Справа № 473/1620/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" серпня 2015 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Вуїва О.В., при секретарі Заблоцькій М.М.,

за участю: представника позивачки ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя в якому вказувала, що з 08 вересня 2007 року по 04 квітня 2014 року вона перебувала з ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі.

Мають спільну малолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В період шлюбу сторони за договором купівлі-продажу від 16 жовтня 2009 року за спільні кошти набули у власність незавершений будівництвом з 94 % готовності житловий будинок АДРЕСА_1 Вознесенського району Миколаївської області.

Покупцем за договором був ОСОБА_2

Оскільки згода про добровільний поділ спірного майна між сторонами не досягнута, а тому позивачка, враховуючи рівність часток подружжя, просила поділити спільне майно в судовому порядку, визнавши за нею право власності на ? його частку.

В судовому засіданні, яке відбувалося без особистої участі позивачки, її представник ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним в позові.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю.

Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі позивачки ОСОБА_3, оскільки матеріали справи містять достатньо відомостей про права та взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення представника позивачки ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст. 174 ЦПК України наслідків визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

При цьому судом встановлено, що сторони з 08 вересня 2007 року по 04 квітня 2014 року перебували в зареєстрованому шлюбі.

Мають спільну малолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В період шлюбу за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 16 жовтня 2009 року, реєстр. №1935 та за спільні кошти останні придбали у власність незавершений будівництвом з 94 % готовності житловий будинок АДРЕСА_1 Вознесенського району Миколаївської області.

Покупцем за договором був ОСОБА_2

Позивачка бажає поділити будинок, проте сторони не можуть досягти згоди щодо порядку такого поділу. Спору щодо поділу решти майна на час розгляду справи між сторонами немає.

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" (далі - постанова Пленуму), а саме в п.п. 23, 24 зазначає, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 71 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, яке ділиться між ними в натурі. Поділ здійснюється за взаємною згодою подружжя, а в разі недосягнення згоди - судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Положення ч. 1 ст. 70 СК України, п. 30 постанови Пленуму вказують на те, що в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно п. 25 постанови Пленуму вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільні речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

З врахуванням встановлених обставин суд вважає, що поділ майна повинен бути здійснений у спосіб, який просить позивачка, а саме шляхом визнання її власником 1/2 ідеальної частки спірного майна.

Суд не здійснює розподіл судових витрат, оскільки сторона позивача не наполягала на їх відшкодуванні.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 174, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на ? частку незавершеного будівництвом (з 94 % готовності) житлового будинку АДРЕСА_1 Вознесенського району Миколаївської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В. Вуїв