Справа № 716/1324/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2015 року Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Угриновської Л.Я.,

секретаря Кульки О.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Заставна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до теритріальної громади с. Кадубівці про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадщину за заповітом ,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, в якому просить встановити факт прийняття ОСОБА_2 спадщини після смерті ОСОБА_3, померлої 23.05.2002 року та визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з погосподарськими будівлями, що розташований в с.Кадубівці по вул. Шевченка,4 Заставнівського району в порядку спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3, котра померла 23.05.2002 року в с. Кадубівці Заставнівського району Чернівецької області. В обгрунтування вимог посилається на те, що 23.05.2002 року померла ОСОБА_3. Після смерті останньої відкрилась спадщина на житловий будинок з погосподарськими будівлями, що розташований в с.Кадубівці по вул. Шевченка, 4 Заставнівського району Чернівецької області. За життя ОСОБА_3Я зробила розпорядження своїм майно, а саме: все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого воно б не складалось заповіла ОСОБА_2. Спадкоємцем, котрий має право на обов"язкову частку в спадщині є ОСОБА_4, котра із спадкодавцем не проживала до часу відкриття спадщини, а також не звернулась до нотаріальної контори із заявою про її прийняття. Позивач вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки проживав із спадкодавцем до часу відкриття спадщини. Представник позивача посилається на те, що позивач на даний час бажає оформити своє спадкове право за заповітом , однак цього зробити не може оскільки в померлої не було правовстановлючого документу на будинок.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав позов , обґрунтував його вищенаведеним.

Представник територіальної громади в судове засідання не зявився, в заяві до суду просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні вказала, що ОСОБА_2 проживав із померлою ОСОБА_3 та своєю бабою ОСОБА_4 ще , будучи неповнолітнім. Свідку відомо, що позивач робив ремонт у будинку, обробляє земельну ділянку біля нього та веде там підсобне господарство на даний час .

Свідок ОСОБА_6 вказала суду , що ОСОБА_2 протягом тривалого часу проживав із померлою ОСОБА_3. На даний час проживає із своїми батьками, а біля будинку останньої обробляє земельну ділянку та веде підсобне господарство .

Судом встановлено, що 23.05.2002 року померла ОСОБА_3. За життя остання зробила розпорядження своїм майном, склавши 26.04.2000 року заповіт, який був посвідчений секретарем Кадубецької сільської ради за реєстровим №119, згідно якого все належне їй майно, в тому числі і житловий будинок з погосподарськими будівлями та спорудами, що розташований в с.Кадубівці по вул. Шевченка, 4 заповіла ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 548 ЦК України ( в ред. 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК України ( в ред. 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Встановлено, що ОСОБА_2 фактично вступив в упраління та володіння спадковим майно, оскільки на час відкриття спадщини проживав із померлою, був неповнолітнім, а тому вважається таким , що прийняв спадщину.

Відповідно до положення ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов"язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свiдоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

На виконання вимоги даної статті позивач звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою, проте йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по заповіту, оскільки ним не було надано правовстановлюючих документів на житловий будинок. Вказане підтверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 02.10.2015 року.

Встановлено, що ОСОБА_3 за життя не оформила документи на належне їй нерухоме майно та не зареєструвала його в органах БТІ.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснювався в Україні (УРСР) із 1979 року.

Згідно інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності .

Вищий Спецiалiзований Суд України з розгляду цивільних i кримінальних справ в iнформацiйному листi вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування п 3.3. наголошує, що всi господарсько-побутові будiвлi та споруди у домоволодіннях, якi належать громадянам i були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР вiд 22 січня 1979 року "Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будiвель ", i під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не вiдносяться до категорії самовільних (самочинних).

Також в даному листі зазначається, що записи у погосподарських книгах при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо.

Факт належності ОСОБА_3 вищезазначеного житлового будинку підтверджується інвентарною справою та довідками з погосподарської книги, виданими Кадубецькою сільською радою.

Постанова Пленуму Верховного суду України вiд 04.10.1991р. №7 Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок у п. 9 зазначає, що право власності на житловий будинок, збудований громадянами на вiдведенiй в установленому порядку на земельній дiлянцi i прийнятий в експлуатацію виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Встановлено, що житловий будинок з погосподарськими будівлями , що розташований в с.Кадубівці по вул. Шевченка,4 Заставнівського району побудований в 1954 р..

Громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці , яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності . За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року , на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.

Відповідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема iз правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо iнше прямо не випливає iз закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України в разi вiдсутностi документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку.

Враховуючи, ту обставину, що позивач ОСОБА_2 на час смерті ОСОБА_3 проживав із нею в одному будинку, був неповнолітнім , користувався її майном, а тому він вважається особою, котра прийняла спадщину.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 328, 392, 1297 ЦК України, ст.ст.529, 548, 549 ЦК Української РСР, ст.ст. 213-215 ЦПК України , суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_2 за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої 23.05.2002 року в с. Кадубівці Заставнівського району Чернівецької області .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з погосподарськими будівлями, що розташований в с.Кадубівці по вул. Шевченка, 4 Заставнівського району Чернівецької області загальною площею 38,20 кв.м. та житловою 15,90 кв.м. в порядку спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої 23.05.2002 року в с. Кадубівці Заставнівського району Чернівецької області .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Чернівецької області через районний суд протягом 10 днів з часу проголошення.

Суддя