АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
провадження № 22ц/790/4761/15 Головуючий 1 інст. - Сиротников Р.Є.
Категорія: договірні
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Шаповал Н.М.,

суддів: Кіпенка І.С.,

Котелевець А.В.,

за участю секретаря - Макаренко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 13 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення суми, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору недійсним, стягнення грошової суми (сплаченого авансу) та відшкодування моральної та матеріальної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив стягнути з відповідача 3 000,00 грн. платежу за договором, 70 000,00 грн. пені за затримку платежу та судовий збір - 730 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 07.02.2012 року між позивачем та відповідачем укладений договір № 21-07 про надання послуг. Згідно цього договору «Виконавець» (ОСОБА_4.) надає «Замовнику» (ОСОБА_3) консультативні, юридичні та інші послуги, для отримання страхового відшкодування. Вартість послуг позивача, згідно п. 5.1 договору, складає 10% від суми страхового відшкодування. При укладені договору була проведена передоплата у розмірі 2 000 грн. Остання сплата послуг повинна проводитись протягом трьох діб після отримання відповідачем страхового відшкодування. Пеня за затримку платежу складає 5% від суми заборгованості за кожен день затримки оплати (п.6.5 договору).

Позивач виконав умови договору в повному обсязі. Відповідач отримав страхове відшкодування в сумі 50 000 грн. 21.05.2012 року по страховому випадку, який трапився 03.02.2012 року в м. Харкові, по вул. Матюшенко, 36. Учасниками даної події були: водій ОСОБА_5, водій ОСОБА_6 та водій ОСОБА_7

Потерпілим в даній події є ОСОБА_6

Позивач звернувся до відповідача з проханням оплатити його послуги згідно з умовами договору. Сума, яку повинен був сплатити відповідач склала 3 000 грн.. Так, 10% від 50 000 грн. складає 5 000 грн., передоплата -2 000 грн., 5 000 грн. - 2 000 грн. = 3 000 грн. Відповідач погодився з сумою та відповів, що сплатить пізніше. Після цього позивач неодноразово дзвонив відповідачу по телефону, але відповідач не відповідав на телефонні дзвінки. 07.07.2012 року позивач написав лист відповідачу з проханням виконати умови договору. Послуги, надані позивачем відповідачеві, не сплачені. З моменту сплати страхового відшкодування (25.05.2012 року) зі сторони відповідача виникла заборгованість в сумі 3 000 грн.

Згідно Договору (п. 6.5. Договору), пеня за затримку платежу складає 5 % від суми заборгованості, за кожен день затримки платежу. Платіж в сумі 3 000 грн. затримано з 21.05.2012 р.

Розрахунок пені: 3 000 (грн.) * 5 % = 150 грн. за добу. 940 (діб) * 150 грн. = 141 000 грн. (сто сорок одна тисяча грн.) Всього пеня за затримку платежу, згідно Договору, на день звернення із позовною заявою в останній редакції складає 141 000 грн. (сто сорок одна тисяча грн.).

Не маючи можливості сплатити велику суму коштів за судовий збір, позивач вважав достатнім просити суд винести рішення, згідно якого стягнути з відповідача частку суми пені в розмірі 70 000 грн.

Крім того, позивач в уточненій позовній заяві стверджує, що йому відповідачем нанесено моральний збиток.

Маючи великий досвід в ведені страхових справ, судових справ пов'язаних зі страховими компаніями, підтримуючи тісні зв'язки з відповідальними страховими компаніями та МТСБУ, позивач надав допомогу великій кількості осіб. його діяльність допомагає людям отримати страхове відшкодування від невідповідальних страховиків. Діями відповідача позивачеві завдано моральну шкоду.

У липні 2014 року ОСОБА_2 - представник ОСОБА_3 подала зустрічну позовну заяву про визнання недійсним договору, стягнення грошової суми (сплаченого авансу) та відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Посилається на те, що у договорі відсутнє зазначення, у зв'язку з чим сторони його уклали, що є об'єктом цього договору, які обставини, речі, справи, тощо слід вирішувати за допомогою цього договору.

Крім того, у ОСОБА_3 не було необхідності в отриманні послуг, що зазначені у договорі, оскільки він ніякого відношення до страхової виплати взагалі не мав, оскільки у нього відсутній автомобіль, який би знаходився під страховим захистом страхової компанії.

Довіреність ОСОБА_8 видала ОСОБА_3 лише 30.03.2012 року, а договір укладався 07.02.2012.

Крім того, представник позивача за зустрічним позовом вважала договір, укладений сторонами по цій справі недійсним також з тієї підстави, що у ОСОБА_4 відсутнє право та повноваження для надання юридичних, консультаційних та посередницьких послуг у сфері страхування, оскільки відповідач не має юридичної освіти, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, не зареєстрований як самозайнята особа з правом надання послуг у сфері права (юридичні послуги) та права представництва у судах, не має ліцензії на надання вказаних послуг.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13 травня 2015 року первісний позов ОСОБА_4 - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суму, недоплачену за договором про надання послуг, в розмірі 3 000 грн., пеню за прострочення строків розрахунку в розмірі 15 000 грн. та судовий збір - 180 грн.. а всього - 18 180,00 грн. в іншій частині в задоволенні первісного позову відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 про стягнення суми - відмовлено в повному обсязі.

Додатковим рішенням Московського районного суду м. Харкова від 19 червня 2015 року в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 про визнання договору недійсним - відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 ставиться питання про скасування вказаного рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким відмовити ОСОБА_4 в задоволенні його позовних вимог, та задовольнити зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 в повному обсязі; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 сплачений ним авансовий платіж у розмірі 2 000 грн., 5 400 грн. сплачених за отримання правової допомоги, 15 000 грн. моральної шкоди, вирішити питання про судові витрати.

Перевіряючи законність і обґрунтованість судового рішення відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України - у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін з підстав, передбачених ст. 308 ЦПК України.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочин - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Судом встановлено, що 07.02.2012 між сторонами укладено договір №21-07 про надання послуг.

Предмет данного договору визначений в п. 1, як надання послуг, пов'язаних з юридичними послугами, представництвом в суді, збиранням необхідних документів, консультаційними та посередницькими послугами по отриманню страхового відшкодування.

В п. 4 Договору визначено вартість послуг та порядок оплати. Так, вартість робіт, пов'язаних з посередницькими послугами по отриманню страхового відшкодування збиранням необхідних документів, присутністю на засіданнях суду становить 10% від вартості отриманого відшкодування. Передплата становить 2000 грн.

Крім того, за вказаним договором передбачено, що у разі порушення строків розрахунку відповідач повинен сплатити пеню у розмірі 5% від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

Судом встановлено, що на виконання договору про надання послуг від 07. 02. 2012 р. ОСОБА_4 ознайомився з адміністративним матеріалом в Київському районному суді м. Харкова по факту ДТП від 03. 02. 2012 року відносно водія ОСОБА_9, про що свідчить його заява до суду від 24 квітня 2012 року.

Згідно свідоцтва від 11 листопада 2004 року ОСОБА_4 пройшов курс базової підготовки оцінювачів за напрямом «оцінка майна в матеріальній формі», спеціалізація «оцінка дорожніх транспортних засобів».

ОСОБА_4 звертався до спеціаліста страхової компанії (оцінювача) і проводив з ним бесіди з приводу об'єму пошкоджень, їх характеру.

Страховиком в повному обсязі була виплачена страхова сума у максимальному розмірі - 50 000 грн.

При цьому, заяву до страховика на отримання страхової суми підготував позивач. В заяві чітко зазначено, що строки виплати страхового відшкодування складають один місяць.

З урахуванням того, що після спливу цього строку страхова сума не була виплачена позивач 03. 05. 2012 року написав скаргу до Національної комісії Держфінпослуг, яка контролює діяльність фінансового ринку України, та до прокуратури.

На підставі вказаних скарг 25. 05. 2015 року ОСОБА_3 було виплачене страхове відшкодування.

Сторонами по справі не заперечувався факт отримання відповідачем за первісним позовом страхового відшкодування 21.05.2012 року в розмірі 50 000 грн.

Матеріали справи містять копії повідомлень про вручення рекомендованих поштових відправлень від імені ОСОБА_4, який направляв від імені відповідача за первісним позовом скарги до прокуратури Дзержинського району м. Харкова, тощо, копії квитанцій про оплату вказаних поштових відправлень.

Таким чином з наданих позивачем доказів вбачається, що він на виконання укладеного 07.02.2012 року договору виконав взяті на себе за цим договором обов'язки - на початку травня 2012 року займався листуванням із компетентними органами з питань затримки виплати ОСОБА_3 страхового відшкодування,

Крім того, відповідачем за первісним позовом не надано до суду належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження ОСОБА_4 щодо виконання ним взятих на себе зобов'язань, а саме - оформлення листування з приводу затримки страхової виплати, надання консультацій в усній формі, збір документів, тощо.

Судова колегія погоджується з висновками районного суду про відмову у задоволенні зустрічного позову.

Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до вимог, визначених ч. ч. 2, 3 ст. 203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Посилаючись на недійсність договору, позивач за зустрічним позовом зазначав, що

у ньому відсутнє зазначення, у зв'язку з чим сторони уклали цей Договір, що є об'єктом цього договору, які обставини, речі, справи, тощо слід вирішувати за допомогою цього договору.

Крім того, у ОСОБА_3 не було необхідності в отриманні послуг, що зазначені у договорі, оскільки він ніякого відношення до страхової виплати взагалі не мав, оскільки у нього відсутній автомобіль, який би знаходився під страховим захистом страхової компанії.

Також представник позивача за зустрічним позовом вважала договір, укладений сторонами недійсним з тієї підстави, що у ОСОБА_4 відсутнє право та повноваження для надання юридичних, консультаційних та посередницьких послуг у сфері страхування, оскільки відповідач (за зустрічним позовом) не має юридичної освіти, не має свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю; не зареєстрований як самозайнята особа з правом надання послуг у сфері права (юридичні послуги) та права представництва у судах, не має ліцензії на надання вказаних послуг.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні цих вимог.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

За змістом ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Підстави, на які посилається позивач за зустрічним позовом не свідчать про недійсність договору про надання послуг.

Суд повно та всебічно з»ясував обставини по справі, наданим доказам дав належну оцінку і постановив законне рішення.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3, - відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 13 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий - /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом.

Суддя -