжними землекористувачами, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо зустрічного позову ОСОБА_4 суд виходить з наступного.

Мотивуючи свої позовні вимоги в зустрічній позовній заяві ОСОБА_4 і в судовому засіданні її представник ОСОБА_3 посилаються на відновлення її порушених прав як суміжного землекористувача згідно висновків експертизи.

Відповідно до висновків судової будівельно-технічної експертизи за №37 від 16.06.2015 року (а.с.114-115) для розташування суміжної межі відповідно до планів відводу земельних ділянок, рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 29.06.2007 року по справі №2-4160/07, треба розібрати будівлі літ.«Б» та літ.«Д», які належать ОСОБА_1І на підставі договору купівлі-продажу від 22.08.1984 року та побудовані у 1982 році.

Суд враховує, що вказані будівлі були побудовані у законом встановленому порядку іншим власником, після чого перейшли у власність відповідача ОСОБА_1 відповідно до договору купівлі-продажу, після чого між ОСОБА_1 та власником 36/100 частин житлового будинку №92 по вул.Дніпропетровській в м.Херсоні ОСОБА_5 було досягнуто узгодження з приводу користування спірною земельною ділянкою, що встановлено рішенням апеляційного суду Херсонської області від 06.12.2007 року та вважає, що ОСОБА_4 не доведено самовільне зайняття ОСОБА_1 земельної ділянки між житловими будинками №90 та №92 по вул.Дніпропетровській у м.Херсоні, а також те що він чинить перешкодив користуванні цією ділянкою, у звязку з чим підстав для задоволення зустрічних позовних вимог не находить.

Керуючись ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.ст.95, 96, 152 ЗК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

ОСОБА_9 Івановича до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відновлення стану земельної ділянки суміжними землекористувачами та зобовязання ОСОБА_2, ОСОБА_3 не порушувати прав ОСОБА_1, як суміжного землекористувача - задовольнити частково.

Відновити стан земельної ділянки землекористувача ОСОБА_1 за адресою місто Херсон, вулиця Дніпропетровська 90, шляхом зобовязання ОСОБА_10 звільнити самовільно зайняту ним земельну ділянку розміром 0,9м х 12,04м, яка розташована між житловими будинками № 90 та № 92 по вулиці Дніпропетровській в місті Херсоні.

В решті позовних вимог відмовити.

В зустрічному позові ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про відновлення суміжними землекористувачами стану земельної ділянки - відмовити за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з моменту його проголошення до Апеляційного суду Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги через Дніпровський районний суд м.Херсона.

Суддя О.Д. Рябова