Справа № 2-8076/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2010 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі: головуючого судді Дрішлюка А.І., при секретарі судового засідання Алманової І.Г.,

Щозглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, відшкодування І 'моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси 18 серпня 2009 року звернувся ОСОБА_1 шіихайло ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу. Свої Лозовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 26.07.2007 року він уклав із позивачкою договір возики, за умовами якого надав ОСОБА_2 грошову суму у розмірі 20000 доларів США у жгрок до 01 січня 2008 року. У зазначений строк відповідач позику не повернула, тому позивач ¦росить стягнути з відповідача грошову суму у розмірі 240316грн. 27 коп., у тому числі суму ¦сновного боргу - 154076 грн., суму прострочених процентів за договором позики у розмірі р2638 грн. 70 коп., суму трьох процентів річних за прострочений період у розмірі 9535 грн. 83 шоп., індекс інфляції за прострочений період 44065 грн. 74 коп., крім того, просить стягнути з відповідача суму компенсації за заподіяну порушенням зобовязання моральну шкоду у розмірі 0000 гривень.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23.02.2010 року позов кубіс ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу було ¦адоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 208437 грн. 72 коп., з яких 160040 грн. (сто шістдесят тисяч шорок гривень 00 копійок) - сума основного боргу, 38163,93 грн. (тридцять вісім тисяч сто ¦пістдесят гри гривні 93 копійки) - сума прострочених процентів за договором позики, 10233,79 ¦рн. (десять тисяч двісті тридцять три гривні 79 копійок) - сума трьох процентів річних за ¦прострочений період. В частині стягнення індексу інфляції та компенсації моральної шкоди - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовій збір в розмірі ¦1700 грн. та витрати на ІТЗ судового процесу.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 29.10.10 р. заяву ОСОБА_2 1 Едуардівни про перегляд заочного рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу було задоволено, заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23.02. 2010 року, ухвалене у справі за позовом за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу скасовано, призначено справу до розгляду в загальному порядку.

В судовому засіданні сторона позивача підтримала уточнені позовні вимоги, представник відповідача надав письмові заперечення на позов, предявив розписки про передачу грошових коштів в погашення боргу.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 26.07.2007 було укладено договір позики між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, за умовами якого ОСОБА_4 надав ОСОБА_2 грошову суму у розмірі 20000 доларів США у строк до 01 січня 2008

¦ису. Вищевказані правовідношення підтверджуються наявністю розписки позичальника, копія Кої приєднана до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на «і вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та ¦шими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають Аачення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у Ифаві, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4 в частині жягнення боргу за договором позики суд виходить з наступного.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого «вільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання ¦натурі.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє іинну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання

До матеріалів справи приєднані копії розписок, справжність яких підтверджена сторонами про отримання від відповідача наступних сум грошових коштів: 25.10.2009 р., ¦0.11.2009, 20.12.2009, 01.02.2010 р„ 20.02.2010 р., 30.03.2010 р. 18.08.2010 р., 12.09.2010 р. по ¦00 доларів США - всього 3200 доларів США.

Відмовляючи позивачеві у задоволенні вимог в частині стягнення відсотків, та Зараховуючи фактично отримані грошові кошти в рахунок погашення основного боргу за ¦оговором позики, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 4, ч.б Закону України „Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг від 12.07.2001 р. І62664-ІП, надання коштів в позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, є фінансовою послугою. Відповідно до ст.5 цього ж Закону, право на здійснення фінансових рослуг надаються фінансовим установам, а також фізичним особам - субєктам підприємницької діяльності. Позивач є фізичною особою, без державної реєстрації субєктом підприємницької діяльності, тому він не може надавати фінансових послуг, а отже отримувати відсотки за надання позики.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення суми позики підлягають задоволенню з зарахуванням отриманих фактично грошових коштів позивачем в погашення суми боргу, оскільки сторони підтвердили факт видачі розписок, їх справжність. Виходячи з цього, сума еесплаченого боргу становить 16 800 дол. США, що відповідно до курсу Національного банку України на момент прийняття рішення по справі складає 7, 98*17 800=134 064 грн.

Згідно ст.ст. 1048-1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового ^зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу 'кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд вважає за необхідним задовольнити позовні вимоги в частині трьох відсотків річних та стягнути з відповідача на користь позивача з розрахунку 1647 долл. США ці відсотки, що складає 13143 грн. 06 коп. Відмовляючи позивачеві у задоволенні вимог в частині стягнення індексу інфляції та моральної шкоди, суд виходить з таких міркувань. Як вбачається з матеріалів справи, сума позики визначалась у доларах США, а не в національній валюті України, і при перерахунку суми боргу з іноземної валюти на національну, позивачем був урахований офіційний курс гривні до долару США, установлений Національним банком України на 16 лютого 2010 року. У зв'язку з викладеним, при вирішенні питання про повернення боргу не може враховуватись індекс інфляції, який установлений відносно гривні, а не іноземної валюти. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення

з

/0

иіональної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні, а і іноземної валюти. Отже, визначення в договорі грошових зобов'язань у іноземній валюті не перечить чинному законодавству, однак унеможливлює урахування розрахованого гржавним комітетом статистики України індексу інфляції для обгрунтування вимог, >в'язаних зі знеціненням боргу, визначеного в іноземній валюті. Гака думка суду дтверджується положеннями ст. 524 ЦК України, яка встановлюючи можливість користання механізму еквіваленту в іноземній валюті, фактично включає захист майнових тересів кредитора від знецінення грошового зобовязання вираженого в національній валюті.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд кодить з того, що стаття 1050 ЦК України та інші положення відповідного розділу ЦК країни не передбачають стягнення компенсації завданої моральної шкоди у разі невиконання бовязань за договором позики.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, ідшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 юшові кошти у сумі 134 064 грн. основного боргу та суму трьох процентів річних в розмірі 3143 грн. 06 коп.

В частині стягнення процентів за договором позики, індексу інфляції та компенсації Ев даної моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовій збір в розмірі 1700 рн. та витрати на ІТЗ судового процесу в розмірі 120 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської юласті через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення иеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 16, 526, 530, 610, 615, 625, 1048-1050 ЦК України, ст.ст. 1,3, 15, 31, 60, >9, 213, 214, 224-225 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ: