Ухвала

іменем україни

23 грудня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання договорів недійсними, за касаційною скаргою ОСОБА_4, який діє через представника ОСОБА_5, на рішення апеляційного суду Харківської області від 15 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив визнати недійсним кредитний договір № 6/4/2007/840-К/478 від 13 липня 2007 року, укладений між ним та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (далі - ВАТ КБ «Надра»), правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра». Також просив визнати недійсним договір іпотеки № 6/4/2007/980-1/479 від 13 липня 2007 року, укладений між ним та ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», посвідчений приватним нотаріусом Харківського МНО Зінченко Р.П. за реєстровим номером 2810.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що у 2007 році він звернувся до ВАТ КБ «Надра» для отримання фінансових послуг, відповідач до підписання кредитного договору не повідомив його про основні умови кредитування, відмінності схем кредитування, ризики, які покладаються на споживача додатково у зв'язку із застосуванням іноземної валюти. Натомість схилив його до оформлення кредитного договору в іноземній валюті, запевняючи, що це буде більш вигідним для нього, оскільки відсоткова ставка за користування кредитними коштами є нижчою, ніж у національній валюті України. Крім того, відповідач приховав від нього вимоги законодавства України про необхідність відкриття резидентом України поточного банківського рахунку у валюті для отримання валютного кредиту та законну можливість отримати готівкову валютою виключно з власного поточного рахунку клієнта банку. Після укладання вказаного кредитного договору він отримав грошові кошти не через власний поточний рахунок клієнта, а гроші були видані йому у національній валюті гривні, про що свідчить договір купівлі-продажу квартири від 13 липня 2007 року, за яким розрахунок проводився грошима у тій самій сумі та валюті, яка була отримана ним від банку.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 1 квітня 2015 року позов задоволено.

Визнано недійсним кредитний договір № 6/4/2007/840-К/478 від 13 липня 2007 року, укладений між ОСОБА_4 та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра».

Визнано недійсним договір іпотеки № 6/4/2007/980-1/479 від 13 липня 2007 року, укладений між ОСОБА_4 та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра».

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 15 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати і передати справу на новий розгляд до цього ж суду.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржуване рішення апеляційного суду залишити без змін.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що в кредитному договорі від 13 липня 2007 року № 6/4/2007/840-К/478 немає відомостей щодо детального розпису загальної вартості кредиту, немає умов, які п. 3.2 4. Розділу 3 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту визнані обов'язковими. Також банком не надавався окремий письмовий документ з детальним розписом загальної вартості кредиту для споживача. У наданому розрахунку не вказано повної орієнтовної вартості кредиту, розрахунок проведений поверхово та незрозуміло для споживача. Крім того, в порушення п. 2 ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач не надав позивачу в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, а також орієнтовану сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд правильно виходив із того, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що ВАТ КБ «Надра» при укладенні кредитного договору з ОСОБА_4 здійснював нечесну підприємницьку практику та, використовуючи необізнаність позивача у питаннях фінансових послуг, ввів його в оману щодо істотних умов кредитування.

Із матеріалів справи, а саме із змісту анкети-заяви на отримання кредиту від 22 червня 2007 року вбачається, що до укладення кредитного договору ОСОБА_4 був ознайомлений банком з основними умовами надання кредиту (а. с. 39-41). Наведене свідчить про те, що перед укладанням кредитного договору ВАТ КБ «Надра» повідомляв позивача про кредитні умови.

Крім того, зі змісту кредитного договору № 6/4/2007/840-К/478, зі змінами, внесеними додатковою угодою № 1 від 30 квітня 2010 року, укладеного між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_4 13 липня 2007 року вбачається, що банк надав позивачу кредит на купівлю нерухомості у сумі 45 000 доларів США на строк до 10 липня 2037 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,99 % річних, а ОСОБА_4 зобов'язався повернути банку кредитні кошти та сплатити інші платежі у строки та розмірах, визначених графіком, який є додатком до кредитного договору (а. с. 116-122).

Зазначені обставини свідчать про те, що вказаний кредитний договір та додатки до нього містять всі істотні умови договору, у тому числі й відомості щодо детального розпису загальної вартості кредиту.

Згідно зі ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Таким чином, апеляційний суд з дотриманням вимог статей 212-214, 303, 315 ЦПК України повно, всебічно та об'єктивно встановив фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки позивачем не було надано належних доказів наявності умислу введення його в оману відповідачем під час укладання спірних договорів.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків апеляційного суду не спростовують.

Таким чином, підстав для скасування оскаржуваного рішення апеляційного суду немає, а тому його необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, який діє через представника ОСОБА_5, відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 15 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:А.О. Леванчук В.А. Нагорняк Т.О. Писана