Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/1381/15-ц Головуючий у 1-й інст. Корицька В. О.
Категорія 50 Доповідач Забродський М. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Забродського М.І.

суддів: Шевчук А.М., Заполовського В.Й.

з участю секретаря

судового засідання: Кучерявого О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів на повнолітню дитину

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 11 червня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року позивач звернувся із зазначеним позовом та просив змінити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_3 на утримання їх повнолітнього сина ОСОБА_5, який продовжує навчання в Житомирському державному університеті ім. Івана Франка, визначивши їх в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В обґрунтування позову зазначав, що з нього за рішенням суду стягуються аліменти на навчання сина у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу.

Проте він не спроможній сплачувати їх, оскільки стан здоров'я його погіршився, і це вимагає значних витрат та змінює матеріальне становище позивача. Крім того ОСОБА_2 несе витрати на придбання ліків для хворої матері.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 11 червня 2015 року позов задоволено частково та змінено розмір аліментів стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на навчання сина ОСОБА_5 в Житомирському державному університеті ім. Івана Франка з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку, починаючи із дня вступу рішення суду в законну силу і до закінчення навчання - 30 червня 2017 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Посилається на те, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, без належного обґрунтування судового рішення, внаслідок чого воно ухвалено на припущеннях.

Вважає, що вартість навчання їх сина не може входити до складу прожиткового мінімуму, а тому вирішуючи спір суд безпідставно виходив саме із встановленого розміру прожиткового мінімуму.

Крім того суд безпідставно вважав, що син навчаючись на денній формі навчання не позбавлений можливості одночасно і працювати. Відтак позивач уникає від утримання їх сина, не надавав та не надає допомогу на його навчання.

В матеріалах справи відсутні докази про незадовільний стан здоров'я ОСОБА_2, що не дозволяє йому працювати, а також перебування на його утриманні інших осіб та тяжкого матеріального становища.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є обґрунтованою.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 та зменшуючи розмір аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5, який продовжує навчання, суд першої Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 та зменшуючи розмір аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5, який продовжує навчання, суд першої інстанції виходив зі стану здоров'я матері позивача та сумлінного ставлення останнього до виховання дитини.

Проте з таким висновком суду колегія суддів не погоджується виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи 12 листопада 2014 року заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира, яке набрало законної сили, оскільки з пояснень ОСОБА_5 в суді апеляційної інстанції вбачається, що він його не оскаржував, з нього стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу на повнолітнього сина ОСОБА_5 щомісячно на період навчання в Житомирському державному університеті до 30 червня 2017 року.

Відповідно до ч.3 ст. 80 СК України розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.

Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визначаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та врахувати те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.4 ст. 60, ст. 212 ЦПК України).

Проте районний суд посилаючись на стан здоров'я матері ОСОБА_2 не звернув увагу на те, що матеріали справи не містять доказів, понесення саме позивачем витрат на її лікування. Крім того суд не зазначив у своєму рішенні якими доказами підтверджується і в чому полягає сумлінне ставлення позивача до виконання своїх обов'язків по утриманню сина. Водночас у мотивувальній частині рішення суд зазначив, що ОСОБА_2 заборгував аліменти в період з 02 червня 2014 року по 31 грудня 2014 року.

Згідно договору № 1347 про навчання ОСОБА_5 в Житомирському педагогічному університеті імені Івана Франка від 23 серпня 2013 року, син позивача за період з 01 вересня 2013 року по 30 червня 2017 року повинен сплатити 34 тис. грн.

Довідкою відповідачки стверджується, що її дохід з грудня 2014 року по травень 2015 року становить 15173,83 грн. в той час коли дохід позивача за аналогічний період становить 30929,54 грн.(а.с.30,36).

З матеріалів справи не вбачається, що після ухвалення рішення Богунським районним судом м. Житомира 12 листопада 2014 року про стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання матеріальний стан ОСОБА_2 та стан його здоров'я змінився. Він продовжує працювати вчителем у Коростенській міській школі, заробітню плату отримує стабільно, інших осіб офіційно не утримує. З пояснень його в суді апеляційної інстанції з'ясовано, що гіпертонічну хворобу він має протягом тривалого часу, а не з 01 січня 2015 року, але які витрати несе на її лікування він не підтвердив.

Виходячи з наведеного колегія суддів вважає, що ОСОБА_2 не довів про зміну або погіршення його матеріального стану, а тому підстави для зменшення розміру аліментів на навчання сина відсутні.

Проте районний суд належним чином не перевірив доводи сторін, які мають значення для правильного вирішення справи, не дотримався норм процесуального та матеріального права, що призвело до необґрунтованого ухвалення рішення. Тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову. Керуючись ст.ст.209,303,304,307,309, 313,314,316 ЦПК України колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 11червня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів на утримання сина, який продовжує навчання.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: