Справа № 442/2315/15 Головуючий у 1 інстанції: Крамар О.В.
Провадження № 22-ц/783/3506/15 Доповідач в 2-й інстанції: Мусіна Т. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - Мусіної Т.Г.

суддів - Бермеса І.В., Савуляка Р.В.

за участі секретаря - Щербая В.П.

з участю: представників стягувача ОСОБА_2- ОСОБА_3

та ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 березня 2015 року у справі за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_5,-

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року державний виконавець відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_5.

Своє подання обґрунтовував тим, що на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Дрогобицького міського управління юстиції перебуває виконавчий лист № 442/8679/13-ц виданий 10.01.2014р. Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання двох дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. та дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. в твердій грошовій сумі в розмірі 1286 грн. щомісячно і до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 11 грудня 2013 року. Станом на 23.03.2015р. у боржника перед стягувачем виникла заборгованість в сумі 15 888,70 грн., добровільно ОСОБА_5 її не погашає та не виконує рішення суду про стягнення заборгованості. На підставі наведеного державний виконавець просив задовольнити його подання.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 березня 2015 року у задоволенні подання відмовлено.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі зазначає, що боржник ОСОБА_5 не виконує рішення суду про стягнення аліментів на їхніх двох неповнолітніх дітей, у нього наявна заборгованість в розмірі 15 888,70 грн., на місяць боржник сплачує лише 200 грн. аліментів на утримання двох дітей. Також зазначає, що у боржника є достатньо коштів для сплати аліментів, оскільки він часто їздить за кордон, проте ОСОБА_5 ухиляється від сплати аліментів. Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення подання державного виконавця.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши доводи осіб, які з'явились у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково: ухвала підлягає скасуванню з передачею вирішення питання щодо обмеження виїзду на новий розгляд до суду першої інстанції з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні подання державного виконавця, суд виходив з того, що законом не передбачено тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника у виконавчому провадженні за ухвалою суду, а ст. 377-1 ЦПК України не надає суду правових підстав вирішувати питання про тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника без спеціальної матеріальної норми.

Проте погодитись з таким висновком суду не можна, оскільки суд дійшов його внаслідок порушення норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції, перебуває виконавчий лист № 442/8679/13-ц виданий 10.01.2014р. Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_8 аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей. Станом на 23.03.2015р. у боржника перед стягувачем виникла заборгованість в сумі 15 888,70 грн. з виконання вказаного виконавчого документа.

У відповідності до п.18 частини 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань покладених на нього рішенням, державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно ст. 377-1 ЦПК України вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника при виконанні судових рішень та рішень інших органів, покладеного саме на суд, а не на іншого суб'єкта владних повноважень, як помилково вважав суд.

З врахуванням наведеного, висновки суду в ухвалі про те, що у суду відсутні правові підстави для вирішення питання про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_5 у праві виїзду за межі України прямо суперечать вимогам закону.

Вважаючи, що подання державного виконавця не підлягає розгляду судом, суд першої інстанції в порушення ч.2 ст. 377-1 ЦПК України це подання фактично не розглянув та не перевірив викладені в ньому факти, якими державний виконавець обґрунтував подання, не повідомив державного виконавця про розгляд подання у спосіб, передбачений ч.6 ст. 74 ЦПК України (факсом, телефонограмою, електронною поштою) чи за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, ураховуючи, що ч.2 ст. 377-1 ЦПК України зобов'язує суд проводити розгляд подання за участі державного виконавця, на якого покладено обов'язок доведення обґрунтованості подання.

Ураховуючи, що суд першої інстанції порушив встановлений порядок розгляду подання держаного виконавця, ухвала суду першої інстанції залишатись в силі не може, підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись п.3 ч.1 ст.312, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

УхвалуДрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 березня 2015 року скасувати.

Вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_5 передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Г. Мусіна

Судді: І.В. Бермес

Р.В. Савуляк