Справа № 308/3194/15-ц
У Х В А Л А

23.03.2015 р. м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Сарай А.І., ознайомившись з позовною заявою Прокурора міста Ужгород в інтересах держави в особі відділу охорони здоровя Ужгородської міської ради до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор міста Ужгород в інтересах держави в особі відділу охорони здоровя Ужгородської міської ради звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого.

Дослідивши матеріали позовної заяви та додані документи вважаю за необхідне залишити позовну заяву без руху з наступних підстав.

У відповідності до п.п. 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування. Згідно ч. 4 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

Проте вказані вимоги прокурором в повній мірі не виконано.

Зі змісту позову вбачається, що 27.11.2014 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002846 внесено відомості щодо кримінального правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 286 КК України.

Згідно ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Відповідно до абз. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 р. № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», у кримінальному судочинстві відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого може покладатися тільки на особу, вина якої у вчинені злочину встановлена обвинувальним вироком суду (у тому числі без призначення покарання, із звільненням від покарання, про умовне засудження чи засудження з відстрочкою виконання вироку).

З наданих до позовної заяви документів не вбачається, що відповідач є саме тією особою, яка повинна відповідати за позовом, оскільки позивачем не надано суду відповідного документу вироку або ухвали суду, які набрали законної сили на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні злочину відносно потерпілої ОСОБА_2, спричинення ним тілесних ушкоджень останній та її подальше лікування.

Крім того, питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 р. (із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 868 від 19.09.2012 р.).

Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоровя, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.

У доданих до матеріалів справи калькуляціях видатків на лікування хворого вказана загальна вартість лікування потерпілої ОСОБА_2, але відсутній запис про вартість одного ліжко-дня її лікування.

Частиною 1 ст. 121 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Враховуючи наведене, вважаю, що до даної позовної заяви слід застосувати правила ч. 1 ст. 121 ЦПК України та залишити її без руху, надавши позивачеві строк для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст. 121 ч. 1 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Прокурора міста Ужгород в інтересах держави в особі відділу охорони здоровя Ужгородської міської ради до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого залишити без руху.

Повідомити позивачеві про необхідність усунення недоліків заяви, зазначених у мотивувальній частині ухвали, протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

У випадку, якщо недоліки не будуть усунені в зазначений строк, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Сарай А.І.