Справа № 297/149/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 серпня 2015 року м. Ужгород

Судова колегія палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської об-ласті у складі:

головуючої - судді Кожух О.А.

суддів - Ігнатюка Б.Ю., Леска В.В.

при секретарі - Марчишак Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на рішення Берегівського районного суду від 09 лютого 2015 року по справі за позовом ПАТ "Дельта Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки,-

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року ПАТ "Дельта Банк" звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позов обґрунтовано тим, що 18.06.2008 між ОСОБА_1 та ВАТ „Сведбанк" було укладено Кредитний договір № 0605/0608/98/008, згідно якого Банк зобов'язався надати ОСОБА_1 кредит в сумі 20000 доларів США, а відповідач ОСОБА_1 зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором та договором про внесення змін та доповнень від 24.01.2012, сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 11.9 % річних та повернути кошти до 16.06.2023. Виконання зобов'язань за кредитом забезпечено іпотечним договором №0605/0608/98-008-Z-1 від 18.06.2008, укладеним між ВАТ „Сведбанк" та ОСОБА_2, предметом якого є квартира АДРЕСА_1.

25.05.2012 між ВАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Сведбанк» продає (відступає), а ПАТ «Дельта Банк» купує (приймає) право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора, в тому числі, по зазначеному кредитному договору.

Боржник своїх зобов'язань за кредитним договором не виконував належним чином, внаслідок чого виникла заборгованість, загальна сума якої станом на 22.01.2014 склала 155556.17 грн. Посилаючись на дані обставини, норми ЦК України, Закону України «Про іпотеку» просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором; в рахунок погашення даної заборгованості просив звернути стягнення на предмет іпотеки, встановивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження.

Заочне рішенням Берегівського районного суду від 11 вересня 2014 року, яким було частково задоволено позов (а.с.82-83), за заявою ОСОБА_1 було скасовано (а.с.127).

Рішенням Берегівського районного суду від 09 лютого 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ „Дельта Банк", посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким вимоги Банку задовольнити в повному обсязі. На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що боржник порушив умови кредитного договору, а відтак згідно норм ЦК України та Закон України „Про іпотеку", наявні всі підстави для задоволення позову.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просив рішення суду залишити без змін.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання у визначений час не з'явились повторно, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення судових повісток (а.с. 213-216). Зважаючи на те, що доводи апелянта викладені в апеляційній скарзі, відповідачем подано заперечення на апеляційну скаргу, а отже, позиція сторін апеляційному суд відома, судова колегія, відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглянула справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст. 197, ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що така підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інтстанції виходив з його безпідставності, оскільки позивачем не надано належних доказів того, що у позивача виникло право вимоги до ОСОБА_1 щодо виконання ним своїх зобов'язань за Кредитним договором.

Однак таких висновків суд дійшов без повного та всебічного з'ясування обставин справи.

За змістом ст.ст. 11, 509, 526, 611, 614, 623, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, цивільно-правові зобов'язання виникають з договорів і повинні виконуватися належним чином; позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором; в разі прострочення повернення чергової частини позики позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що за лишилась, та сплати процентів; особа відповідальна за порушення зо бов'язання, позичальник, який уклав і не виконує кредитний договір, повинен відшко дувати кредитору збитки в повному обсязі. Виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, заставою (іпотекою) (ст. 572, 575 ЦК України).

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 18.06.2008 між ОСОБА_1 та ВАТ „Сведбанк" був укладений кредитний договір № 0605/0608/98-008 (а.с.7-10)

Згідно умов даного договору ВАТ „Сведбанк" надав позичальнику кредит у розмірі 20000 доларів США, а позичальник зобов'язався сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 11,9% річних та повернути кошти до 16.06.2023. Щомісячний платіж складав 167 доларів США (а.с.11-13).

У договорі від 24.01.2012 про внесення змін та доповнень до зазначеного Кредитного договору (а.с.21-30), кредитний договір від 18.06.2008 викладено в новій редакції та зафіксовано, що Банк надав кредит в сумі 18500,24 доларів США. Починаючи з 10.03.2012 позичальник зобов'язаний здійснювати погашення кредиту та сплату процентів за користування ним шляхом внесення щомісячних фіксованих (ануїтетних) платежів у сумі 247,50 доларів США протягом всього строку дії Договору (пп. 3.1.1. п. 3.1.)

Для забезпечення виконання зобов'язання позичальника за кредитним договором між ВАТ „Сведбанк" та ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір №0605/0608/98-008-Z-1 від 18.06.2008, з подальшими змінами від 20.01.2012 та від 23.01.2012, згідно умов якого ОСОБА_2 передала Банку в іпотеку власне нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 100,5 кв. м., житлова площа - 70,7 кв. м. (а.с.31-34, 35-40)

25 травня 2012 року ПАТ "Сведбанк" уклало з ПАТ "Дельта Банк" договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ "Сведбанк" передало (відступило) позивачеві права вимоги за кредитними договорами, укладеними між ПАТ "Сведбанк" і фізичними особами (а.с.53-60, 200), і, в тому числі, право вимоги до ОСОБА_1, що підтверджується витягом з Додатку № 1 до зазначного Договору купівлі-продажу прав вимоги (а.с.199).

Листом за № 31.4-08/816/14 від 30.01.2014 ОСОБА_1 надіслано повідомлення про досудове врегулювання спору (а.с.49).

Враховуючи те, що відповідач належним чином не виконував своїх обов'язків за договором, станом на 22.01.2014 загальна сума його заборгованості склала 155556.16 грн. Згідно наданих позивачем довідки та розрахунку заборгованості ОСОБА_1, борг складається з: заборгованість по тілу за кредиту в сумі 17589,35 доларів США (140591.67 грн.), та 1872,2 доларів США (14964.49 грн.) - заборгованість по відсотках (а.с.41, 210).

Між ПАТ «Сведбанк» та відповідачкою ОСОБА_2 18.06.2008 було укладено іпотечний договір з подальшими змінами та доповненнями, згідно з яким вона зобов'язувалася солідарно відповідати за невиконання зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_1 (а.с. 31-34, 35-39). Листом за № 31.4-08/855/14 від 30.01.2014 ОСОБА_2 надіслано досудову вимогу щодо сплати простроченої заборгованості (а.с.50).

Частиною першою статті 33 та статті 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобов'язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до умов Іпотечного договору, укладеного між сторонами, іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання (п.11 Іпотечного договору).

Звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснене іпотекодержателем, зокрема, за рішенням суду (п. 12.1 Іпотечного договору).

Зважаючи на невиконання боржником своїх зобов'язань, вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості слід задовольнити.

В той же час, згідно з пунктом 1 статті 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (далі - Закон № 1304-VII) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що воно використовується як місце постійного проживання, загальна площа якого не перевищує 140 кв.м. для квартири та 250 кв.м для житлового будинку.

Кредит, отриманий ОСОБА_1 є споживчим та отриманий в іноземній валюті; загальна площа квартири, яка є предметом іпотеки, становить 100, 5 кв. м. Квартира є постійним місцем проживання відповідачів (а.с.68). Даних про наявність іншого житла у відповідачів - немає. Даних про те, що ОСОБА_1 є суб'єктом Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції", матеріали справи не містять.

Таким чином, на час дії Закону № 1304-VII предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, не може бути примусово відчужений без згоди власника, оскільки відповідає усім сукупним вимогам Закону № 1304-VII та підпадає під дію мораторію.

Враховуючи, відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, відповідні правові позиції, викладені в Постановах Верховного Суду України від 25.03.2015 у справі № 6-44цс15, від 15.04.2015 у справі № 6-46цс15, від 27.05.2015 у справах № 6-58 цс15 та №6-57цс15, від 01.07.2015 у справах № 6-345цс15 та N 6-781цс15, судова колегія вважає, що виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки слід відстрочити.

Виходячи з положень ст. 3 Закону № 1304-VII, цей Закон має тимчасовий характер та втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає в бухгалтерському та (або) податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

В цивільному законодавстві мораторій визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України).

Отже, мораторій не звільняє від виконання зобов'язання, а є відстроченням виконання певних обов'язків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта.

Встановлений Законом № 1304-VII мораторій на стягнення нерухомого житлового майна громадян України, наданого як забезпечення зобов'язань за кредитами в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Тобто, Закон встановлює порядок вирішення спорів щодо примусового звернення стягнення на предмети застави та іпотеки - визначає, що за певних умов та протягом певного проміжку часу таке стягнення не проводиться.

Вказаний Закон № 1304-VII є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього Закону.

Тобто, на час дії Закону № 1304-VII рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню.

Процесуальний закон врегульовує порядок вирішення такого питання шляхом надання відстрочки виконання рішення суду. Статтею 217 ЦПК України, яка міститься у главі 7 - «Судові рішення» - передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може, зокрема, надати відстрочку виконання рішення, про що зазначає в рішенні.

Пленум Верховного Суду України у Постанові від 18 грудня 2009 року N 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснив, що резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у статтях 215 - 217 ЦПК.

Отже, питання відстрочки виконання рішення суду, за наявності відповідних умов, які унеможливлюють виконання такого рішення, може бути вирішено судом не лише на стадії виконання рішення суду, а уже на стадії розгляду справи по суті, про що суд зазначає в резолютивній частині рішення.

Оскільки Законом № 1304-VII на час його дії встановлено мораторій на стягнення нерухомого житлового майна громадян України, наданого як забезпечення зобов'язань за кредитами в іноземній валюті, а тому виконання даного рішення слід відстрочити.

За наведених обставин рішення суду першої інстанції, через неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків суду обставинам справи, відповідно до п.п.1,3 ст. 309 ЦПК України, слід скасувати та увалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ "Дельта Банк", з відстрочкою, в порядку ст. 217 ЦПК України, виконання рішення в частині звернення на стягнення на предмет іпотеки на період дії Закону №1304-VII.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивачем при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір в сумі 1555,56 грн (а.с.1), які слід стягнути з відповідачів на користь позивача. Оскільки у ПАТ «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію, судовий збір за подання апеляційної скарги позивач не сплачував. Тому судовий збір в сумі 777,78 грн. з відповідачів слід стягнути на користь держави.

Керуючись ст.ст 217, 304, п.3 ч.1 ст. 307, п.п. 1,3 ч. 1 ст. 309, ст. ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" - задовольнити.

Рішення Берегівського районного суду від 09 лютого 2015 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (МФО 380236, , р/р 373980009) суму заборгованості за кредитним договором від 18.06.2008 № 0605/0608/98-008 в розмірі 155556 (сто п'ятдесят п'ять тисяч п'ятсот п'ятдесят шість) грн. 16 коп., з яких 140591 (сто сорок тисяч п'ятсот дев'яносто одна) грн. 67 коп. - заборгованість за кредитом, та 14964 (чотирнадцять тисяч дев'ятсот шістдесят чотири) грн. 49 коп. - заборгованість за відсотками.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0605/0608/98-008 від 18.06..17 грн. - звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2, та встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судові витрати: по 777,78 грн. - на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», та по 388,89 грн. - в дохід держави.

В частині звернення стягнення на предмет іпотеки надати відстрочку у виконанні цього судового рішення на час дії Закону України „Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча

Судді