Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" серпня 2015 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Матвєєвої Ю. О. , при секретарі Сердюк Ю.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2, ОСОБА_2 Дар*ї Дмитрівни до ОСОБА_3, треті особи Служба в справах дітей Іллічівської райадміністрації Маріупольської міської ради, Виконавчий комітет Маріупольської міської ради, ЖКП Іллічівського району м. Маріуполя про виселення відповідача та вселення позивача з дітьми до житлового приміщення та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, яка дії в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2, ОСОБА_2 Дар*ї Дмитрівни, третя особа орган опіки та піклування Іллічівської райадміністрації Маріупольської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

В березні 2015 року позивачка, яка діє в інтересах своїх малолітніх дітей звернулась до суду із позовом до відповідачки про виселення та вселення з дітьми до житлового приміщення.

В квітні 2015 року відповідачка ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, яка дії в інтересах малолітніх дітей, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщення.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка ОСОБА_1 зазначає, що з 26 січня 2007 року вона зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказана квартира надавалась їй та її батькові ОСОБА_4 в 1995 році. 06 листопада 2014 року її батько помер. У звязку з тим, що відповідачка ОСОБА_3, яка є дружиною її батька, перешкоджає їй вселятись разом з малолітніми дітьми та користуватись зазначеною квартирою, незаконно без її згоди та згоди органу опіки та піклування в червні 2014 року вселилась до неї, просить суд вселити її разом з малолітніми дітьми в спірну квартиру, з якої виселити відповідачку без надання іншого жилого приміщення.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні. Зустрічний позов ОСОБА_3 не визнали, мотивуючи тим, що відповідачка разом з дітьми не мала можливості проживати в спірній квартири внаслідок створення перешкод з боку ОСОБА_3

Відповідачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнали, оскільки відповідачка вселилась в квартиру на законних підставах, наполягали на задоволенні поданого ними зустрічного позову, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 з грудня 2006 року в спірній квартирі не проживає, її особистих речей в квартирі немає, участі у витратах на утримання житла не приймає.

Представник третьої особи Служби в справах дітей Іллічівської райадміністрації Маріупольської міської ради в судовому засіданні підтримав позовні вимоги ОСОБА_1, мотивуючи тим, що позов подано в інтересах малолітніх дітей, які повинні бути забезпечені житлом. В задоволенні зустрічного позову просили відмовити.

Представник третьої особи Виконкому Маріупольської міської ради в судове засідання не з*явився, направив суду письмові пояснення по справі, згідно з якими вважають, що вимоги ОСОБА_1 щодо її вселення разом з малолітніми дітьми повинні бути задоволені. Позовні вимоги ОСОБА_1 щодо виселення ОСОБА_3 залишені на розсуд суду.

Представник третьої особи ЖКП Іллічівського району м. Маріуполя в судовому засіданні просив в задоволенні основного позову відмовити, оскільки ОСОБА_6 не може бути вселена в спірну квартиру, так як втратила право користування жилим приміщенням. Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітніх дітей, вважає обґрунтованим, оскільки відповідачка там не проживає вже тривалий час.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що позивачка ОСОБА_1 є її невісткою. Влітку 2006 року ОСОБА_1 та ОСОБА_8 проживали разом в спірній квартирі. В грудні 2006 року позивачка після перебування в лікарні мала намір повернутись в квартиру, але її батько змінив замки. Після телефонного дзвінка він відкрив їй двері, вони забрала свої речі та виїхала з квартири. За фактом перешкод в проживанні в квартирі ОСОБА_1 нікуди не зверталась.

Чоловік позивачки ОСОБА_8, допитаний в судовому засіданні в якості свідка, дав суду аналогічні свідку ОСОБА_7 показання.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою ОСОБА_3 В її присутності складався акт про непроживання ОСОБА_1 в квартирі. ОСОБА_1 в спірній квартирі не проживала, протягом останніх восьми років вселитись в квартиру не намагалась.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що проживає по-сусідству з ОСОБА_3 з 2007 року. ОСОБА_1 ніколи в спірній квартирі не проживала, її дітей вона не бачила, протягом останніх років вселитись в спірну квартиру не намагалась.

Суд, вислухавши сторони та їх представників, представників третіх осіб, свідків, вважає, що основний позов задоволенню не підлягає, а зустрічний позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі протоколу засідання комісії виконкому Маріупольської міської ради від 16 лютого 2000 року ОСОБА_4 був виданий ордер на право зайняття квартири АДРЕСА_1. Згідно списку осіб, які вселяються за ордером, право на вселення до вказаної квартири надавалось також і дочці ОСОБА_4 ОСОБА_11 (нині ОСОБА_1О.). (а.с. 32)

20 жовтня 2014 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Іллічівським ВРАЦС Маріупольського міського управління юстиції 21 жовтня 2014 року.(а.с. 11)

Відповідно до рішення колегії Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 24 грудня 2014 року № 227 дозволено ЖКП Іллічівського району м. Маріуполя змінити договір найму жилого приміщення на квартиру АДРЕСА_2 на дружину ОСОБА_3 із складом сімї 3 особи, у звязку зі смертю наймача ОСОБА_4 (а.с. 103 )

Згідно з особовим рахунком № 46731 наймачем квартири АДРЕСА_3 є ОСОБА_3, разом з нею зареєстровані малолітні діти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2 Дар*я, ІНФОРМАЦІЯ_3, а також ОСОБА_1 (а.с. 33,78)

Згідно з актами, складеними ЖКП Іллічівського району м. Маріуполя від 17 вересня 2014 року та 13 листопада 2014 року, ОСОБА_1 та її діти в квартирі АДРЕСА_4 зареєстровані, але ніколи не проживали, їх особисті речі в квартирі відсутні. (а.с. 34,35).

Відповідачкою ОСОБА_1 факт непроживання в спірній квартирі з грудня 2006 року, а її дітей з моменту народження не спростовується.

Стаття 71 ЖК України передбачає, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити зустрічні вимоги ОСОБА_3, оскільки відповідачка та її діти не проживають в спірній квартирі понад 6 місяців без поважних причин, в звязку з чим втратили право користування житловою площею.

Надання відповідачкою за зустрічним позовом копій квитанції про сплату комунальних платежів за період з грудня 2005 року по грудень 2006 року не є підставами для відмови в задоволенні позову про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а її аргумент стосовно проведення ремонтних робіт в спірній квартирі в 2006 році нічим не підтверджено.

Суд вважає помилковим твердження ОСОБА_1 щодо неможливості визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням, оскільки разом з нею зареєстровані і малолітні діти з наступних підстав.

Терміни «місце проживання» та «реєстрація» визначені в ст. 3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» та тлумачаться наступним чином: місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово; реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце

проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоровя, в якому вона проживає.

Таким чином, зміст вказаних норм свідчить про обовязковість проживання дітей з батьками або одним з них.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_12 має постійне місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, де проживає разом з чоловіком та малолітніми дітьми. До того ж згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції чоловікові позивачки ОСОБА_8 належить двокімнатна квартира АДРЕСА_5 (а.с. 121), а відтак пояснення позивачки ОСОБА_1 та її чоловіка ОСОБА_8 щодо відсутності у останнього у власності будь-якого житла розцінюється як спроба ввести суд в оману.

Отже, ОСОБА_1 разом з малолітніми дітьми підлягає визнанню такими що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_6 з відмовою в задоволенні вимог про їх вселення у вказану квартиру.

Крім того, судом враховуються і вимоги ст. 47 ЖК України, відповідно до якої норма жилої площі встановлюється 13,65 кв. м на одну особу, між тим жила площа спірної квартири складає 12,1 кв.м.(а.с. 103), загальна 17,6 кв.м (а.с. 78)

З приводу заявлених позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виселення суд виходить з наступного.

Згідно із ст. 116 Житлового кодексу України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин справи, які мають значення для справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 15 квітня 2002 року уклала шлюб з ОСОБА_4, що підтверджується відповідним свідоцтвом. (а.с. 132)

Згідно з особовим рахунком № 46731 20 червня 2014 року ОСОБА_3 зареєструвалась в квартирі АДРЕСА_7, наймачем якої був ОСОБА_4 (а.с. 10)

Позивачкою за основним позовом не надано жодного доказу щодо самоправного зайняття спірної квартири відповідачкою. Натомість в матеріалах цивільної справи міститься рішення колегії Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради № 227 від 24 грудня 2014 року «Про зміну договору найму», відповідно до якого дозволено ЖКП Іллічівського району м. Маріуполя змінити договір найму жилого приміщення на квартиру АДРЕСА_2 на дружину ОСОБА_3 із складом сімї 3 особи, у звязку зі смертю наймача ОСОБА_4 (а.с. 103)

Посилання позивачки за основним позовом на те, що ОСОБА_3 вселилась в спірну квартиру без її письмової згоди, як члена сімї наймача, що суперечить приписам ст. 65 ЖК України, не є слушними, оскільки згідно з ч. 1 вказаної норми закону наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сімї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. В судовому засіданні з пояснень самої ОСОБА_1 встановлено, що вона не проживала в зазначеній квартирі на момент вселення відповідачки, а вселилась туди в червні 2006 року і проживала до грудня 2006 року. Також суд зазначає, що відповідно до рішення виконкому Іллічівської районної ради народних депутатів № 422 від 11 грудня 1996 року (а.с. 19) ОСОБА_1 перебувала під опікою ОСОБА_13, яка проживала за адресою ІНФОРМАЦІЯ_5, і на момент вселення відповідачки була неповнолітньою особою.

Таким чином, вимоги позивачки щодо виселення ОСОБА_3 підлягають відхиленню.

Вимога ОСОБА_1 про стягнення судових витрат задоволенню не підлягає у звязку з відмовою в задоволенні її позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 197, 209, 212 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2, ОСОБА_2 Дар*ї Дмитрівни до ОСОБА_3, треті особи Служба в справах дітей Іллічівської райадміністрації Маріупольської міської ради, Виконавчий комітет Маріупольської міської ради, ЖКП Іллічівського району м. Маріуполя про виселення відповідача та вселення позивача з дітьми до житлового приміщення відмовити в повному обсязі.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1, яка дії в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2, ОСОБА_2 Дар*ї Дмитрівни, третя особа орган опіки та піклування Іллічівської райадміністрації Маріупольської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН 6, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2 Дар*ю Олегівну, ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_7.

На рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд Донецької області через Іллічівський районний суд м. Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ю. О. Матвєєва