Справа № 373/1504/14 Головуючий у І інстанції Свояк Д. В.
Провадження № 22-ц/780/3754/15 Доповідач у 2 інстанції Березовенко Р. В.
Категорія 46 03.08.2015
УХВАЛА

Іменем України

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого:Березовенко Р.В.,
суддів:Воробйової Н.С., Касьяненко Л.І.,
при секретарі:Нагорній Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 12 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання права власності на 52/100 частин земельної ділянки та виділ земельної ділянки із спільної часткової власності, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 про визнання права власності на 52/100 частин земельної ділянки та виділ земельної ділянки із спільної часткової власності, який обґрунтований тим, що Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 29.05.2013 року за ОСОБА_6 визнано право власності на 48/100 частини будинку АДРЕСА_1, за ОСОБА_5 - на 52/100 частини цього будинку.

Зазначала, що підставою даних позовних вимог є набуття позивачем права власності на частину житлового будинку за рішенням суду та у зв'язку з цим, з огляду на положення статті 377 ЦК України, до неї має перейти право власності на частину земельної ділянки, на якій розташований цей будинок, відповідно до її частки у праві власності на цей будинок.

Просила визнати право власності на 52/100 частин земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 12 травня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду першої інстанції, через порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається із матеріалів справи, що рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2013 року за ОСОБА_6 визнано право власності на 48/100 частини будинку АДРЕСА_1, за ОСОБА_5 - на 52/100 частини цього будинку.

Відповідно до акту депутата Гайшинської сільської ради від 24.06.2014 року ОСОБА_6 проживає в квартирі АДРЕСА_2. Квартира №1, що знаходиться за тією ж адресою належить ОСОБА_5, вона в даній квартирі не проживає, земельною ділянкою не користується.

Згідно з копією державного акту на право приватної власності на землю від 28.08.2002 року серії НОМЕР_1 ОСОБА_6 належить земельна ділянка, що розташована на території АДРЕСА_3, площею 0,671 га, що складається з двох ділянок площею 0,250 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд та площею 0,421 га для ведення особистого підсобного господарства. Передача права власності на зазначену земельну ділянку відбулась на підставі рішення 2 сесії 24 скликання Гайшинської сільської ради від 30.04.2002 року № 8.

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05.10.2013 року ОСОБА_6 належить квартира АДРЕСА_1.

Доказів перебування земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованої по АДРЕСА_1, у власності сторін суду не надано.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що нею набуто (зареєстровано) у визначеному законодавством порядку право власності на частину будинку по АДРЕСА_1.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що у висновках експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 12.01.2015 №19-14 (роз'ясненого у судовому засіданні експертом) та від 06.04.2015 №8-15 встановлюється, що будинок із господарськими будівлями по АДРЕСА_1, розташований на земельній ділянці, належній відповідачу на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 28.08.2002 серії НОМЕР_1, й сторони це не оспорюють. Однак, зазначений державний акт (а.с.20) підтверджує право власності відповідача на земельну ділянку, яка розташована на території АДРЕСА_3.

Доказів того, що відбувалась зміна нумерації будинків по вул. Комсомольській у с. Гайшин, або інших обставин, які б вказували, що відповідачу належіть на праві власності земельна ділянка по АДРЕСА_1, яка є предметом позову та яку саме позивач просить розділити, суду не надано.

Колегія суддів погоджується і з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не було надано суду першої інстанції належних та допустимих доказів набуття нею права власності на частину будинку по вул. Комсомольській, 19-А та доказів перебування у власності відповідача земельної ділянки по вул.Комсомольській, 19-А, яка є предметом спору.

Такі докази не було надано і до суду апеляційної інстанції.

Що ж стосується довідки Гайшинської сільради №107 від 15 травня 2015 року, щодо помилки допущеної при виготовлені Державного акту, то вона колегією суддів розцінюється критично, оскільки не є в розумінні ст.ст. 57-59 ЦПК України, належним та допустимим доказом на підстердження права власності відповідача на спірну земельну ділянку саме за адресою АДРЕСА_1.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим та відповідає фактичним обставинам справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 12 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з моменту набрання нею законної сили.

Головуючий: Р.В.Березовенко

Судді: Л.І. Касьяненко

Н.С.Воробйова