У х в а л а

іменем україни

23 грудня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Дем'яносова М.В.,Коротуна В.М.,Маляренка А.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 15 січня 2015 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 27 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_6, у якому з урахуванням уточнення позовних вимог просила: стягнути з відповідачів солідарно на її користь заподіяну моральну шкоду в сумі 2 500 грн, матеріальну шкоду в сумі 230 грн 84 коп, зобов'язати відповідачів усунути перешкоди в користуванні її земельною ділянкою, демонтувавши кам'яний стовп, який знаходиться на її земельній ділянці вглиб на відстані 25 сантиметрів від межі з ОСОБА_5

На обґрунтування позову зазначила, що вона проживає в м. Миколаєві в індивідуальному житловому будинку на приватизованій земельній ділянці по АДРЕСА_1. Її сусідкою являється ОСОБА_5 В жовтні 2005 року позивачем за пропозицією ОСОБА_5 з участю сусідів і представника Миколаївської міської ради, за свій кошт встановлено на межі їхніх земельних ділянок огорожу: цементний фундамент, металічні стовпці і металеву сітку-рабицю. 09 листопада 2005 року комісією Миколаївської міської ради була встановлена і узгоджена межа між земельними ділянками позивача і відповідачів, а саме по встановленій металевій огорожі. Акт узгодження межі підписали всі сусіди, і в тому числі і ОСОБА_5 Після одержання правовстановлюючих документів на земельну ділянку по АДРЕСА_2, відповідачем було самовільно захоплено земельну ділянку позивача, пересунувши крайній бетонний стовп огорожі на 25 см. вглиб земельної ділянки позивача, а тому позивач була змушена для приватизації своєї земельної ділянки 15 липня 2009 року по новому узгоджувати і встановлювати межу між суміжними ділянками. Межовим знаком між ділянками була визнана металева огорожа з урахуванням перенесеного крайнього бетонного стовпа огорожі на 25 см. вглиб земельної ділянки позивача. Але 29 вересня 2009 року відповідачі, незважаючи на погодження меж, самовільно зрізали три металічні стовпчики огорожі позивача. Відповідно до мирової угоди і ухвали Миколаївського районного суду від 21 грудня 2009 року ОСОБА_5 повинна була відновити стовпці огорожі до попереднього стану, вона цього не зробила, а навпаки, безпідставно, 17 березня 2014 року разом зі своїм чоловіком, ОСОБА_6 знесли її огорожу, зняли металічну сітку. Згодом розбили фундамент і знесли останні чотири металічні стовпці її огорожі.

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 15 січня 2015 року позов задоволено частково. Вирішено: зобов'язати ОСОБА_5 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_4 земельною ділянкою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, м. Миколаїв, що належить їй на праві власності (державний акт серія НОМЕР_1) демонтувавши кам'яний стовп, який знаходиться на її земельній ділянці вглиб на відстані 25 сантиметрів від межі з ОСОБА_5; стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 завдану матеріальну шкоду в сумі 230 грн 84 коп. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 27 серпня 2015 року

рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 15 січня 2015 року в частині зобов'язання ОСОБА_5 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_4 земельною ділянкою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, демонтувавши кам'яний стовп, який знаходиться на її земельній ділянці вглиб на відстані 25 сантиметрів від межі з ОСОБА_5 та в частині стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 337 грн 10 коп. скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати оскаржувані рішення суду першої та апеляційної інстанції та закрити провадження у справі, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку, що відсутні підстави для застосування п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України та закриття провадження у справі, оскільки позов пред'явлено із інших правових підстав, у 2008 році ОСОБА_4 пред'являла позов як користувач земельної ділянки, а у даній справі, ОСОБА_4 пред'явлено позов як власником (після приватизації в 2010 році) земельної ділянки.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 27 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

М.В. Дем'яносов В.М. Коротун А.В. Маляренко