Справа № 706/282/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2015 року м. Христинівка

Христинівський районний суд Черкаської області в складі: судді Орендарчука М.П.,

при секретарі: Пізняк Т.В.

за участі позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ПК Зоря Поділля» про визнання недійсним договору оренди землі та повернення земельної ділянки, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною вимогою до ТОВ «ПК Зоря Поділля» та просила визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 12.06.2012 року, що укладений між нею та відповідачем.

У судовому засіданні позивачка збільшила позовні вимоги та, окрім визнання договору оренди землі недійсним, просила суд витребувати земельну ділянку із володіння товариства «ПК Зоря Поділля».

Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що у березні 2000 року вона, як власниця земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2,11 га, що розташовується в адміністративних межах Малосевастянівської сільської ради Христинівського району Чпркаської області, уклала зі СТОВ «Україна» договір оренди землі строком на пять років.

У 2009 році на підставі виданої довіреності доручила своєму колишньому чоловіку отримувати орендну плату у відповідності до договору від березня місяця 2000 року, яку він пересилав їй поштовими переказами до лютого 2012 року. Після закінчення строку дії довіреності, тобто після лютого 2012 року, орендна плата їй надходила не від СТОВ «Україна», як орендаря, а від ТОВ «ПК Зоря Поділля». У звязку з хворобою, навесні 2014 року на її прохання відповідач перерахував їй поштовим переказом орендну плату за 2014 2015 роки.

Про існування підписаного від її імені договору оренди землі від 12.06.2012 року позивачці стало відомо у другій половині листопада місяця 2014 року, коли вона звернулась за розясненнями до відповідача.

З огляду на відсутність її волевиявлення на укладення оспорюваного договору та її незгоду з його умовами просить визнати його недійсним та повернути їй земельну ділянку.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, покликаючись на обставини вказані у позовній заяві та просили суд задовольнити позов. Окрім того, позивачка пояснила, що у договорі оренди землі від 12.06.2012 року вказані реквізити не її паспорту. Так, паспорт, що посвідчує її особу має серію НС та номер 695879, а у реквізитах оспорюваного договору зазначено, що її особу, як орендодавця, встановлено на підставі паспорту серії АС номер 695879.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала повністю, просила суд відмовити в його задоволені посилаючись на те, що при укладенні договору оренди землі від 12 червня 2012 року позивач (орендодавець) не заперечувала проти його умов, адже протокол розбіжностей сторонами не складався, тобто волевиявлення позивача відповідало її внутрішній волі і ОСОБА_1 усвідомлювала значення своїх дій (ч. З ст. 203 ЦК України).

Укладений договір зареєстровано реєстраційною службою Христинівського районного управління юстиції Черкаської області за № 5776135 і його умови сторонами виконувались належним чином, про що свідчить виплачена орендарю орендна плата, у тому числі аванслом за 2015 рік.

Про схвалення позивачем укладеного 12.06.2012 року договору оренди землі свідчить подана нею навесні 2014 року в адресу відповідача заява про авансову сплату орендної плати за 2014 2015 роки.

Вислухавши представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно зі статтею 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог та на підставі доданих доказів. Частиною 2 статті 11 ЦПК України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами на власний розсуд.

Згідно частини 4 статті 10 ЦПК України суд лише сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи для чого роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дії і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК.

Обовязок доказування відповідно зі статтею 10 ЦПК покладений на сторони у справі. Крім того, відповідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно зі статтею 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні.

Як встановлено судом, підтверджено наявними у справі доказами та не заперечується сторонами, ОСОБА_1 у відповідності до державного акта на право приватної власності на землю серії ІП-ЧР № 033591, виданого 28 серпня 2002 року Малосевастянівською сільською радою Христинівського району Черкаської області, належить земельна ділянка площею 2,11 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовується в адміністративних межах Малосевастянівської сільської ради Христинівського району Черкаської області.

Згідно із договором оренди землі від 30.03.2000 р. позивачка вищевказану земельну ділянку передала в оренду СТОВ «Україна» строком на 5 років.

23 лютого 2009 році позивачка довірила отримувати належну їй орендну плату у СТОВ «Україна» своєму колишньому чоловіку ОСОБА_4, про що склала і видала відповідну довіреність зі строком дії до 23 лютого 2012 року.

22 травня 2014 року відділом реєстраційної служби Христинівського РУЮ зареєстровано договір оренди земельної ділянки площею 2,11 га, що розташовується в адміністративних межах Малосевастянівської сільської ради Христинівського району Черкаської області, який датований 12 червня 2012 року і орендодавцем в якому виступає позивачка ОСОБА_1.

Згідно з показаннями свідка ОСОБА_4, ОСОБА_1 уповноважувала його отримувати орендну плату за використання товариством «Україна» належної їй земельної ділянки, що він і виконував на підставі виданої йому довіреності. Повноважень укладати від імені позивачки договору оренди з ТОВ «ПК Зоря Поділля» свідок не мав, хоча з власної ініціативи 12 червня 2012 року підписав від імені дружини оспорюваний правочин.

У реквізитах оспорюваного договору оренди вказано недійсні дані про серію паспорту, яким посвідчено особу орендодавця - «АС», а не «НС» як в дійсності.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою , п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Статтею 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі укладається в письмовій формі.

Частиною 2 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасників правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Вказані вище договір оренди землі ОСОБА_1 не підписувала та повноваженнями на вчинення такого роду правочинів нікого не наділяла, що свідчить про відсутність її вільного волевиявлення та згоди на вчинення таких дій.

Повністю спростовані дослідженими доказами доводи представника відповідача, що ОСОБА_4 діяв як повноважний представник позивачки та мав повноваження підписувати оспорюваний договір оренди землі. Зі змісту довіреності вбачається, що ОСОБА_4 уповноважувався лише на отримання орендної плати і оспорюваний правочин ним від імені позивачки підписаний після припинення дії представництва за довіреністю.

Не заслуговують на увагу заперечення представника відповідача, що сторони фактичним виконанням схвалили правочин, оскільки позивач скористався своїм правом на судовий захист і судом встановлено, що позивачка не знала про укладений договір оренди.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.8-11,60,88,146,212-215,218 ЦПК України, ст.16,23,203,215,316,317,319,1167 ЦК України, ст.ст.78,152,153 ЗК України, ст.30,31 Закону України «Про оренду землі», суд вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір оренди землі від 12.06.2012 року укладений від імені орендодавця ОСОБА_1 та від імені ТОВ «ПК Зоря Поділля».

Зобовязати ТОВ «ПК Зоря Поділля» повернути (передати) ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,11 га., яка належить її на підставі державного акту на право приватної власності на землю серіїї ІІІ-ЧР №033591 виданого 28.08.2002 року Малосивастянівською сільською радою Христинівського району Черкаської області.

Стягнути із ТОВ «ПК Зоря Поділля» на користь позивачки судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через Христинівський районний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи які не були присутні в судовому засіданні протягом десяти днів з моменту отримання.

Суддя ОСОБА_5