Справа № 219/2838/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.07.2015 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Радченко Л.А.,

при секретарі Лосинської І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Артемівська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту охорони здоровя Донецької обласної державної адміністрації та Комунальної лікувально-профілактичної установи «Міський наркологічний диспансер м. Горлівки» про стягнення заборгованості по заробітній платі,-

Іванівни про визнання права власності у порядку спадкування ,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Департаменту охорони здоровя Донецької обласної державної адміністрації про стягнення заборгованості з заробітної плати в сумі 10866 гривень, компенсації за невикористану відпустку у розмірі 1500 гривень, та моральної шкоди в розмірі 1 000 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 03 травня 2012 року вона перебувала в трудових відносинах з комунальною лікувально-профілактичною установою «Міський наркологічний диспансер м. Горлівки». 31 грудня 2014 року її було звільнено на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. На день звільнення з нею не було здійснено розрахунок, у звязку з чим виникла заборгованість по заробітній платі за період з липня по грудень 2014 року у вигляді заборгованості по заробітній платі у сумі 10866 гривень та невиплаченої компенсація за невикористану відпустку в розмірі 1500 гривень. ОСОБА_2 Статуту, комунальна лікувально-профілактична установа «Міський наркологічний диспансер м. Горлівки» є комунальним лікувально-профілактичним закладом, який засновано на власності територіальної громади міста Горлівки відповідно до рішення обласної ради від 03.09.2002 року № 4/3-50 прийнята в спільну власність територіальних громад, селищ, міст, які знаходяться в управлінні Донецької обласної ради. Управління Диспансера в межах повноважень, згідно рішення обласної ради від 04.03.1999 року № 23/5-116 «Про делегування повноважень Донецької обласної ради Донецької обласної державної адміністрації стосовно майна області та про затвердження переліку обєктів спільної власності територіальних громад, що знаходяться в управлінні обласної ради», здійснює облдержадміністрація. Враховуючи, що координацію діяльності, а також фінансування Диспансеру здійснює департамент охорони здоровя Донецької обласної державної адміністрації, просила стягнути з відповідача на свою користь заборгованість з заробітної плати та моральну шкоду. В подальшому позивачка уточнила позовні вимоги, про що надала відповідну уточнену позовну заяву, в якій вона просить стягнути солідарно з департаменту охорони здоровя Донецької обласної державної адміністрації та комунальної лікувально-профілактичної установи «Міський наркологічний диспансер м. Горлівки» заборгованість з заробітної плати в розмірі 11197 гривень 74 копійок та компенсацію за невикористану відпустку в сумі 1233 гривень 33 копійки, а всього 12431 гривень 07 копійок.

У судове засідання позивач та його представник не з,явились, про час розгляду справи були повідомлені належним чином відповідно до ст.76 ЦПК України, надали суду заяви, в яких підтримали позовні вимоги та просять справу розглянути у їх відсутність, тому, суд, вважає можливим розглянути справу у їх відсутність.

Представник відповідача Департаменту охорони здоровя Донецької обласної державної адміністрації, в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В наданих до суду запереченнях зазначив, що відповідно до Статуту комунальної лікувально-профілактичної установи «Міський наркологічний диспансер м. Горлівки», затвердженого розпорядженням голови Донецької облдержадміністрації від 05.03.2007 року № 108, управління охорони здоровя (на теперішній час департамент охорони здоровя), здійснює лише координацію діяльності диспансеру. Позивач ОСОБА_1 не перебувала у трудових відносинах із департаментом охорони здоровя облдержадміністрації. Станом на теперішній час КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Горлівки» знаходиться на непідконтрольній органам державної влади України території і не перебуває у віданні департаменту охорони здоровя облдержадміністрації. Просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Представник відповідача комунальної лікувально-профілактичної установи «Міський наркологічний диспансер м. Горлівки» в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, головним лікарем КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Горлівки» надіслано заяву на адресу суду, в якій він просив розглянути справу без участі представника КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Горлівки», просив прийняти рішення по справі на розсуд суду.

Враховуючи викладене, суд, також, ухвалив про розгляд справи у відсутність відповідачів.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

ОСОБА_2 з частиною 1 статті 1 Закону України «Про оплату праці» заробітною платою є винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

Правовідносини, що виникли між сторонами , врегульовані ст. 116 КЗпП України, відповідно до якої при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства проводяться в день звільнення.

Як встановлено судом і таке вбачається з матеріалів справи, позивачка перебувала в трудових відносинах з комунальною лікувально-профілактичною установою «Міський наркологічний диспансер м. Горлівки» з 03 травня 2012 року, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.4-9).

Відповідно до наказу № 213к від 31 грудня 2014 року ОСОБА_1 звільнено на підставі ст. 38 КЗпП України з посади молодшої медичної сестри диспансерного відділення № 2 (а.с.10-12).

На день звільнення позивача існувала заборгованість по заробітній платі за період з липня 2014 року по грудень 2014 року включно в сумі 11197 гривень 74 копійки та компенсації за невикористану відпустку в сумі 1233 гривень 33 копійки, а всього 12431 гривня 07 копійок, які, в порушення положень ст. 116 КЗпП України, їй відповідачем комунальною лікувально-профілактичною установою «Міський наркологічний диспансер м. Горлівки» виплачені не були, і що підтверджується матеріалами справи, а саме, довідкою про розмір заборгованості (а.с.57).

Встановлено, що, незважаючи на те, що комунальна лікувально-профілактична установа «Міський наркологічний диспансер м. Горлівки» станом на теперішній час перебуває на непідконтрольній органам державної влади Україні території, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, діяльність комунальної лікувально-профілактичної установи «Міський наркологічний диспансер м. Горлівки» не припинена.

При цьому, пунктом 2 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 595 від 07 листопада 2014 року «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», передбачено, що у населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообовязкового державного соціального страхування здійснюються лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» передбачено, що згідно зі ст. 21 КЗпП України належним відповідачем у справі за позовом про оплату праці є та юридична особа (підприємство, установа, організація), з якою позивачем укладено трудовий договір; разом з тим на зазначені вимоги поширюються положення ч. 3 ст. 32 Цивільного кодексу України і п. 3 ст. 39 Закону України «Про власність», згідно з якими в разі недостатності у державної установи (організації) коштів відповідальність за її зобовязаннями несе власник.

ОСОБА_2 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, Донецька обласна державна адміністрація є лише засновником комунальної лікувально-профілактичної установи «Міський наркологічний диспансер м. Горлівки», а не власником.

Відповідно до п. 1.2 Статуту комунальної лікувально-профілактичної установи «Міський наркологічний диспансер м. Горлівки» управління Диспансером, в межах повноважень, згідно з рішенням обласної ради від 04.03.1999 року № 23/5-116 «Про делегування повноважень Донецької обласної ради Донецькій обласній державній адміністрації щодо управління майном області та про затвердження переліку обєктів спільної власності територіальних громад, що знаходяться в управлінні обласної ради», здійснює облдержадміністрація; координацію діяльності здійснює управління охорони здоровя облдержадміністрації.

Таким чином, враховуючи, що департамент охорони здоровя Донецької обласної державної адміністрації не є юридичною особою, із якою позивач перебувала у трудових відносинах, та не є власником такої юридичної особи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з заробітної плати з департаменту охорони здоровя Донецької обласної державної адміністрації слід відмовити.

В той же час, позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості із заробітної плати саме з Комунальної лікувально-профілактичної установи «Міський наркологічний диспансер м. Горлівки» є законними та обґрунтованими, тому суд вважає за необхідне стягнути з Комунальної лікувально-профілактичної установи «Міський наркологічний диспансер м. Горлівки» на користь ОСОБА_1 заборгованість з заробітної плати за період з липня 2014 року по грудень 2014 року включно в сумі 11197 грн. 74 коп.; компенсацію за невикористану відпустку в сумі 1233 грн. 33 коп., в задоволенні позовних вимог позивача до Департаменту охорони здоровя Донецької обласної державної адміністрації про стягнення заборгованості по заробітній платі слід відмовити.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з Комунальної лікувально-профілактичної установи «Міський наркологічний диспансер м. Горлівки» слід стягнути на користь держави судовий збір у сумі 243грн. 60 коп., оскільки позивач при подачі позову до суду була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 116,235 КЗпП України, ст. ст. 5, 6, 10, 58, 60, 79, 81, 85, 88, 107, 179, 208, 209, 213, 215 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту охорони здоровя Донецької обласної державної адміністрації та Комунальної лікувально-профілактичної установи «Міський наркологічний диспансер м. Горлівки» про стягнення заборгованості по заробітній платі задовольнити частково.

Стягнути з Комунальної лікувально-профілактичної установи «Міський наркологічний диспансер м. Горлівки» на користь ОСОБА_1 заборгованість з заробітної плати за період з липня 2014 року по грудень 2014 року включно в сумі 11197 грн. 74 коп.; компенсацію за невикористану відпустку в сумі 1233 грн. 33 коп., а всього 12431,07грн.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту охорони здоровя Донецької обласної державної адміністрації про стягнення заборгованості по заробітній платі відмовити.

Стягнути з комунальної лікувально-профілактичної установи «Міський наркологічний диспансер м. Горлівки» судовий збір на користь держави у розмірі 243 грн. 60 коп.

На рішення може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області. Особи,які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.А.Радченко