Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Мостової Г.І., Писаної Т.О., Фаловської І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Баришівського міжрайонного прокурора Київської області в інтересах держави до Бзівської сільської ради Баришівського району Київської області, ОСОБА_4 про визнання недійсним та скасування рішення про передачу в оренду земельних ділянок водного фонду та водного об'єкта, визнання недійсним договору оренди водного об'єкта та земельної ділянки водного фонду, за касаційною скаргою першого заступника прокурора Київської області на рішення Баришівського районного суду Київської області від 27 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 03 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року Баришівський міжрайонний прокурор Київської області звернувся до суду з указаним позовом в інтересах держави, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що перевіркою, проведеною прокуратурою, встановлено, що Бзівська сільська рада Баришівського району Київської області вийшла за межі своїх повноважень при прийнятті рішення про передачу водного об'єкта місцевого значення та земельної ділянки у довгострокове користування на умовах оренди ОСОБА_4

Враховуючи викладене, позивач просив визнати незаконним та скасувати рішення X сесії V скликання Бзівської сільської ради Баришівського району «Про затвердження проекту землеустрою щодо надання в оренду земельної ділянки під розміщення спортивно-оздоровчого комплексу»; визнати недійсним з моменту укладення договір оренди земель водного фонду та рекреаційного призначення від 07 жовтня 2009 року між Бзівською сільською радою в особі голови Бзівської сільської ради та ОСОБА_4

Рішенням Баришівського районного суду Київської області

від 27 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 03 березня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі перший заступник прокурора Київської області, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати вказані судові рішення, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судами першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про порушення апеляційним судом норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, враховуючи вимоги статей 170 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843203/ed_2015_02_12/pravo1/T030435.html?pravo=1>, 203 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843241/ed_2015_02_12/pravo1/T030435.html?pravo=1>, 215 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843253/ed_2015_02_12/pravo1/T030435.html?pravo=1>, 257 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843298/ed_2015_02_12/pravo1/T030435.html?pravo=1>, 261 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843302/ed_2015_02_12/pravo1/T030435.html?pravo=1>, 267 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843308/ed_2015_02_12/pravo1/T030435.html?pravo=1>, статей 58 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_339/ed_2015_02_11/pravo1/T012768.html?pravo=1>, 59 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_346/ed_2015_02_11/pravo1/T012768.html?pravo=1>, 123 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_588349/ed_2015_02_11/pravo1/T012768.html?pravo=1>, 124 ЗК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_588139/ed_2015_02_11/pravo1/T012768.html?pravo=1>, статей <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_59/ed_2014_12_28/pravo1/Z950213.html?pravo=1>, <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_65/ed_2014_12_28/pravo1/Z950213.html?pravo=1>, 51 ВК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_825392/ed_2014_12_28/pravo1/Z950213.html?pravo=1>, дійшов вірного висновку, що прокурором не надано доказів про належність спірного об'єкта до об'єктів загальнодержавного значення. Крім того, позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що Бзівська сільська рада Баришівського району Київської області вийшла за межі своїх повноважень при прийнятті рішення про передачу водного об'єкта місцевого значення та земельної ділянки у довгострокове користування на умовах оренди ОСОБА_4

Висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Відповідно до ст. 5 ВК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_65/ed_2014_12_28/pravo1/Z950213.html?pravo=1> до водних об'єктів загальнодержавного значення належать: внутрішні морські води та територіальне море; підземні води, які є джерелом централізованого водопостачання; поверхневі води (озера, водосховища, річки, канали), що знаходяться і використовуються на території більш як однієї області, а також їх притоки всіх порядків; водні об'єкти в межах територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, а також віднесені до категорії лікувальних. До водних об'єктів місцевого значення належать: поверхневі води, що знаходяться і використовуються в межах однієї області, які не віднесені до водних об'єктів загальнодержавного значення, підземні води, які не можуть бути джерелом централізованого водопостачання.

Перелік річок та водойм, що віднесені до водних об'єктів місцевого значення, затверджений наказом Держводгоспу від 03 червня 1997 року № 41.

Згідно зі ст. 51 ВК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_825392/ed_2014_12_28/pravo1/Z950213.html?pravo=1> у користування на умовах оренди водні об'єкти (їх частини) місцевого значення та ставки, що знаходяться в басейнах річок загальнодержавного значення, можуть надаватися водокористувачам лише для риборозведення, виробництва сільськогосподарської та промислової продукції, а також у лікувальних і оздоровчих цілях. Орендодавцями водних об'єктів загальнодержавного значення є Кабінет Міністрів України та місцеві державні адміністрації. Розподіл повноважень щодо передачі водних об'єктів загальнодержавного значення визначається Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Кодексу <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2014_12_28/pravo1/Z950213.html?pravo=1> та інших законів України.

Відповідно до ч. 4 ст. 59 ЗК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_346/ed_2015_02_11/pravo1/T012768.html?pravo=1> громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів а також озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо.

Суди прийшли до правильного висновку про те, що штучно утворена водойма знаходиться виключно на території с. Бзів Баришівського району Київської області, де депутатами на сесії прийнято рішення передати цю водойму для громадських потреб в оренду для культурно-масового та спортивно-оздоровчого комплексу. Управлінням водних ресурсів у м. Києві та Київській області наданий наказ № 41 від 03 червня 1997 року «Про затвердження переліку річок та водойм, що віднесені до водних об'єктів місцевого значення» з переліком річок та водойм України, що віднесені до водних об'єктів місцевого значення, який не містить переліку водних об'єктів, які стосувалися б Київської області.

Таким чином, в межах населеного пункту була штучно утворена водойма, яку у Бзівській сільській раді Баришівського району Київської області вирішили перетворити на культурно оздоровчий центр села. А тому дана штучна водойма, обмежена у розмірах, яка розроблена та окультурена орендарем, знаходиться на території села, не є притокою якоїсь річки, не проходить по території декількох районів чи областей України та не являється водним об'єктом загальнодержавного значення.

Враховуючи викладене, сільська рада на своїй території в межах своєї компетенції прийняла обґрунтовані рішення.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків апеляційного суду не спростовують.

Отже, оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому їх слід залишити без змін, а касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу першого заступника прокурора Київської області відхилити.

Рішення Баришівського районного суду Київської області

від 27 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 03 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Г.І. Мостова
Т.О. Писана
І.М. Фаловська