Справа №22-ц-946/10 Суддя-доповідач - Семеній
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2015 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області у складі :

головуючого - Шевченка В.А.,

суддів - Семеній Л.І., Кононенко О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 03 березня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_1

до виконавчого комітету Сумської міської ради, третя особа комунальне підприємство Сумське міське бюро технічної інвентаризації

про визнання перепланування законним,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 03 березня 2010 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено за необґрунтованістю вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги, надані ним, висновок Сумського міського відділу Головного управління МНС України в Сумській області та висновок будівельно-технічного дослідження судового експерта-оцінювача про відповідність перепланування вимогам нормативно-правових актів пожежної безпеки та державним будівельним нормам. Крім того, вказує на порушення місцевим судом положень ст. 383 ЦК України, неправильне застосування ст. 100 ЖК України, а також зазначає, що суд, ухвалюючи рішення, керувався рішенням Сумської міської ради №2732-МР від 24 червня 2009 року, яке на момент його звернення з позовом, 21 квітня 2009 року, було відсутнє.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_2, яка підтримала скаргу з мотивів в ній викладених, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду - залишити без змін з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Вирішуючи спір та відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості позовних вимог, оскільки позивачем не дотриманий порядок здійснення перепланування квартири, його права та інтереси відповідачем не порушені, а обраний спосіб захисту прав не передбачений законом.

З таким висновком суду можна погодитись, так як він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 24 травня 2007 року (а.с.18) належить квартира АДРЕСА_1. Ним здійснене самочинне, без відповідних проектів і дозволів, перепланування приміщень в квартирі, а саме: коридору №1 площею 8,0 кв. м, гардеробної №2 площею 2,1 кв. м, житлової кімнати №3 площею 10,9 кв. м, житлової кімнати №4 площею 8,1 кв. м, вітальні №5 з кухнею площею 20,5 кв. м, санвузлу №7 площею 5,3 кв. м. (а.с.23-27) шляхом перенесення самонесучих цегляних перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів та інших перепланувань, в зв'язку з чим двокімнатна квартира стала трикімнатною та збільшилася загальна площа квартири з 52,51 кв. м до 56,61 кв. м. (а.с.7, 10) в результаті приєднання площі загального користування до площі квартири (а.с.11).

Відповідно до ч.2 ст.383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Переобладнання або перепланування квартири, що належить громадянинові на праві приватної власності, згідно зі ст.152 ЖК проводяться з дозволу виконавчого комітету місцевої ради депутатів.

Правилами користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572 та з внесеними до нього змінами, передбачено, що переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів та лоджій власниками й орендарями може проводитися лише з метою поліпшення благоустрою квартири за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у цьому будинку.

З огляду на положення Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України 17 травня 2005 року №76, до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків.

Переобладнання - улаштування в окремих квартирах багатоквартирних будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів.

За змістом зазначених норм закону, власник квартири може здійснювати в ній ремонт або зміни, тобто перепланування та переобладнання.

Здійснення змін у квартирі проводиться при наявності проектів та з дозволу виконкому місцевої ради.

Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення.

З матеріалів справи вбачається, що заявлене в суді позивачем питання щодо визнання такими, що відповідає технічним нормам самочинне перепланування квартири, ніким не заперечується. З приводу узаконення перепланування він до компетентного державного органу не звертався, тому на даний час спору про право з цього приводу не існує. Крім того, зазначене питання не є самостійним способом захисту порушеного права, а тому він не позбавлений можливості звернутися з відповідними позовами щодо захисту своїх прав.

Обґрунтовуючи мотиви відмови у задоволенні позову, суд першої інстанції помилково застосував положення ст.100 ЖК України та норми Закону України « Про планування і забудову територій» і Закону України « Про основи містобудування, проте це не впливає на правильність вирішення цього спору.

Суд першої інстанції вірно з'ясував спірні правовідносини, всебічно встановив обставини, що мають значення для справи у відповідності з ч. 1 ст. 212 ЦПК України, дослідив усі наявні у справі докази та дав їм оцінку, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні.

В апеляційній скарзі не наведено обставин та доказів, які б ставили під сумнів законність рішення місцевого суду.

Доводи відповідача про наявність позитивних висновків щодо відповідності самочинного перепланування існуючим будівельним нормам та нормам пожежної безпеки не можуть бути підставою для скасування рішення районного суду за відсутності дозволу органу місцевого самоврядування, виданого в установленому порядку.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду також не спростовують.

Колегією суддів не виявлено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які могли б бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 307, 308, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 03 березня 2010 року в даній справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -