Справа № 146/1558/15-ц
"21" грудня 2015 р. Томашпільський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого-судді Пилипчука О.В.
при секретарі Бойко Т.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Томашпіль справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Томашпільський районний сектор Управління державної міграційної служби України у Вінницькій області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,-
16 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком № 67, розташованим по вул. І.Франка в смт Томашпіль Томашпільського району Вінницької області, а також зобовязати Томашпільський РС УДМС зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку даного будинку.
Позов ОСОБА_1 обґрунтувала наступним.
Позивачка є власником житлового будинку № 67 по вул.. І.Франка в смт Томашпіль Вінницької області на підставі договору дарування від 12 квітня 1990 року.
В даному будинку, крім позивачки, зареєстровані також ОСОБА_3-донька позивачки, ОСОБА_4 та ОСОБА_2-онуки позивачки.
ОСОБА_1 вказує, що ОСОБА_2 вийшла заміж у 2010 році та вибула на постійне місце проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1, де проживає по даний час., однак в добровільному порядку відмовляється знятися з реєстрації за бувшим місцем проживання-тобто в будинку позивачки.
В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилася, однак подала до суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Представник третьої особи-Томашпільського районного сектору УДМС в судове засідання не зявився, однак представник Томашпільського РС ОСОБА_5 подала до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути у відсутності представника РС.
Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, хоча про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, причина неявки відповідачки суду не відома, своїх заперечень відповідачка до суду не надіслала, тому суд ухвалив у даній справі провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.ст 224-226 ЦПК України.
Відповідно ч.2 ст. 185 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснювалося.
Розглянувши заяви сторін у справі, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ст..1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.
Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті.
Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.
Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що спірним жилим приміщенням є будинок № 67 по вул. І.Франка в смт Томашпіль Томашпільського району Вінницької області.
Даний будинок належить на праві власності позивачці ОСОБА_1 на підставі договору дарування 1-170 від 18.11.2010 року, що підтверджується копією Витягу про державну реєстрацію прав.
Як вбачається із домової книги, в розділі «Прописка (реєстрація)» значиться ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Відповідно довідки селищного голови Томашпільської селищної ради № 408 від 10 листопада 2015 року, у будинку ОСОБА_1 онука останньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована, але не проживає, оскільки проживає ІНФОРМАЦІЯ_4.
Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сімї ОСОБА_1 від 12 січня 2015 року, у будинку по вул.. І.Франка, 67 в смт Томашпіль проживає ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_6. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, прописана у даному будинку, однак проживає ІНФОРМАЦІЯ_7.
Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Власникові, згідно із ст. 317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст.. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в користуванні та розпорядженні власним майном.
Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини, що виникають з житлових, щодо користування жилими приміщеннями в будинках приватного житлового фонду.
Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до положень ст. 156 ЖК України члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. Таке право вони втрачають лише в разі вибуття на інше постійне місце проживання і припинення внаслідок цього сімейних стосунків з власником.
Позивачкою ОСОБА_1 доведено і встановлено судом, що відповідачка ОСОБА_2 вибула на інше постійне місце проживання, припинила сімейно-побутові стосунки з власницею будинку-позивачкою у справі, а тому остання втратила право користування будинком.
З огляду на викладене, враховуючи відсутність відповідачки за місцем реєстрації понад 6 місяців, суд дійшов висновку, що звернення позивачки до суду є обґрунтованим, позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Реєстрація та зняття з реєстрації покладено на відповідні підрозділи МВС України.
Тобто це не є компетенцією суду, а підставою для знаття з реєстрації особи є відповідне рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням за місцем реєстрації.
Зазначене свідчить про те, що управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області право ОСОБА_1 стосовно зняття з реєстрації відповідачки ОСОБА_2 не порушував, що є підставою у відмові в задоволенні цих вимог.
На підставі викладено, керуючись ст. 156 ЖК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 10, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Томашпільський районний сектор Управління державної міграційної служби України у Вінницькій області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування будинком № 67 по вул. І.Франка в смт Томашпіль Томашпільського району Вінницької області
В іншій частині позовних вимог відмовити за безпідставністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області через Томашпільський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_6