Дата документу 13.07.2015
Справа № 334/3839/15-ц
Провадження № 2/334/2040/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

13 липня 2015 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі : головуючого - судді Ісакова Д.О.,

при секретарі Коміссар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в праві користування земельною ділянкою,

В с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в праві користування земельною ділянкою.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Позивачу на праві власності належить квартира 1 в житловому будинку 19 по вул. Академіка Весніна в м. Запоріжжя, загальною площею 69,8 м.кв., жилою площею 31,7 кв.м., що підтверджується договором дарування № 456 від 02.03.2004р., який був зареєстрований 22.03.2004р. в ОП «ЗМБТІ» та реєстровій книзі № 296 за № 40869.

Власником квартири 2 в житловому будинку 19 по вул. Академіка Весніна в м.Запоріжжя є відповідач - ОСОБА_2

У спільному користуванні сторін перебуває земельна ділянка, закріплена за житловим будинком 19 по вул. Академіка Весніна в м. Запоріжжя рішеннями Запорізької міської ради № 29/88 від 30.11.2005 р., №77/108 від 29.08.2007 р. площею 0,2426 га.

Між позивачем та відповідачем виникли непорозуміння з приводу самовільного заняття останнім частини земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні позивача. ОСОБА_2 самостійно встановлено межі земельної ділянки та на власний розсуд встановлено огорожу.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя № 2-14 від 15.03.2011 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення ідеальних часток у домоволодінні задоволенно та визначені ідеальні частки сторін у домоволодінні, яке набрало законної сили 22.09.2011р., згідно якого визнано за ОСОБА_1 ідеальну частку в житловому будинку 19 по вул. Академіка Весніна в м.Запоріжжі в розмірі 46/ 100, а за ОСОБА_2 ідеальну частку у вказаному житловому будинку в розмірі 54/100.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16.01.2013 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування земельною ділянкою, яке набрало законної сили 06.06.2013 року, під час розгляду якої була призначена судова будівельно-технічна експертиза в звязку з чим згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи №1751 від 13.12.2012 року, проведеної ТОВ «Регіональне судово-експертне бюро», визначено порядок користування земельною ділянкою, закріпленою за жилим будинком №19 по вул. Академіка Весніна у м. Запоріжжя між співвласниками відповідно до 1 варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи, виділивши ОСОБА_1 в користування земельну ділянку S-1 пропорційно її ідеальній частці у розмірі 46/100, площею 1116 кв.м., зазначену на плані жовтим

кольором, а ОСОБА_2 в користування земельну ділянку S-2 пропорційно його ідеальній частці у розмірі 54/100, площею 1376 кв.м., зазначену на плані зеленим кольором. Межа розподілу земельної ділянки проходить:

-від червоної лінії по вул. Академіка Весніна розділив паркан на ділянки з розмірами 17,68 м. і 24.18 м., далі по прямій лінії довжиною 8,31 м. до основної будівлі, далі по лінії розділу основної будівлі довжиною 10,45 м., далі по прямій лінії довжиною 1,0 м., далі повернувши направо по прямій лінії довжиною 2,01 м, далі повернувши наліво по прямій лінії довжиною 32,77 м, розділивши паркан на ділянки з розмірами 23,15 і 29,11 м.

26 листопада 2013 року позивачем було отримано виконавчий лист № 2-12/11, виданий Ленінським районним судом м. Запоріжжя, який згідно із заявою про примусове виконання від 16.05.2014 року було надано до Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького управління юстиції для здійснення примусового виконання.

20 травня 2014 року головним державним виконавцем Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ ОСОБА_3 було винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 43355241), згідно з якою було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-12/11 від 26.11.2013 року та надано відповідачу строк для самостійного виконання до 26 травня 2014 року.

27 серпня 2014 року начальником Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ ОСОБА_4 було винесено Постанову про скасування процесуального документу, яким встановлено відсутність заходів примусового характеру і скасовано Постанову про відкриття виконавчого провадження (з ідентифікатором) від 20.05.2014 року. В цей же день старшим виконавцем Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ ОСОБА_5 було винесено Постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмова в прийнятті до провадження виконавчого документа), згідно з якою встановлено, що у резолютивній частині виконавчого листа № 2-12/11 від 26.11.2013 року виданому Ленінським районним судом м. Запоріжжя констатовано визначення порядку користування земельною ділянкою, але відсутні заходи примусового характеру виконання рішення суду, у зв'язку з чим відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документу та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання.

28 листопада 2014 року позивач звернувся зі Скаргою на дії посадової особи Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ та скасування Постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 27.08.2014 року.

28 січня 2015 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя постановлено ухвалу, якою у задоволені скарги відмовлено. В резолютивній частині суд вказав, що оскільки виданий Ленінським районним судом м. Запоріжжя виконавчий лист № 2-12/11 від 26.11.2013 року не містить передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів примусового виконання рішення суду, то дії та оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження за вказаним виконавчим листом є правомірними.

02 лютого 2015 року Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з Заявою про роз'яснення рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16.01.2013 року у якому просив суд роз'яснити вказане рішення в частині встановлення порядку користування земельною ділянкою, а саме вказати яким саме заходом примусового виконання рішення, встановленим ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження», необхідно виконати вказане рішення.

18 квітня 2015 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя постановлено ухвалу, у якій зазначив, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16.01.2013 року визначено порядок користування земельною ділянкою, але відсутні заходи примусового характеру виконання рішення суду, у зв'язку з чим не можливо роз'яснити вказане рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Відповідач відмовляється добровільно встановити порядок користування земельною ділянкою у відповідності до першого варіанту судової будівельно-технічної експертизи №1751 від 13 грудня 2012 року та рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16.01.2013 року, і тим самим перешкоджає позивачу встановити відповідний порядок користування земельною ділянкою та вільно володіти, користуватися нею.

З наведених підстав позивач просить:

1) зобовязати ОСОБА_2 не чинити перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права користування земельною ділянкою, площею 671,0 кв.м., яка знаходиться за адресою: м.Запоріжжя,

вул. Академіка Весніна, 19/1, визначеної в користування на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2013 року по цивільній справі №2-12/2013, у відповідності до першого варіанту Висновку судової будівельно-технічної експертизи №1751 від 13 грудня 2012 року;

2) зобовязати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, розташованою за адресою: м. Запоріжжя, вул. Академіка Весніна, 19/1, шляхом перенесення огорожі, встановленої на частині земельної ділянки, яка належить на праві користування ОСОБА_1, встановивши огорожу згідно з межами розподілу земельної ділянки у відповідності до першого варіанту Висновку судової будівельно-технічної експертизи №1751 від 13 грудня 2012 року;

3) зобовязати ОСОБА_2 звільнити земельну ділянку ОСОБА_1 від свого майна;

4) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 243.60 грн. та витрати з надання юридичної допомоги в розмірі 2000,00грн., всього 2243,60.

Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та за відсутності її представника за довіреністю. Проти винесення заочного рішення не заперечує, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчать три рекомендовані повідомлення про відправлення з поміткою про неможливість вручення поштових відправлень, які були направлені в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України за останньою відомою адресою проживання відповідача. Вказане, в силу положень абз. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України є підтвердженням належного повідомлення особи.

У відповідності до ст.224 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя по цивільній справі № 2-14/2011 від 15.03.2011 р. за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення ідеальних часток у спільній власності, визнано за ОСОБА_1 ідеальну частку в житловому будинку 19 по вул.. Академіка Весніна у м. Запоріжжя у розмірі 46/100, а за ОСОБА_2 ідеальну частку у вказаному житловому будинку у розмірі 54/100.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 22.09.2011 року рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15.03.2011 р. залишено без змін.

Порядок користування земельною ділянкою сторонами, відповідно до ідеальних часток у праві власності на будинок визначений рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2013 року та висновком судової будівельно-технічної експертизи № 1751 від 13 грудня 2012 року, проведеної ТОВ «Регіональне судово-експертне бюро». Визначено порядок користування земельною ділянкою закріпленою за жилим будинком 19 по вул. Академіка Весніна у м. Запоріжжі між співвласниками відповідно до 1 варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи, виділивши ОСОБА_1 в користування земельну ділянку S-1 пропорційно її ідеальній частці у розмірі 46/100, площею 1116 кв.м., зазначену на плані жовтим кольором, а ОСОБА_2 в користування земельну ділянку S-2 пропорційно його ідеальній частці у розмірі 54/100, площею 1376 кв.м., зазначену на плані зеленим кольором, встановлено межу розподілу земельної ділянки: від червоної лінії по вул. Академіка Весніна розділив паркан на ділянки з розмірами 17,68 м. і 24.18 м., далі по прямій лінії довжиною 8,31 м. до основної будівлі, далі по лінії розділу основної будівлі довжиною 10,45 м., далі по прямій лінії довжиною 1,0 м., далі повернувши направо по прямій лінії довжиною 2,01 м, далі повернувши наліво по прямій лінії довжиною 32,77 м, розділивши паркан на ділянки з розмірами 23,15 і 29,11 м.

Відповідно до ст.158 Земельного кодексу України, земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд - ч. 1 ст. 319 ЦК України.

У відповідності до ч. 4 ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Право власності, відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

У відповідності зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до п. а ч.1 ст.95 Земельного кодексу України землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право: а) самостійно господарювати на землі.

Згідно ч.1,2 ст.120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

У відповідності з ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Таким чином, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги позивача, що стосуються усунення відповідачем перешкод в користуванні земельною ділянкою.

В частині вимог, щодо зобовязання ОСОБА_2 звільнити земельну ділянку ОСОБА_1 від свого майна, суд вважає необхідним відмовити, оскільки дана вимога є не доведеною, на підтвердження цього суду не надано жодного доказу, не зазначено яка земельна ділянка зайнята відповідачем та яким саме майном.

Також позивачем заявлено про стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу у сумі 2000,00 грн. Вказані вимоги не доведені і задоволенню не підлягають, оскільки на підтвердження цього суду не надано жодного документу. Представник позивача представляв інтереси позивача під час судового розгляду справи на підставі нотаріально посвідченої довіреності, позивачем не надано договору про надання правової допомоги, укладеного між ним і його представником, не зазначено, у чому полягала правова допомога, та не надано відповідного розрахунку.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 243,60 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст. 10-11, 58-61, 88, 208, 212-215, 224 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в праві користування земельною ділянкою - задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_2 не чинити перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права користування земельною ділянкою, площею 671,0 кв.м., яка знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Академіка Весніна, 19/1, визначеної в користування на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2013 року по цивільній справі №2-12/2013, у відповідності до першого варіанту Висновку судової будівельно-технічної експертизи №1751 від 13 грудня 2012 року.

Зобовязати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, розташованою за адресою: м. Запоріжжя, вул. Академіка Весніна, 19/1, шляхом перенесення огорожі, встановленої на частині земельної ділянки, яка належить на праві користування ОСОБА_1, встановивши огорожу згідно з межами розподілу земельної ділянки у відповідності до першого варіанту Висновку судової будівельно-технічної експертизи №1751 від 13 грудня 2012 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 243.60 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Позивач може оскаржити рішення в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів після проголошення рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ісаков Д. О.