Справа № 2-6141/15
У Х В А Л А

/про залишення позову без руху/

05 серпня 2015 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Демидовська А.І., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Державної виконавчої служби Пустомитівського РУЮ, третя особа: ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту, -

В С Т А Н О В И В:

03 серпня 2015 року ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом в якому просить звільнити з-під арешту рухоме майно, що є предметом іпотеки за Договором іпотеки від 31 липня 2013 року, а саме: житлового будинку АДРЕСА_1, накладеного за Постановою державної виконавчої служби Пустомитівського РУЮ 24 жовтня 2014 року.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, суддя дійшла до висновку про те, що подана заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Позивач звертається до суду з вимогами про звільнення з-під арешту рухомого майна, що є предметом іпотеки за Договором іпотеки від 31 липня 2013 року, а саме: житлового будинку АДРЕСА_1, накладеного за Постановою державної виконавчої служби Пустомитівського РУЮ 24 жовтня 2014 року.

Разом з цим позовні не обґрунтовані.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Позивач у будь-якому випадку повинен зазначити те право, захисту якого він вимагає вважаючи його порушеним, невизнаним чи оспорюваним відповідачем.

Разом з цим, позивачем в позовній заяві не зазначено які його права або охоронювані законом інтереси були порушені або не визнаються саме відповідачем, в чому це полягало та якими доказами підтверджуються дані обставини.

При цьому суд звертає увагу позивача на наступне.

З позовної заяви вбачається, що позивач, як сторона виконавчого провадження (боржник) фактично оскаржує дії державного виконавця щодо накладення арешту на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 статті 384 ЦПК України скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Таким чином законом чітко визначений порядок оскарження дій державного виконавця або іншої посадової особи під час виконання рішення суду, ухваленого в порядку ЦПК України.

Виходячи із суті позовних вимог ОСОБА_1, предмету позову, на думку суду, позивачем має бути подана скарга в порядку визначеному розділом VII ЦПК України - судовий контроль за виконанням судових рішень.

Між тим, позивач, не скориставшись визначеним порядком щодо оскарження дій державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, звернулася до суду з даним позовом в порядку позовного провадження, а не в порядку визначеному розділом VII ЦПК України - судовий контроль за виконанням судових рішень.

Виходячи з наведеного, позивачеві в позовній заяві необхідно зазначити в зв'язку з чим він звертається до суду саме в порядку позовного провадження, обґрунтувати свої позовні вимоги, зазначити на які норми чинного законодавства він посилається вимагаючи звільнити майно з-під арешту в рамках виконавчого провадження, де він є боржником.

До того ж, суд звертає увагу позивача про те, що з позовом про визнання права на майно та звільнення його з під арешту може звернутися власник цього майна, якщо він вважає, що майно належить йому, а не боржникові. Враховуючи, що позивач у справі є боржником у виконавчому провадженні, він має право оскаржити дії державного виконавця в порядку, визначеному розділом VII ЦПК України - судовий контроль за виконанням судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків - два дні з дня отримання позивачем ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної виконавчої служби Пустомитівського РУЮ, третя особа: ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту залишити без руху і надати позивачеві строк для усунення недоліків - два дні з дня отримання копії цієї ухвали.

Повідомити позивача про необхідність усунення недоліків шляхом подання до суду позовної заяви в новій редакції та оригіналу квитанції про оплату судового збору. Роз`яснити, що у разі не виправлення недоліків в зазначений строк позовна заява вважатиметься не поданою та буде їй повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: А.І. Демидовська