У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ЮГцемент» на рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 19 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 07 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Югцемент», третя особа - генеральний директор Публічного акціонерного товариства «Югцемент» Петренко Федір Миколайович, про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення працівника, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсації моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення працівника, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсації моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтував тим, що наказом від 11 листопада 2014 року № 473-к його звільнено з роботи на підставі ст. 40 п. 3 КЗпП України за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Позивач вважає звільнення незаконним, оскільки він є членом профспілкової організації. Однак, звертаючись 24 жовтня 2014 року до профспілкової організації із поданням про звільнення, відповідач належно його не обґрунтував, не зазначив в чому полягає систематичне невиконання без поважних причин трудових обов'язків. 24 жовтня 2014 року профспілковий орган прийняв рішення про відмову в наданні згоди роботодавцю на розірвання трудового договору із ним (позивачем). Отже, позивач стверджує, що його звільнення відбулося з порушенням вимог закону, у зв'язку з чим він має бути поновлений на роботі, а оспорюваний наказ про його звільнення - скасований.

При цьому позивач просив стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу і, посилаючись на порушення його трудових прав, та пов'язані із цим переживання, душевні хвилювання, також просив стягнути на свою користь 1000 грн у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 19 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 07 липня 2015 року, позов задоволено.

Скасовано накази генерального директора Публічного акціонерного товариства «ЮГцемент» (далі - ПАТ «ЮГцемент») № 473-к та № 521 від 11 листопада 2014 року та 23 жовтня 2014 року відповідно, про звільнення ОСОБА_2

Поновлено ОСОБА_2 на роботі на посаді водія а/м БєлАЗ-7540 3 класу автотранспортного відділення Виробництва № 1 ПАТ «ЮГцемент» з 11 листопада 2014 року.

Стягнуто з ПАТ «ЮГцемент» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 21 088 грн 92 коп. з урахуванням податків і обов'язкових зборів та 1 000 грн компенсації моральної шкоди.

В частині поновлення на роботі та виплати середнього заробітку за один місяць допущено до негайного виконання рішення суду.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки попередньої згоди на звільнення позивача профспілковий комітет не дав, то у відповідача не було підстав для розірвання з ним трудового договору на підставі п. 3 ст.40 КЗпП.

Ухвалюючи рішення у справі, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалили законні й обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та на правильність висновків судів не впливають.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Публічному акціонерному товариству «ЮГцемент» у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Югцемент», третя особа - генеральний директор Публічного акціонерного товариства «Югцемент» Петренко Федір Миколайович, про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення працівника, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсації моральної шкоди, за касаційною скаргою на рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 19 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 07 липня 2015 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак