№621/1716/15-ц
іменем України 25 грудня 2015 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді Вельможної І.В.,
за участю секретаря судового засідання Акулової А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи Зміївська державна нотаріальна контора Харківської області, реєстраційна служба Зміївського районного управління юстиції Харківської області про визнання права власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом,
16 липня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, а 15 вересня 2015 року з уточненою позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на ? частини житлового будинку №71, розташованого по вул. 8-го Березня в м. Зміїв Харківської області після померлого 13 жовтня 2014 року чоловіка ОСОБА_4
В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказала, що 13 жовтня 2014 року в м. Зміїв Харківської області помер її чоловік ОСОБА_4 За життя ОСОБА_4 був власником ? частини житлового будинку №71 по вул. 8-го Березня м. Зміїв Харківської області, що підтверджується відповідною технічною документацією на будинок. Однак, за життя ОСОБА_4 не оформив своє право на зазначений вище будинок. Видати свідоцтво про право власності на даний час неможливо тому, що згідно ст. 25 п. 4 ЦК України "Цивільна правоздатність фізичної особи закінчується в момент її смерті". Заповіту спадкодавець не залишив, спадкоємцями за законом першої черги є позивач, як дружина померлого та відповідачі у справі ОСОБА_2 ОСОБА_3
Отже, ОСОБА_1, яка прийняла спадщину у встановленому порядку, шляхом проживання на час смерті зі спадкодавцем, наполягала на тому, що оформити нотаріально майно померлого чоловіка вона можливості не має, оскільки у неї відсутній правовстановлюючий документ на будинок, у звязку з чим постановою нотаріуса від 05 червня 2015 року їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії.
Таким чином, ОСОБА_1 просила визнати за нею право власності на спадщину в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка у вигляді ? частини житлового будинку №71 по вул. 8 го Березня в м. Зміїв Харківської області з надвірними будівлями.
ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, просила провести розгляд справи за її відсутності та наполягала на задоволенні позову, свої інтереси довірила представляти ОСОБА_5, у разі неявки відповідачів не заперечувала проти заочного розгляду справи.
ОСОБА_5 у судове засідання не зявився, до суду надав заяву в якій позовні вимоги підтримав, справу просив розглядати у його відсутності.
Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_1 визнав у повному обсязі та не заперечував проти задоволення позову, просив розглянути справу за його відсутності про що надав відповідну заяву.
Відповідач ОСОБА_3, у судове засідання не зявилася, про час, місце розгляду справи була повідомлена належним чином та своєчасно, про причини неявки суд не повідомила, заперечень проти позову не надавала, тому зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у ній даних і доказів.
Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України.
Представники Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області та реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції в Харківській області у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили.
Суд, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав:
Спірним є питання про визнання права власності на ? частину будинку №71, розташованого по вул. 8 го Березня в м. Зміїв Харківської області в порядку спадкування за законом після померлого 13 жовтня 2014 року ОСОБА_4
З копії свідоцтва про укладення шлюбу, серії ІІ-ВЛ №491238 вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1, зареєстрували шлюб 19 квітня 1986 року у Готвальдівському відділі РАГСу. (а.с.9)
Відповідно до копії Свідоцтва про смерть, серії 1-ВЛ №463120, ОСОБА_4 помер 13 жовтня 2014 року, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції у Харківській області зроблено відповідний актовий запис №292. (а.с.8)
За життя ОСОБА_4 був власником 1/2 частини житлового будинку № 71 по вул. 8 го Березня в м. Зміїв Харківської області, що підтверджується копією технічного паспорту, даними довідки КП «Зміївське БТІ» від 28.05.2015 року за №1602, згідно якої житловий будинок №71 по вул. 8-го Березня в м. Зміїв Харківської області, станом на 31.12.2012 року належав на праві приватної власності в ? частці ОСОБА_4, на підставі договору про надання в безстрокове користування земельною ділянкою, посвідченого Готвальдівською держнотканторою 26.05.1978 року, р-р 1570, зареєстрованому в КП «Зміївському БТІ» 23.04.1985 року, в ? частці ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Готвальдівською державною нотаріальною конторою 30.11.1985 року, р-р 3033, зареєстрованому в КП «Зміївське БТІ» 02.02.1988 року. Дійсна інвентаризаційна вартість нерухомого майна станом на 18.05.2015 року становить 173599. ( а.с.10,11-13)
Рішенням Готвальдівського районного народного суду від 24 березня 1986 року, визначено порядок користування житловим будинком з надвірними будівлями по вул. 8-го Березня, 71 в м. Зміїв Харківської області. В користування ОСОБА_6 та ОСОБА_4 виділені окремі кімнати, службові приміщення, земельна ділянка. Вирішено питання про проведення необхідних переобладнань. (а.с.14-15)

Як вбачається з листа Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області від 21.07.2015 року №1367/0116, після померлого 13 жовтня 2014 року ОСОБА_4, 15 березня 2015 року до нотаріальної контри надійшла заява ОСОБА_2, який є сином померлого про відмову від спадщини. ( а.с.25)

Постановою від 05 червня 2015 року державного нотаріуса Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області ОСОБА_7, відмовлено ОСОБА_1, у видачі свідоцтва про право на спадщину на ? частку будинку №71 по вул. 8-го Березня в м. Зміїв в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. (а.с.17)

Судом встановлено, що батьками померлого ОСОБА_4 були ОСОБА_8, померлий 19 травня 1994 року (а.с.90) та відповідач ОСОБА_3 (а.с.93)

Тобто, спадкоємцями першої черги за законом, після смерті ОСОБА_4 є його дружина ОСОБА_1, яка прийняла спадщину шляхом проживання зі спадкодавцем на день смерті, син відповідача ОСОБА_2, що відмовився від спадщини на користь ОСОБА_1, мати спадкодавця відповідач ОСОБА_3, яка спадщину у встановлений законом шестимісячний термін не прийняла.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

Як розяснив Пленуму Верховного Суду України у постанові «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 р. № 7, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

З аналізу досліджених доказів, суд дійшов до висновку, що ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину після померлого чоловіка ОСОБА_4, інші спадкоємці, а саме ОСОБА_2, відмовився від спадщини, а ОСОБА_3 не вчинила жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини, а тому її належить вважати такою, що відмовилася від неї.

Аналогічна ситуація викладена в ухвалі Верховного Суду України від 21 жовтня 2009 року та ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 червня 2011 року, при вирішенні справ, що виникли з подібних правовідносин, де містяться висновки про те, що вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини.

Крім того, відповідач ОСОБА_3, будучи повідомленою належним чином про наявність спору в суді не вчинила жодної дії на забезпечення реалізації захисту своїх прав.

Таким чином, судом встановлено, що єдина зі спадкоємців, яка прийняла спадщину після померлого чоловіка є ОСОБА_1 З огляду на відсутність документів, що підтверджують реєстрацію права власності померлого на нерухоме майно, позивач позбавлена можливості оформити свої права у поза судовому порядку, оскільки нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право власності за законом.

З аналізу доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивач, як спадкоємець першої черги за законом, має право на 1/2 частку будинку, що належала померлому ОСОБА_4, а відповідно позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованим, відповідають вимогам закону, на підставі чого суд дійшов висновку про можливість їх задоволення у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 1216, 1218, 1233, 1235, 1244 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 174, 209, 212-218, 224-226 ЦПК України, суд-

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи Зміївська державна нотаріальна контора Харківської області, реєстраційна служба Зміївського районного управління юстиції про визнання права власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого по вул. 8-го Березня, 71 в м. Зміїв Харківської області в порядку спадкування за законом після померлого 13 жовтня 2014 року чоловіка ОСОБА_4.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте Зміївським районним судом Харківської області за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії відповідачем.

Головуючий: