ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 серпня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.

суддів: Мартинюка В.І., Мостової Г.І.,

Наумчука М.І., Ситнік О.М.,

розглянувши цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2010 року публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») звернулося в суд із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості. Зазначало, що 27 червня 2007 року між банком та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 143/07-МП, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 353 500 грн зі сплатою 19 % річних строком до 26 червня 2022 року. На забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між банком та ОСОБА_4 укладено договір поруки. Посилаючись на те, що позичальник належним чином не виконує зобов'язання за кредитним договором, просило стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором у розмірі 593 818 грн 98 коп.

У жовтні 2010 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості. Вказувало, що 4 липня 2007 року між банком та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 369-ПК-2007, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 101 000 зі сплатою 19 % річних строком до 4 липня 2014 року. На забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між банком і ОСОБА_3, між банком і ОСОБА_5, між банком і ОСОБА_6 укладені окремі договори поруки. Оскільки позичальник належним чином не виконує зобов'язання за кредитним договором, просило стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заборгованість за кредитним договором у розмірі 189 638 грн 47 коп.

У березні 2011 року ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості. Зазначало, що 31 серпня 2008 року між банком і ОСОБА_3 укладено договір про відкриття кредитної лінії, за умовами якого позичальник отримала на платіжну картку кредит у розмірі 3 450 грн зі сплатою 22 % річних строком до 31 липня 2010 року. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки. Позичальник належним чином не виконує зобов'язання за кредитним договором, тому просило стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором у розмірі 11 309 грн 80 коп.

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 вересня 2011 року зазначені позови об'єднано в одне провадження.

Заочним рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 4 травня 2012 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором від 27 червня 2007 року № 143/07-МК у розмірі 380 477 грн 47 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом - 282 795 грн 99 коп., простроченої заборгованості за кредитом -33 386 грн 13 коп., нарахованих процентів - 5 760 грн 58 коп., прострочених процентів - 53 534 грн 77 коп., пені - 5 000 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором від 4 липня 2007 року № 369-пк-2007 у розмірі 119 072 грн 38 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом - 92 077 грн 74 коп., заборгованості по процентах - 20 594 грн 64 коп., заборгованості за комісією - 1 400 грн, пені - 5 000 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором від 31 липня 2008 року № 734-шг-2008 у розмірі 4 678 грн 66 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом - 3 359 грн 64 коп., нарахованих процентів - 819 грн 02 коп., пені - 500 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2015 року заочне рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову про стягнення заборгованості за кредитним договором від 4 липня 2007 року № 369-пк-2007 змінено, викладено абзац 4 резолютивної частини рішення в такій редакції: стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором від 4 липня 2007 року № 369-пк-2007 у розмірі 119 072 грн 38 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 92 077 грн 74 грн, заборгованості по процентах - 20 594 грн 64 коп., заборгованості за комісією - 1 400 грн, пені - 5 000 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором від 4 липня 2007 року № 369-пк-2007 у розмірі 119 072 грн 38 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 92 077 грн 74 грн, заборгованості по процентах - 20 594 грн 64 коп., заборгованості за комісією - 1 400 грн, пені - 5 000 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4. та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором від 4 липня 2007 року № 369-пк-2007 у розмірі 119 072 грн 38 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 92 077 грн 74 грн, заборгованості по процентах - 20 594 грн 64 коп., заборгованості за комісією - 1 400 грн, пені - 5 000 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині заочне рішення суду першої інстанції залишено без змін.

ОСОБА_4 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення апеляційного суду в частині залишення без змін заочного рішення суду першої інстанції про стягнення з неї солідарно заборгованості за кредитним договором № 143/07-МК скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову про стягнення заборгованості за кредитним договором № 143/07-МК, апеляційний суд погодився із його висновком про те, що порука за вказаним договором не припинилась, тому заборгованість підлягає стягненню солідарно як з позичальника, так і з поручителя.

Проте повністю з таким висновком погодитись не можна.

Судом встановлено, що 27 червня 2007 року між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір за № 143/07-МК, за умовами якого останній надано кредитні кошти в розмірі 353 500 грн зі сплатою 19 % річних строком повернення до 26 червня 2022 року.

На забезпечення виконання зобов'язання за цим кредитним договором 27 червня 2007 року між банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки № 143/07-МП.

Згідно із ст. 553 ЦК України <nau://ukr/435-15|st553>, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором своїм особистим майном за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Згідно п. 1.1 договору поруки поручитель зобов'язується відповідати за виконання ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором № 143/07-МК від 27 червня 2007 року, за умовами якого позичальнику надається кредит у розмірі 353 500 грн зі сплатою 19 % річних за користування ним.

Згідно, долученого до справи графіка погашення заборгованості, який є додатком № 1 до договору, загальна процентна ставка визначена в розмірі 21,08 % річних (а. с. 12 зв. - 14 т. 3).

З матеріалів справи вбачається, що 27 червня 2007 року між ОСОБА_3 та банком було підписано договір про внесення змін № 1 до кредитного договору № 143/07-МК від 27 червня 2007 року, яким було змінено графік погашення заборгованості за кредитом, в якому реальна процентна ставка визначена в розмірі 21,09 % річних (а. с. 34 зв. - 35, т. 3).

Вказаним договором про внесення змін № 1 сторони внесли зміни до п. 3.2 кредитного договору, за умовами якого позичальник зобов'язується щомісяця, в строк з «1» по «15» число (включно) кожного місяця, здійснювати в складі щомісячного платежу за кредитом погашення заборгованості за кредитними ресурсами в розмірі, встановленому в графіку зниження розміру заборгованості.

Виходячи з викладеного, банком був змінений строк погашення щомісячної заборгованості з 20 днів до 15 днів і загальну річну відсоткову ставку за користування кредитними ресурсами з 21,08 % до 21,09 %.

Відповідно до п. 4. 4 договору поруки № 143/07-МП від 27 червня 2007 року внесення змін і доповнень у кредитний договір, внаслідок яких збільшується обсяг відповідальності поручителя, не допускається без узгодження з поручителем.

Однак, вирішуючи спір апеляційний суд наведеного не врахував, не з'ясував чи узгоджувалась така зміна процентної ставки в сторону збільшення з поручителем у встановленому договором поруки порядку, оскільки при недоведеності цих обставин таке тягне припинення поруки (ч. 1 ст. 559 ЦК України), що виключає можливість покладення на поручителя відповідальності за невиконання боржником своїх обов'язків.

Крім того, залишаючи без змін рішення районного суду у вказаній частині апеляційний суд виходив із того, що кінцевим терміном виконання зобов'язання є 26 червня 2022 року, який на час ухвалення рішення не настав, тому порука з підстав передбачених ч. 4 ст. 559 ЦК України не припинилася.

Відповідно до п. 3.4 кредитного договору № 143/07-МК від 27 червня 2007 року банк має право вимагати дострокового повернення кредитних ресурсів, сплати нарахованих процентів по них, неустойки відповідно до умов кредитного договору. У випадку вимоги банку про дострокове повернення кредитних ресурсів та сплату процентів позичальник зобов'язаний здійснювати погашення заборгованості за цим договором, тобто повернути отримані кредитні ресурси та сплатити всі проценти протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту отримання вимоги банку.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до п. 5.1 договору поруки № 143/07-МП від 27 червня 2007 року порука припиняється із припиненням зобов'язання, що забезпечується нею. Порука також припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від настання строку виконання зобов'язання за кредитним договором не заявив вимоги до поручителя.

З матеріалів справи вбачається, що 13 травня 2009 року банком на адресу ОСОБА_4 надіслано вимогу про те, що протягом трьох днів з моменту отримання повідомлення вона має достроково в повному обсязі погасити заборгованість за кредитним договором у розмірі 329 829 грн 5 коп., яка отримана останньою 18 травня 2009 року, про що свідчить її підпис на цій вимозі з проставленням вказаної дати.

Враховуючи наведене, у зв'язку з тим, що позичальник не виконував зобов'язання за кредитним договором, банк реалізував своє право на дострокове повернення заборгованості та зміну термінів погашення кредиту, як це передбачено п. 3. 4 договору.

На зазначені положення договору та обставини справи суд уваги не звернув, ніякої оцінки їм не дав.

З огляду на викладене, висновок апеляційного суду про те, що строком виконання основного зобов'язання є 26 червня 2022 року передчасний, оскільки п. 3.4 кредитного договору передбачено можливість зміни кредитором строку виконання зобов'язань за кредитним договором.

Апеляційний суд не з'ясував чи не змінився строк виконання зобов'язання за кредитним договором у зв'язку з направленням банком вимоги 13 травня 2009 року відповідно до умов та порядку, визначених договором та чи дотримано банком шестимісячний строк звернення з позовом до поручителя передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України

За таких обставин апеляційний суд дійшов помилкового висновку про законність рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 143/07-МП від 27 червня 2007 року.

Неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, тому рішення апеляційного суду в частині вирішення вимог до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 143/07-МП від 27 червня 2007 року не можна визнати законним та обґрунтованим, у зв'язку з чим воно підлягає скасуванню з передачею справи в цій частині на новий цього розгляд до цього суду.

В іншій частині рішення апеляційного суду не оскаржується, тому суд касаційної інстанції його законність не перевіряє.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2015 року в частині вирішення вимог публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 143/07-МП від 27 червня 2007 року скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до цього суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді:В.І. Мартинюк Г.І. Мостова М.І. Наумчук О.М. Ситнік