АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б., Мазурик О.Ф.

при секретарі: Хилюк І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 16 листопада 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, треті особи: Головне управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_4 про визнання права власності на майно, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, витребування майна з чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и л а :

Справа № 752/11413/15-ц № апеляційного провадження: 22-ц-796/16396/15
Справа № 760/27094/14-ц Апеляційне провадження № 22-ц-796/16689/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Українець В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
у грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_1, в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на 3/4 частини квартири АДРЕСА_1; 1/2 частину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2; гаражний бокс № НОМЕР_2 в Обслуговуючому кооперативі «Космос-66» за адресою: АДРЕСА_3; автомобіль марки «КІА RIO», 2010 року випуску, д.н. НОМЕР_1; усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням шляхом виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1; зобов'язати ОСОБА_3 не чинити їй перешкод у користуванні цією квартирою; витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 автомобіль марки «КІА RIO», 2010 року випуску, д.н. НОМЕР_1, який зареєстрований за спадкодавцем - ОСОБА_7

В обґрунтування позову зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер колишній чоловік матері - ОСОБА_7 За життя він склав заповіт, згідно якого все належне йому майно і взагалі все те, що буде йому належати та на що він буде мати право на день його смерті заповів їй. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить: право власності на 3/4 частини квартири АДРЕСА_1; 1/2 частину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2; гаражний бокс № НОМЕР_2 в Обслуговуючому кооперативі «Космос-66» за адресою: АДРЕСА_3; автомобіль марки «КІА RIO». Вона є єдиним спадкоємцем за заповітом. Осіб, що мають право на обов'язкову частку в спадщині немає. У встановлений законом строк вона звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Разом з тим, оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно знаходяться у відповідачів, які не визнають її право на спадкове майно. У зв'язку з чим, 01.10.2013 року нотаріусом відмовлено їй у видачі свідоцтв про право на спадщину на спадкове майно через відсутність правовстановлюючих документів. Крім того, ОСОБА_1 вселився у спірну квартиру та чинить їй перешкоди у користуванні цією квартирою. Він також безпідставно заволодів автомобілем марки «КІА RIO», який входить до складу спадщини.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 10.09.2015 року, занесеною до журналу судового засідання, до участі в справі які третю особу залучено ОСОБА_4

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 16.11.2015 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 залишено без розгляду в частині вимог про визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 16.11.2015 року позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 3/4 частини квартири АДРЕСА_1; на гаражний бокс № НОМЕР_2 в обслуговуючому кооперативі «Космос-66», що розташований за адресою: АДРЕСА_3; автомобіль марки «Кіа Rio», д.н. НОМЕР_1, зареєстрований за ОСОБА_7. Зобов'язано ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_2 перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1. Витребувано від ОСОБА_1 автомобіль марки «Кіа Rio», д.н. НОМЕР_1 зареєстрований за ОСОБА_7. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Посилається на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не звернув уваги на відсутність постанови нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій. За відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів будь - яких перешкод отримати їх дублікати та оформити право на спадкове майно в позасудовому порядку не існує. Будь-яких доказів про відмову відповідних органів у видачі дублікатів правовстановлюючих документів позивач не надала. Позивач не є власником спірного майна на час подачі позову, а відтак обраний нею спосіб захисту порушеного права про захист права власності є невірними. Також суд в порушення вимог ст. 179 ЦПК України, не дослідив та не надав належної оцінки тому, що за час проживання у спірній квартирі та під час користування спірним автомобілем відповідачами постійно здійснювалися дії на підтримання спірного майна у належному та придатному для використання стані за власний рахунок. Такі дії призвели до суттєвого зростання вартості квартири та автомобіля. У рішенні відсутнє обгрунтування розподілу судових витрат.

У судовому засіданні представники ОСОБА_1 - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Позивач направила до суду телеграму про відкладення розгляду справи, разом з тим оскільки будь - яких доказів щодо поважності причин суду не надано, у тому числі не повідомлено причини неявки представників позивачки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 колегія суддів визнала причини неявки неповажними.

Інші сторони у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомили, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 23.11.2010 року все моє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день його смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право ОСОБА_7 заповів ОСОБА_2.

Згідно свідоцтва про смерть ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 помер.

З матеріалів спадкової справи № 328/2013 щодо майна померлого ОСОБА_7 вбачається, що після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина, до складу якої входить: 3/4 частини квартири АДРЕСА_1; гаражний бокс № НОМЕР_2 в Обслуговуючому кооперативі «Космос- 66» за адресою: АДРЕСА_3; автомобіль марки «КІА RIO», 2010 року випуску, д.н. НОМЕР_1 та грошові вклади.

05.04.2013 року ОСОБА_2 звернулася до Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

11.12.2014 року ОСОБА_2 подала заяву про видачу свідоцтв про право на спадщину та державний нотаріус Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_12 видала їй свідоцтво, зареєстроване в реєстрі за № 4-796, про право на спадщину за заповітом на грошові вклади з відповідними відсотками та грошовими компенсаціями.

Листом від 01.10.2013 року Дев'ята Київська державна нотаріальна контора повідомила позивачку про неможливість видачі свідоцтво про право на спадщину на інше майно через відсутність правовстановлюючих документів на це майно.

18.09.2013 року із заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_13, яка вказала на те, що з ОСОБА_7 вони перебували в фактичних шлюбних відносинах та проживали однією сім'єю.

29.04.2013 року з заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_3, який є рідним братом померлого.

Відповідно до відповіді Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 08.06.2015 року № 7315 (И-2015) квартира АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована: 1/2 частина за ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації державного житла Залізничного р-ну 23.02.1998 року, наказ № 18427, дублікат якого видано Солом'янською РДА згідно з розпорядженням № 22 від 03.03.2004 року; 1/4 частина за ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Дев`ятою Київською держнотконторою 11.06.2010 року № 4-1251 (а.с. 179); 1/4 частина за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Дев`ятою Київською держнотконторою 11.06.2010 року № 4-1260.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на спірне спадкове майно за заповітом.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим у справі обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до с. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу).

Керуючись зазначеними нормами суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивач прийняла спадщину після смерті ОСОБА_7 шляхом подачі заяви про прийняття спадщини нотаріусу у межах шестимісячного строку.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини бо відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1296 цього ж Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки заповітом охоплено все майно спадкодавця та у відповідачів відсутнє право на обов`язкову частку у спадщині відповідно до ст. 1241 ЦК України суд першої інстанції дійшов правильних висновків про право позивачки на спадкове майно.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно - правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачі не визнають за позивачкою право на спадкове майно. Так, відповідачі звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини за законом. ОСОБА_3 звертався до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, надалі ухвалою суду від 17.06.2014 року за заявою ОСОБА_3 позовна заява залишена без розгляду. З постанови про закриття кримінальної справи вбачається, що ОСОБА_1 утримує у своєму користуванні автомобіль, що входить до спадкового майна, вважаючи себе законним спадкоємцем.

Листом від 01.10.2013 року нотаріусом відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

За вказаних обставин суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що права позивачки порушені та вони підлягають захисту та позивачкою обрано належний спосіб захисту порушеного права.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що відсутність постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії унеможливлює визнання права на спадкове майно у судовому порядку, оскільки за матеріалами справи вбачається, що позивач виконала всі передбачені законом дії для прийняття та оформлення спадщини, проте не може оформити своє право на спадкове майно через спір з відповідачами щодо цього майна. Сама по собі відсутність постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії за наявності спадкової справи та відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом не спростовують висновків суду про належний спосіб захисту порушеного права.

Норми ЦК України, що регулюють питання захисту права власності застосовані судом при вирішенні питання про усунення перешкод у користуванні частиною квартири, на яку визнано право власності за позивачкою та в частині відмови у позові, а тому доводи апеляційної скарги про те, що судом неправильно застосовано ст. 392 ЦК України колегія суддів вважає безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачі витратили кошти на поліпшення квартири та на утримання автомобіля не спростовують висновків суду, оскільки питання відшкодування витрат на утримання спадково майна не були предметом розгляду у даній справі.

Суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, вірно встановив обставини справи на основі об'єктивної оцінки доказів, наданих сторонами та правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Рішення в частині відмови у позові не оскаржується, а відтак у апеляційному порядку не перевіряється.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 16 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді