Справа № 534/514/15-ц
Провадження № 2/534/359/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2015 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі: головуючого судді Куц Т.О.

при секретарі Ребриній О.О.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Комсомольська цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування. Посилаючись на те, що 24.02.2013 р. помер її батько ОСОБА_5, за життя він був власником квартири АДРЕСА_1 та співвласником квартири АДРЕСА_2 ? частина якої була придбана її батьком разом з дружиною ОСОБА_2 під час перебування шлюбу , а інша ? частина її сином від першого шлюбу . У 2000 р. ОСОБА_5 склав заповіт , де все своє майно де б воно не було і з чого не складалось заповідав ОСОБА_4 , вона є єдиною спадкоємицею за заповітом, ще однією спадкоємицею за законом є дружина батька ОСОБА_2 Після спливу строку вона та ОСОБА_2 звернулись до Комсомольської нотаріальної контори для оформлення спадкових прав , проте ОСОБА_2 надала документи лише на квартиру АДРЕСА_3 і їй було видано свідоцтво про право на спадщину і вона стала власником ? частини вищезазначеної квартири. Вважає, оскільки квартира АДРЕСА_4 була придбана під час шлюбу відповідачки з її батьком просить визнати за нею право власності на 3/4 частини квартири АДРЕСА_5 в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_5 , померлого 24.02.2013 р.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю посилаючись на обставини зазначені в позові .

Відповідач та її представник ОСОБА_3 позов не визнали повністю, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність .

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши докази , надані сторонами на доведення обставин, на які вони посилаються , обґрунтовуючи свої позовні вимоги та заперечення, суд находить позов обґрунтованим і таким , що не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть від 27.08.2014 р. помер ОСОБА_5 , який був батьком позивача , що підтверджується свідоцтвом про народження від 02.06.1968 р. , також витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища в якому зазначено, що ОСОБА_6 після одруження змінила прізвище на «Гриценко» , а потім з «Гриценко» на «Шишакова» (.с.7-10).

Згідно заповіту від 25.12.2000 р. ОСОБА_5 заповів все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось ОСОБА_4 (а.с.5).

Згідно свідоцтва про право на спадщину з заповітом ОСОБА_4 отримала спадщину , яка складається з ? часток квартири АДРЕСА_6 (а.с.11).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки, тобто позивач ОСОБА_4 має право на спадкове майно, як спадкоємець першої черги, а також як спадкоємець за заповітом.

Вирішуючи питання про визнання належності спірного майна до складу спільного сумісного майна подружжя, суд виходить із наступного.

Згідно договору купівлі продажу від 08.08.2001 р. ОСОБА_2 та ОСОБА_7М продали , а ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 в рівних частках купили квартиру АДРЕСА_7 (а.с.38-39).

Згідно договору купівлі продажу від 08.08.2001 р. ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 продали , а ОСОБА_2 та ОСОБА_7 купили в рівних частках квартиру АДРЕСА_8 (а.с.39).

Згідно п.п. 23,30 Постанови Пленума Верховного Суду України від 21.12.2007р. № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з»ясовувати джерело і час його придбання.

Водночас, ст.24КпШС України , який діяв на час виникнення права власності на спірну квартиру, визначено, що до роздільного майна подружжя відноситься, зокрема, майно, що належало кожному з подружжя до одруження.

Як вбачається із змісту договору купівлі-продажу від 08.08.2001р., квартира АДРЕСА_9, яка була продана ОСОБА_2 та ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10А, та ОСОБА_9, належала ОСОБА_2 до одруження , отже, відносилась до роздільного майна подружжя.

За змістом п. 24 Постанови Пленум Верховного Суду України, від 21.12.2007р. №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", не належить до спільного сумісного майна подружжя речі, хоч і набуті в шлюбі, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто.

Враховуючи вищенаведене, кошти, отримані за продаж квартири АДРЕСА_9, є роздільним майном подружжя, отже, належать ОСОБА_2 особисто.

Як вбачається із матеріалів справи, договори купівлі спірної квартири N9 43 по вул. Добровольського 37 в м. Комсомольську, та продажу квартири АДРЕСА_9, відбулись в той самий день і час, оформлені в одного нотаріуса, та між тими самими особами. Сума коштів, сплачена ОСОБА_2 та ОСОБА_7 за спірну квартиру, є меншою, ніж сума продажу квартири АДРЕСА_10, отже, факт будь-якої доплати за спірне майно, не мав місця. Фактично, сторони здійснили обмін майна, оформлений одночасно у вигляді двох договорів купівлі-продажу, в яких кожна із сторін виступила продавцем майна, яке передано іншій стороні, і водночас покупцем майна, отриманого від іншої сторони, що не суперечить змісту ст.241-242 ЦК УРСР, що діяв на час спірних правовідносин.

За таких обставин, є недостанім для визначення спільної сумісної власності один лише факт набуття майна під час шлюбу, оскільки джерелами його набуття є не спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя, а кошти від продажу роздільного майна подружжя, а саме квартири АДРЕСА_9, одна частка в якій належала ОСОБА_2 особисто до одруження, інша - третій особі ОСОБА_7 Отже, твердження позивача про наявність права спільної сумісної власності на спірне майно, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Будь-які інші належні та допустимі докази щодо участі спільними сумісними коштами або спільною праця подружжя, у придбанні спірної квартири, окрім зазначення факту придбання її під час шлюбу, позивачем не надано.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,11,60,61,208,209,213-215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги , якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Полтавської області через Комсомольський міський суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи , які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя підпис ОСОБА_11

З оригіналом вірно:

Суддя Т.О. Куц