Провадження № 2/752/4591/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 липня 2015 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді Мирошниченко О.В.

при секретарі Конельській А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей,-

в с т а н о в и в:

У червні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила розірвати шлюбу, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 14.12.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено відповідний актовий запис за номером 1481; стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_3, 2008 року народження, та ОСОБА_4, 2011 року народження, аліменти у розмірі ? частки від усіх видів доходів відповідача.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила про те, що сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 грудня 2007 року по теперішній час, у період якого у сторін народилось двоє синів - ОСОБА_3, 2008 року народження, та ОСОБА_4, 2011 року народження. Внаслідок втрати взаємопорозуміння та почуття любові одне до одного, сімейне життя у сторін не склалося, у зв'язку із чим сторони у справі протягом тривалого часу не підтримують сімейні стосунки та не ведуть спільне господарство, проживають окремо. Подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечить інтересам сторін та їх дітей. Крім того, зазначила про те, що з часу окремого проживання, відповідач не надає стабільної матеріальної допомоги на утримання дітей, грошові кошти на утримання синів надає періодично, у зв'язку з чим позивач просить стягнути аліменти в судовому порядку.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні з підстав, викладених у позові.

Відповідач ОСОБА_2 проти розірвання шлюбу не заперечував, також не заперечував проти стягнення аліментів на утримання дітей, однак не погодився з позовними вимогами в частині заявленого позивачем розміру аліментів у вигляді ? частки від усіх видів доходів, пояснив, що не працює, не має постійного та стабільного джерела доходу, його доход мінливий, а тому підстави для стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) відсутні. Погодився на стягнення з нього за рішенням суду твердої грошової суми у розмірі 1000 гривень.

Вислухавши пояснення та заперечення сторін у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин.

У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України).

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 14 грудня 2007 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено відповідний актовий запис за номером 1481, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1, виданого 14 грудня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 4).

У період шлюбу у сторін по справі народилось двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3, видане 08.07.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві) та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2, видане 05.04.2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві) (а.с. 5,6).

У судовому засіданні встановлено, що спільне життя сторін у справі не склалось, у зв'язку із тим, що останні мають різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаємопорозуміння та почуття любові та поваги одне до одного. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вважає, що примирення між собою та збереження сім'ї є неможливим та таким, що суперечило б інтересам як сторін у справі, так і інтересам їх сина.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 Сімейного кодексу України).

У судовому засіданні встановлено, що протягом тривалого часу сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, мають окремі бюджети, проживають окремо.

Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про те, що вжиття заходів щодо збереження сім'ї не може дати позитивного результату, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам як сторін у справі, так і їх дітей, у зв'язку із чим позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню, як доведені та обґрунтовані.

В частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача аліментів у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходу) на утримання дітей, суд зазначає наступне.

За змістом ст. 141 Сімейного кодексу України батьки мають рівні права і обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання.

Відповідно до положень ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно вимог ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4)інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що з моменту окремого проживання батьків, малолітні ОСОБА_3, 2008 року народження, та ОСОБА_4, 2011 року народження, проживають та знаходиться на утриманні матері ОСОБА_1

Доказів добровільного надання матеріальної допомоги на утримання малолітніх дітей відповідачем ОСОБА_2 надано суду не було.

Згідно ст. 181 цього ж Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і у твердій грошовій сумі.

Стягнення аліментів в твердій грошовій сумі відповідно до ст. 184 СК України визначається в разі коли платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід або частину доходу отримує в натурі.

Судом достовірно встановлено, що відповідач є працездатним, однак офіційно не працевлаштований, не має на утриманні інших малолітніх та/або неповнолітніх дітей, а також інших непрацездатних осіб, аліменти з відповідача на утримання інших осіб не стягуються, як вбачається з довідки про доходи відповідача, дохід останнього є мінливим.

За таких обставин, враховуючи те, що батько ОСОБА_2 є працездатним, перестав надавати допомогу на утримання малолітніх дітей, інших малолітніх осіб та/або непрацездатних осіб на утриманні не має, суд надходить до висновку про те, що відповідач ОСОБА_2 спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітніх ОСОБА_3, 2008 року народження, та ОСОБА_4, 2011 року народження, оскільки зобов'язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття, створювати необхідні умови для їх розвитку та життя нарівні з позивачем.

При вирішенні питання щодо визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує матеріальне становище платника аліментів. При цьому, суд виходить з того, що ОСОБА_2 офіційно не працевлаштований та має мінливий, нестабільний дохід.

Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що у даному випадку позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, та з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути аліменти на користь позивача ОСОБА_1 на утримання малолітніх ОСОБА_3, 2008 року народження, та ОСОБА_4, 2011 року народження, у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень, щомісячно, починаючи з 24 червня 2015 року і до повноліття дітей.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору у розмірі 243 гривні 60 копійок.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах, зокрема, про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 24, 110, 112 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України, ст.ст. 88, 213-215 Цивільного процесуального кодексу України України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу стягнення аліментів на утримання дітей, - задовольнити частково.

Шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 14 грудня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено відповідний актовий запис за номером 1481, - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця м. Києва, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженки м. Києва, на утримання дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень, щомісячно, починаючи з 24 червня 2015 року і до повноліття дітей.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця м. Києва, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженки м. Києва, судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя