РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Заочне

Справа №668/508/15-ц

Пров. №2/668/613/15

30.06.2015 року Суворовський районний суд м. Херсона у складі:

головуючого судді Корецького Д.Б.,

при секретарі Кур'яніновій В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» про визнання недійсним кредитного договору №21.01.2014-000000599 від 21.01.2014 року та кредитного договору №24.02.2014-000001069 від 24.02.2014 року, -

В С Т А Н О В И В

Представник позивачки звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд визнати недійсними кредитні договори № 21.01.2004-000000599 від 21.01.2014 р. та № 24.02.2014-000001069 від 24.02.2014 р. Позовні вимоги мотивує тим, що під час відповідачем під час укладання кредитних договорів порушені права позивачки як споживача банківських послуг. Також вказує, що позивачем на момент укладання договору порушені вимоги ч. 2 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", до того ж не надано позивачці копії оспорюваних кредитних договорів.

В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень та заперечення на позовну заяву, причина неявки суду не відома.

Враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Так судом встановлено, що між сторонами було укладено кредитні договори, а саме:

- № 21.01.2014-000000599 від 21.01.2014 р., відповідно до якого позивачка отримала суму кредиту в розмірі 1000,00 грн. на строк 14 календарних днів, а саме до 03.02.2014 р. зі сплатою за користування кредитом суми 280,00 грн. за 14 днів. Напрямки використання кредиту визначено, як будь-які законні цілі.

- № 24.02.2014-000001069 від 24.02.2014 р. відповідно до якого позивачка отримала кредит в сумі 1500,00 грн. на строк 7 календарних днів, а саме до 03.03.2014 р. зі сплатою за користування кредитом в розмірі 210,00 грн. за сім календарних днів. Напрямки використання кредиту визначено, як будь-які законні цілі.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, яки беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття,зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 Цивільного кодексу України загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину є те, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, звідси виникають сумніви про чинність правочину взагалі, тому, що свідомого волевиявлення та внутрішньої волі Позивача також не було.

Частина 1 ст. 215 Цивільного кодексу України "Недійсність правочину" зазначає, що «Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.»

Відповідно до положень ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Не вважається пропонуванням споживчого кредиту застереження про можливість надання його під час придбання продукції. Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг; е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) умови дострокового розірвання договору; 7) інші умови, визначені законодавством. Забороняється у будь-який спосіб ускладнювати прочитання споживачем тексту детального розпису сукупної вартості споживчого кредиту, зазначеного у договорі про надання споживчого кредиту або у додатку до такого договору, у тому числі шляхом друкування його кеглем, меншим за кегль шрифту основного тексту, злиття кольору шрифту з кольором фону. Споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору. Відкликання згоди оформлюється письмовим повідомленням, яке споживач зобов'язаний подати особисто чи через уповноваженого представника або надіслати кредитодавцю до закінчення строку, зазначеного в абзаці першому цієї частини. З відкликанням згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту споживач повинен одночасно повернути кредитодавцю кошти або товари, одержані згідно з договором. Споживач також сплачує відсотки за період між моментом одержання коштів та моментом їх повернення за ставкою, встановленою в договорі.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Постанові № 5 від 30 березня 2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (статті 215, 1048- 1052, 1054- 1055), статті 18-19 Закону України «Про захист прав споживачів».

Резолютивна частина рішенням Конституційного Суду України від 10.11.2011 року, №15-рп/2011, передбачає, що в аспекті конституційного звернення положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12 травня 1991 року N 1023-XII з наступними змінами у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Зі змісту оспорюваних кредитних договорів вбачається що кредитні кошти позичальнику надавались для використання на будь-які законні цілі, а не для задоволення споживчих потреб, тобто договір не є договором про надання споживчого кредиту.

Пояснення позивача, про те, що вона не ознайомлена з кредитними умовами, текстом договору та не отримувала його копію, не підтверджується належними та допустимими доказами по справі.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід залишити без задоволення.

Керуючись Рішенням Конституційного Суду України від 10.11.2011 року, №15-рп/2011, п.п.3,18,22,23 ст.1, п.4 ст.11,22,23 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст.15,16,203,207,215,216,627,651 ЦК України, ст.ст. 10,11,60,88,212,213,214,215,224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 про визнання недійсним кредитного договору №21.01.2014-000000599 від 21.01.2014 року та кредитного договору №24.02.2014-000001069 від 24.02.2014 року залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через суд першої інстанції в 10 денний строк з дня проголошення рішення.

Роз'яснити відповідачу, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданої у 10-денний строк з дня отримання копії рішення.

СуддяКорецький Д. Б.