Справа № 583/2146/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2015 року м. Охтирка

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в м. Охтирка Сумської області в складі:

головуючого судді Білери П.П.

при секретарі Дяченко Ю.М.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Охтирський міськрайонний сектор державної міграційної служби України в Сумській області, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та примусове зняття з реєстрації, суд

Встановив:

06 липня 2015 року до Охтирського міськрайонного суду Сумської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2, третя особа - Охтирський міськрайонний сектор державної міграційної служби України в Сумській області, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та примусове зняття з реєстрації.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що йому на праві приватної власності згідно договору дарування від 17 липня 2008 року належить будинок за адресою: АДРЕСА_1. За даною адресою окрім нього зареєстрована його дружина ОСОБА_3 та ОСОБА_2. Але останній протягом тривалого часу у даному будинку не проживає, його особистих речей у будинку немає. Крім того, будинком ОСОБА_2 не користується та участі в його утриманні не приймає. На даний час відповідач проживає у місті Сочі Краснодарського краю Російської Федерації. Факт не проживання відповідача ОСОБА_2 підтверджується довідкою про склад сім'ї від 03 липня 2015 року. Зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_2 є будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1. З метою зменшення оплати за комунальні послуги, вартість яких рахується за кількістю зареєстрованих осіб, він має намір звернутися до відповідних органів для оформлення субсидій на оплату комунальних послуг. Позивач також зазначає, що він має дружні стосунки з відповідачем, і останній не буде заперечувати проти зняття його з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою у судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів згідно чинного законодавства України з позовом про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за вищевказаною адресою та примусове зняття його з реєстрації,.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити, визнавши ОСОБА_2, який на даний час має місце реєстрації свого проживання за адресою: АДРЕСА_1, таким, що втратив право користуватися зазначеним житлом, так як останній не є власником житлового будинку, понад п'ятнадцяти років у ньому не проживає взагалі, а реєстрація місця проживання відповідача за вказаною адресою суперечить його законним інтересам щодо повноцінного користування житловим будинком на власний розсуд та змушує його сплачувати додаткові комунальні послуги за ОСОБА_2, який ними не користується.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, але у матеріалах даної цивільної справи є нотаріально посвідчена заява ОСОБА_2 від 27 червня 2015 року, де він просить суд дану цивільну справу розглядати без його участі, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання його таким, що втратив право користуватися житловим приміщенням, зняття його з реєстраційного обліку, підтримує у повному розмірі.

Представник третьої особи Охтирського міськрайонного сектору Управління державної міграційної служби України в Сумській області в судове засідання не з'явився, але до початку розгляду справи по суті 17 липня 2015 року надав суду заяву, у якій просить суд розглядати справу у відсутність їх представника, заперечень проти позовних вимог не мають.

Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухавши думку позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах цивільної справи, дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 липня 2008 року між дарувальником ОСОБА_4 та обдарованим ОСОБА_1 був укладений договір дарування частини житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Сумської області Лебєдєвою Л.М., про що була зроблена відповідна позначка в реєстрі за № 3042.

Відповідно до копії будинкової книги на домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за даною адресою станом на день звернення до суду позивача зареєстрованими значаться наступні особи: позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Крім того, у судовому засіданні була досліджена копія паспорту позивача ОСОБА_1. Так, згідно копії паспорта громадянина України, виданого на ім'я ОСОБА_1, серії НОМЕР_1, виданого 02 березня 1999 року Охтирським МВ УМВС України в Сумській області, місце проживання ОСОБА_6 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1.

З копії Технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду на адресу: АДРЕСА_1, складеного 07 липня 2008 року, вбачається, що власником будинковолодіння за вказаною адресою є ОСОБА_1.

Як вбачається з копії довідки за № 866 від 03 липня 2015 року, виданої виконавчим комітетом Охтирської міської ради Сумської області, у будинку за адресою: АДРЕСА_1 дійсно зареєстрований та мешкає ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_3; його племінник ОСОБА_2 зареєстрований за даною адресою, але за місцем місця реєстрації з 2000 року не проживає.

Згідно довідки, виданої Охтирським МС УДМС України в Сумській області від 07 липня 2015 року за № 16125, за відомостями адресно - довідкової картотеки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

З нотаріально посвідченої заяви відповідача ОСОБА_2, який на даний час мешкає у місті Сочі Краснодарського краю Російської Федерації, адресованої Охтирському міськрайонному суду Сумської області, копія якої є у матеріалах цивільної справи, вбачається, що відповідач ОСОБА_2 даний позов ОСОБА_1 визнає повністю.

Судом було встановлено, що між сторонами виникли цивільні правовідносини, в цих правовідносинах порушено право позивача на володіння та користування нерухомим майном, яке належить йому на праві особистої приватної власності.

Згідно ч. 1 Ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Стаття 317 Цивільного кодексу України зазначає, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до Ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

На підставі ч. 1 Ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або члена його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно Ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

На підставі зібраних належних та допустимих доказах по даній справі, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 хоч і зареєстрований у будинку за адресою: АДРЕСА_1, але фактично з 2000 року не проживає у вказаному домоволодінні. Тому з огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача щодо визнання відповідача такими, що втратив право користування житловим приміщенням, підлягають повному задоволенню.

Крім того, слід зазначити, що порядок реєстрації, зняття з реєстрації громадян, а також іноземців чи осіб без громадянства, які на законних підставах, перебувають в Україні визначено Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Відповідно до Ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній, установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи.

У зв'язку з тим, що відповідач ОСОБА_2 значиться зареєстрованим, але фактично не проживає у будинку позивача за адресою: АДРЕСА_1, що належить позивачу на праві власності, останній позбавлений можливості розпорядитися належним їм майном на власний розсуд.

Суд, даючи оцінку доказам, наявним у матеріалах справи, дійшов висновку про те, що відповідач створює позивачу перешкоди у користуванні належним йому житловим будинком та перешкоджає вільному розпорядженню належним позивачу майном.

Крім того, судом було з'ясовано, що вимога позивача ОСОБА_1 щодо зобов'язання Охтирський міськрайонний сектор державної міграційної служби України в Сумській області зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку не підлягає задоволенню так як під час виконання даного рішення суду, що вступить у законну силу, Охтирський міськрайонний сектор державної міграційної служби України в Сумській області після визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користуватися житлом, скасовує його місце реєстрації у домоволодінні.

Відповідно до Ст. 14 Цивільного процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові, зокрема, для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування.

Згідно зі Ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд вважає, що за наявності рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, відповідача не слід додатково зобов'язувати звернутися до органу реєстрації з метою ініціювання зняття з реєстрації. Крім того, суд не зобов'язує орган реєстрації вчиняти дії зі зняття з реєстрації відповідача, адже Ст. 19 Конституції України, Ст. ст. 7, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Ст. 14 Цивільного процесуального кодексу України уже закріплено даний обов'язок, а тому його дублювання в рішенні суду суперечитиме принципу процесуальної економії. Орган реєстрації, керуючись Ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням, вже буде зобов'язаний зняти відповідача з реєстрації. Тому у даному випадку відсутня потреба додатково (повторно) судовим рішенням зобов'язувати орган реєстрації зняти з реєстрації відповідача, а також відсутня необхідність залучення даного органу до участі у справі в якості співвідповідача.

Відповідно до Наказу Міністерства внутрішніх справ «Про затвердження Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів» від 22 листопада 2012 року № 1077 реєстрацію місця проживання та скасування реєстрації або зняття з реєстрації місця проживання або перебування особи здійснює територіальний підрозділ Державної міграційної служби України.

За таких обставин суд вважає за необхідне позов ОСОБА_1 задовольнити частково та визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, таким, що втратив право користуватися житлом за адресою: АДРЕСА_1; в задоволенні інших позовних вимог щодо примусового зняття з реєстрації слід відмовити за безпідставністю заявлених вимог.

В силу ч. 1 Ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог статей 3, 15 Цивільного процесуального кодексу України захисту в судовому порядку підлягає виключно порушене право особи.

Керуючись ч. 4 Ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до Ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України сторони мають рівні права щодо надання доказів і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільного процесуального кодексу України.

Статтею 60 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень і такі докази подаються сторонами, однак доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази повинні бути належними та допустимими, як того вимагають Ст. ст. 58, 59 Цивільного процесуального кодексу України.

При винесені рішення суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

На підставі вищевикладеного, керуючись положеннями Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,Ст. Ст. 10, 60, 88, 169, 197, 209, 212 -215 Цивільного процесуального кодексу України, Ст. ст. 71, 72 Житлового кодексу України, Ст. ст. 29, 317, 391 Цивільного кодексу України, суд, -

Вирішив :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Охтирський міськрайонний сектор державної міграційної служби України в Сумській області, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та примусове зняття з реєстрації,- задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, таким, що втратив право користуватися житлом за адресою: АДРЕСА_1.

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 щодо примусового зняття з реєстрації - відмовити за безпідставністю заявлених вимог.

Апеляційна скарга на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду Білера П.П.