Справа № 487/2512/15-ц
Провадження № 2/487/1481/15
РІШЕННЯ

Іменем України

16.06.2015 року Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді - Нікітіна Д.Г., при секретарі - Шапошник Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті", ОСОБА_2 про визнання недійсним положення кредитного договору, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд визнати недійсними положення щодо обовязку розрахунку платежів за кредитним договором за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США, а саме розділ 1. «Предмет договору» Загальних умов кредитування, розділ 2. «Плата за користування кредитом», а також Графік погашення кредиту від 15.11.2013 №50011133 кредитного договору від 15.11.2013 №50011133, який складається з самого кредитного договору, загальних умов кредитування, графіку погашення кредиту №50011133 від 15.11.2013 та додаткової угоди від 15.11.2013 до кредитного договору, укладеного між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті».

В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача ТОВ "Порше Мобіліті", в судове засідання не з'явився, при цьому надав заяву про розгляд справи без участі представника відповідача, проти позовних вимог заперечує в повному обсязі з підстав викладених в запереченнях на позовну заяву.

Суд заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 15.11.2013 року між ТОВ "Порше Мобіліті" та ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 50011133, відповідно до умов якого позивач отримав кредит в сумі 142162,56 грн., що еквівалентно 17280,00 доларів США, строком на 60 місяців зі сплатою відсотків за користування кредиту в розмірі 9,90 % (змінна ставка відповідно до ст. 2.3 Загальних умов кредитування) на придбання автомобіля марки VW, модель Jetta NF, кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1968 куб. см., рік випуску 2013.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В позовній заяві позивач стверджує, що згідно приписів цивільного законодавства обов'язку кредитодавця надати певну суму кредиту кореспондується обовязок позичальника повернути таку ж суму грошових коштів, а також сплатити процентb за користування цими коштами. Таким чином, якщо позивачці було надано кредит у розмірі 142162,56 грн. строком на 60 місяців з відсотковою ставкою 9,9% річних, то повернути вона повинна 142162,56 грн. з урахуванням 9,9% річних, нарахованих за 60 місяців на суму залишку заборгованості.

Відповідно до п. 1.3.1 Загальних умов кредитування (додатку до Кредитного договору № 500111333 від 15.11.2013 р.) розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту та додаткового кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти станом на робочий день, що передував дню укладення Кредитного договору, у графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною Кредитного договору. В подальшому позичальник сплачує платежі у повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно до виставлених Компанією рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування обмінного курсу за безготівковими операціями банку, назву якого зазначено у Кредитному договорі до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту, при цьому для розрахунку використовується обмінний курс, чинний станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунка з урахуванням передбачених особливостей

Позитивне або від'ємне значення різниці, яка виникла внаслідок зміни обмінного курсу іноземної валюти за безготівковими операціями, чинного станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунка, та обмінного курсу за безготівковими операціями, чинного станом на робочий день, що передував дню укладання Кредитного договору, по відношенню до основної суми боргу та суми процентів, вказаних у графіку погашення кредиту, враховується як коригування суми процентів, що підлягає сплаті відповідно до умов цього кредитного договору.

Якщо в період між датою виставлення рахунка та датою отримання суми, еквівалентноої тій, що зазначена в такому рахунку, обмінний курс, який був використаний Компанією, збільшиться більше, ніж на 2%, різниця, що виникла внаслідок такого збільшення, виплачується Позичальником.

Відповідно до вимог ст. 524 ЦК України, зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Згідно із положенням ч. ч. 1 та 2 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верхового Суду України №9 від 06.11.2009 року встановлено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання сторонами вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

Відповідно до п. 9.5 Загальних умов кредитування (додатку до Кредитного договору № 50011133 від 15.11.2013 р.) підписанням Загальних умом кредитування Позичальник підтверджує, що Компанія належним чином ознайомила Позичальника з інформацією передбаченою ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12.05.1991 р. № 1023-ХІІ, а також що позичальник ознайомився з правилами надання фінансових послуг (кредитів), затверджених Компанією.

Статтею 1055 встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

У даному випадку відсутні підстави вважати, що позичальника зобовязано повернути ті гроші, які він не отримував, а також сплатити проценти за користування тими коштами, якими він не користувався, оскільки при підписанні договору позивач мав реальну можливість ознайомитись з умовами договору, в зв'язку з чим і погодився на його укладання шляхом підписання договору.

Враховуючи наведене в суду відсутні підстави вважати, що положення кредитного договору не відповідають чинному законодавству про кредитування.

При цьому суд враховує положення ст. 627 ЦК України, відповідно до якої сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Тому, доводи позивача про визнання недійсними положення щодо обовязку розрахунку платежів за кредитним договором за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США, а саме розділ 1. «Предмет договору» Загальних умов кредитування, розділ 2. «Плата за користування кредитом», а також Графік погашення кредиту від 15.11.2013 №50011133 кредитного договору від 15.11.2013 №50011133, який складається з самого кредитного договору, загальних умов кредитування, графіку погашення кредиту №50011133 від 15.11.2013 та додаткової угоди від 15.11.2013 до кредитного договору, укладеного між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» з цих підстав є необґрунтованими.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання недійсним положення кредитного договору.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 57-60, 88, 209, 212-215,218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті", ОСОБА_2 про визнання недійсним положення кредитного договору - відмовити.

Рішення набирає законної сили через 10 днів після його проголошення і може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в строк і порядок, встановлений ст. ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя (підпис) Д.Г. Нікітін

Копія вірна.

Суддя: