Справа № 216/1453/15-ц
Номер провадження № 2/197/421/15
УХВАЛА

24 липня 2015 року . Суддя Широківського районного суду Дніпропетровської області Ліснецький І.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про про забезпечення позову шляхом накладення арешта на майно,- ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Крім того 24.07.2015 року звернувся в суд з клопотанням про забезпечення позову шляхом накладання арешту на 1/2 частки квартири за адресою : АДРЕСА_1, що належить на праві спільної сімісної власності відповідачкі ОСОБА_2.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Згідно ст. 152 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як вбачається з поданого позову, позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 78 395 грн. 00 коп., але в забезпечення позову просить накласти арешт на 1/2 частки квартири за адресою : АДРЕСА_1, що належить на праві спільної сімісної власності відповідачкі ОСОБА_2 не зазначаючи його вартість.

Арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а у разі потреби - в обмеженні права користування майном або його вилученні у боржника та передачі на зберігання іншим особам. Види, обсяги і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Порушення заборони державного виконавця розпоряджатися або користуватися майном, на яке накладено арешт, тягне за собою відповідальність зберігача майна, передбачену законом.

Арешт застосовується:

для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації;

для виконання рішення про конфіскацію майна боржника;

при виконанні ухвали суду про накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб.

Як вбачається із заяви, наданої заявником, ним не обгрунтовано необхідності застосування саме такого виду забезпечення позову, чому є недієвимо інші види забезпечення позову, не наведено мотивів, за якими інші види забезпечення позову неможливо застосувати у даній цивільній справі щодо відповідача, а тому у суду відсутні підстави для забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, яке належить відповідачу, за таких обставин суд вважає, що в задоволення заяви про накладення арешту на майно відповідача ОСОБА_2 необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про накладення арешту на майно відповідача ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного суду через Широківський районний суд Дніпропетровської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: І.В. ЛІСНЕЦЬКИЙ