АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження№22-ц/790/2837/15 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 2010/1873/2012 Жорняк О.М.
Категорія: - договірні Доповідач -Коровін С.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2015 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі :

Головуючого: - Коровіна С.Г.

Суддів : - Кірсанової Л.І.

Сащенка І.С.

При секретарі: - Чабан А.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_7 на заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 02 червня 2014 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської : сласної Дирекції АТ « Раффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_7, ОСОБА_10, третя особа ОСОБА_11 про звернення стягнення на предмет іпотеки та заставне майно, -

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2012 року публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції АТ «Раффайзен Банк Аваль» звернулося в Дергачівський районний суд з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_10, третя особа ОСОБА_11 про звернення стягнення на предмет іпотеки та заставне майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 17.05.2005 року між АППБ «Райффайзен Банк Аваль» правонаступником якого за всіма правами та обов'язками на теперішній час є публічне акціонерне товариство «Раффайзен Банк Аваль»» в особі Харківської обласної дирекції АТ «Раффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_11 укладено генеральну кредитну угоду за № 115. В подальшому до Угоди укладені:

-додаткова угода № 1 від 18 квітня 2006 року, якою збільшено ліміт кредитування, змінено термін надання кредитних коштів;

-додаткова угода № 1 від 05 липня 2006 року, якою збільшено ліміт кредитування;

-додатковий договір № 3 від 25 травня 2007 року, яким змінено ліміт кредитування, термін надання кредитних коштів, зазначено забезпечення за Угодою;

-додатковий договір № 4 від 12 травня 2008 року, яким змінено ліміт кредитування, зазначено забезпечення за Угодою.

На виконання умов вищезазначеної Угоди між банком та позичальником було укладено три кредитних договори:

1)21.03.2008 року кредитний договір за № 013/07-01-0258-08, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у сумі 70 000,00 доларів США, зі сплатою 14,5% річних за користування кредитними коштами, строком по 20 березня 2009 року.

2)02.04.2008 року кредитний договір за № 013/07-01-0320-08, на умовах якого банк надав

позичальнику кредит у сумі 90 000,00 доларів США, зі сплатою 15% річних за користування

кредитними коштами, строком по 02 квітня 2009 року.

3)12.05.2008 року кредитний договір за № 014/07-01-0424-08, на умовах якого банк надав позичальнику кредит у сумі 108 900,00 доларів США, зі сплатою 14,75% річних за користування кредитними коштами, строком по 12 травня 2010 року.

Відповідно до укладених договорів банк надав позичальнику кредит, а позичальник зобов'язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту та сплатити відсотки за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання, які вказані в договорах.

В забезпечення виконання зобов'язань за Угодою та вищевказаними кредитними договорами між банком та ОСОБА_7 укладено іпотечний договір за № 013/02/3-1179/1-0607.2006 року, зареєстрований приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Коробець О.М., за реєстровим № 1331. За умовами іпотечного договору відповідач ОСОБА_7 передала в іпотеку належне їй на праві власності нерухоме майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Заставна вартість предмету іпотеки на день укладення іпотечного договору визначена сторонами в сумі 429 275 ( чотириста двадцять дев'ять тисяч двісті сімдесят п'ять) гривень 00 копійок.

В подальшому, за угодою сторін, до іпотечного договору вносилися зміни шляхом укладення додаткових договорів:

-25.05.2007 року додаткового договору № 1, в якому вартість предмету іпотеки сторонами визначено в сумі - 505030,00 гривень;

-12.05.2008 року додаткового договору № 2, в якому вартість предмету іпотеки сторонами визначено в сумі - 623 300,00 гривень.

В забезпечення виконання зобов'язань за Угодою та вищевказаними кредитними договорами між банком та ОСОБА_10 укладено Договір застави транспортного засобу. ОСОБА_10 передав в іпотеку належний йому на праві власності транспортний засіб, а саме: легковий седан -В, марки Mitsubishi моделі Lanser 1.6 Comfort. Випуску 2008 року, шасі (кузов,рама,коляска) № НОМЕР_3, державний реєстраційний № НОМЕР_4, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5,видане ВРЕР № 1 ГУ УМВС України м. Харкова 22 лютого 2008 року.

Заставна вартість предмету застави на день укладення договору застави транспортного засобу визначена сторонами в сумі - 100186 (сто тисяч сто вісімдесят шість) гривень 00 копійок.

В порушення умов договору боржник ОСОБА_11 умови генеральної кредитної Угоди № 115 від 17.05.2005 року та вищезазначених кредитних договорів належним чином не виконав, тому станом на 15.03.2012 року заборгованість перед банком складала:

1)За кредитним договором № 013/07-01-0258-08 від 21.03.2008 року -392214( триста

дев'яносто дві тисячі двісті чотирнадцять) гривень, 32 копійки, з яких: 234707,01 гривень -

заборгованість за кредитом; 107 350,31 гривень - заборгованість по відсоткам за користування

кредитними коштами; 36459,10 гривень пеня за порушення строку погашення кредиту; 13697,91 гривень - пеня за порушення строку погашення відсотків.

2)За кредитним договором № 013/07-01-0320-08 від 02.04.2008 року - 592675( п'ятсот дев'яносто дві тисячі шістсот сімдесят п'ять) гривень, 47 копійок, з яких: 350914,76 гривень - заборгованість за кредитом; 166060,17 гривень - заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами; 54510,68 гривень пеня за порушення строку погашення кредиту; 21189,86 гривень - пеня за порушення строку погашення відсотків.

3)За кредитним договором № 014/07-01-0424-08 від 12.05.2008 року - 1190681(один мільйон сто дев'яносто тисяч шістсот вісімдесят одну) гривню, 15 копійок, з яких: 708720,36 гривень - заборгованість за кредитом; 329786,94 гривень - заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами; 110091,78 гривень - пеня за порушення строку погашення кредиту; 42082,07 гривень - пеня за порушення строку погашення відсотків.

Неналежне виконання боржником, іпотекодавцем, заставодавцем умов генеральної кредитної угоди, кредитних договорів, порушує законні права та охоронювані законом інтереси банку, як кредитора. Крім того вказані дії завдають значних збитків банку. За таких обставин банк вважав, що має право звернути стягнення за договором іпотеки на предмет іпотеки та за договором застави на заставне майно.

У судове засідання представник позивача ОСОБА_13 не з'явився, надав суду заяву в якій підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив задовольнити позовні вимоги та справу розглядати за його відсутністю з постановлениям заочного рішення.

Відповідачі ОСОБА_7, ОСОБА_7 у судове засідання не з'явилися, хоча були повідомлені належним чином про місце і час розгляду справи. Про поважні причини неявки суд не повідомили, тому суд вважає за можливе розглянути справу в їх відсутності.

Третя особа ОСОБА_11 в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, з заявами про відкладення справи в суд не звертався. Суд вважає за можливе розглядати справу по суті у відсутності третьої особи.

Зі згоди позивача суд ухвалив заочне рішення відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Заочним рішенням позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної Дирекції AT « Раффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_7, ОСОБА_10, третя особа ОСОБА_11 про звернення стягнення на предмет іпотеки та заставне майно, задоволено.

Звернуто стягнення на майно, яке є предмегом іпотеки, відповідно до іпотечного договору № 013/02/3-1179/1-06 від 05.07.2006 року - нерухоме майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яке належить на праві власності ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, для задоволення грошових вимог AT «Раффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної Дирекції AT « Раффайзен Банк Аваль», як єдиного іпотеко держателя за кредитними договорами № 013/07-01-0258-08 від 21.03.2008 року; № 013/07-01-0320-08 від 02.04.2008 року; № 014/07-01-0424-08 від 12.05.2008 року, укладеними у відповідності до Генеральної кредитної угоди № 115 від 17.05.2005 року між позивачем та третьою особою в загальній сумі - 2175570 ( два мільйони сто сімдесят п'ять тисяч п'ятсот сімдесят) гривень 94 копійки, шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, що буде встановлена на підставі оцінки суб'єктів оціночної діяльності в процедурі виконавчого провадження.

Звернуто стягнення на майно, яке є предметом застави, відповідно до договору застави транспортного засобу № 115/1-08 від 12.05.2008 року, транспортний засіб, а саме: легковий седан -В, марки Mitsubishi моделі Lanser 1.6 Comfort. Випуску 2008 року, шасі (кузов,рама,коляска) № НОМЕР_3, державний реєстраційний № НОМЕР_4, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5, видане ВРЕР № 1 ГУ УМВС України м. Харкова 22 лютого 2008 року, який належить на праві власності ОСОБА_10 для задоволення грошових вимог АТ «Раффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної Дирекції АТ « Раффайзен Банк Аваль», як єдиного іпотеко держателя за кредитними договорами № 013/07-01-0258- 08 від 21.03.2008 року; № 013/07-01-0320-08 від 02.04.2008 року; № 014/07-01-0424-08 від 12.05.2008 року, укладеними у відповідності до Генеральної кредитної угоди № 115 від 17.05.2005 року між позивачем та третьою особою в загальній сумі - 2 175 570 ( два мільйони сто сімдесят п'ять тисяч п'ятсот сімдесят) гривень 94 копійки, шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, що буде встановлена на підставі оцінки суб'єктів оціночної діяльності в процедурі виконавчого провадження.

Ухвалою суду від 25 лютого 2015 року відмовлено у задоволенні заяви представника відповідачів ОСОБА_7 та ОСОБА_10 - ОСОБА_6 про перегляд заочного рішення суду.

Додатковим рішенням суду від 31 березня 2015 року вирішено питання про судові витрати і стягнуто солідарно з відповідачів ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2, які мешкають за адресою: АДРЕСА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» в особі Харківської обласної Дирекції АТ «Райффайзен банк Аваль» на розрахунковий рахунок № 649989 в Харківській ОД «Райффайзен Банк Аваль» МФО 350589, , судовий збір у розмірі 3219,00 (три тисячі двісті дев'ятнадцять) гривень.

В апеляційній скарзі представник відповідачів ОСОБА_6 просить заочне рішення суду скасувати частково - в частині звернення стягнення на предмет іпотеки - відповідно до іпотечного договору від 05.07.2006 року №013/02/3-1179/1-06, а саме на будинок АДРЕСА_1, який належить на праві приватної власності ОСОБА_7

Апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.213 ЦПК України та нормам матеріального права. Відповідно до ч.І ст.ЗЗ, ст. 39 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі адовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на редмет іпотеки, Передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. Проте, 07 червня 2014 року набув чинності ЗУ "Про мораторій на стягнення майна ромадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".

Відповідно до Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, вданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" від 03 червня 2014 року за №1304-//ІІ, вбачається, що протягом дії цього Закону: 1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону /країни "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина /країни (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; 2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки); 3) кредитна .станова не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи.

Відповідач стверджує, що даний Закон розповсюджує свою дію на правовідносини, які склались між сторонами спору. Суд першої інстанції зазначений закон не застосував, а на думку апелянта, повинен був застосувати.

В судове засідання відповідачі та їх представник черговий раз не з'явилися. Про час і місце розгляду справи неодноразово повідомлялися належним чином. В остання судове засідання від представника відповідачів ОСОБА_6 надійшла заява про неможливість участі у справі у зв'язку із знаходженням у відпустці. Документів на підтвердження цих обставин суду не надано. Крім того крім представника у судове засідання мали можливість з'явитися відповідачі особисто.

Враховуючи, що відповідачам та їх представнику відомо, що справа в провадженні апеляційного суду знаходиться тривалий час, враховуючи, що вони жодного разу до суду не з'являлися та враховую вимоги ст. 303-1 ЦПК України колегія вважає можливим розглянути справі у відсутність відповідачів та їх представника.

Заслухавши доповідача, представника позивача, перевіривши обставини справи колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено, що 17.05.2005 року між АППБ «Райффайзен Банк Аваль» правонаступником якого за всіма правами та обов'язками на теперішній час є публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»» в особі Харківської обласної дирекції АТ «Раффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_11 укладено генеральну кредитну угоду за № 115. В подальшому до Угоди укладені:

-додаткова угода № 1 від 18 квітня 2006 року, якою збільшено ліміт кредитування, змінено термін надання кредитних коштів;

-додаткова угода № 1 від 05 липня 2006 року, якою збільшено ліміт кредитування;

-додатковий договір № 3 від 25 травня 2007 року, яким змінено ліміт кредитування, термін надання кредитних коштів, зазначено забезпечення за Угодою;

-додатковий договір № 4 від 12 травня 2008 року, яким змінено ліміт кредитування, зазначено забезпечення за Угодою.

На виконання умов вищезазначеної Угоди між банком та позичальником було укладено три кредитних договори:

4)21.03.2008 року кредитний договір за № 013/07-01-0258-08, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у сумі 70 000,00 доларів США, зі сплатою 14,5% річних за користування кредитними коштами, строком по 20 березня 2009 року.

5)02.04.2008 року кредитний договір за № 013/07-01-0320-08, на умовах якого банк надав

позичальнику кредит у сумі 90 000,00 доларів США, зі сплатою 15% річних за користування

кредитними коштами, строком по 02 квітня 2009 року.

6)12.05.2008 року кредитний договір за № 014/07-01-0424-08, на умовах якого банк надав позичальнику кредит у сумі 108 900,00 доларів США, зі сплатою 14,75% річних за користування кредитними коштами, строком по 12 травня 2010 року.

Відповідно до укладених договорів банк надав позичальнику кредит, а позичальник зобов'язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту та сплатити відсотки за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання, які вказані в договорах.

В забезпечення виконання зобов'язань за Угодою та вищевказаними кредитними договорами між банком та ОСОБА_7 укладено іпотечний договір за № 013/02/3-1179/1-0607.2006 року, зареєстрований приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Коробець О.М., за реєстровим № 1331. За умовами іпотечного договору відповідач ОСОБА_7 передала в іпотеку належне їй на праві власності нерухоме майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Заставна вартість предмету іпотеки на день укладення іпотечного договору визначена сторонами в сумі 429 275 ( чотириста двадцять дев'ять тисяч двісті сімдесят п'ять) гривень 00 копійок.

В подальшому, за угодою сторін, до іпотечного договору вносилися зміни шляхом укладення додаткових договорів:

-25.05.2007 року додаткового договору № 1, в якому вартість предмету іпотеки сторонами визначено в сумі - 505030,00 гривень;

-12.05.2008 року додаткового договору № 2, в якому вартість предмету іпотеки сторонами визначено в сумі - 623 300,00 гривень.

В забезпечення виконання зобов'язань за Угодою та вищевказаними кредитними договорами між банком та ОСОБА_10 укладено Договір застави транспортного засобу. ОСОБА_10 передав в іпотеку належний йому на праві власності транспортний засіб, а саме: легковий седан -В, марки Mitsubishi моделі Lanser 1.6 Comfort. Випуску 2008 року, шасі (кузов,рама,коляска) № НОМЕР_3, державний реєстраційний № НОМЕР_4, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5,видане ВРЕР № 1 ГУ УМВС України м. Харкова 22 лютого 2008 року.

Заставна вартість предмету застави на день укладення договору застави транспортного засобу визначена сторонами в сумі - 100186 (сто тисяч сто вісімдесят шість) гривень 00 копійок.

В порушення умов договору боржник ОСОБА_11 умови генеральної кредитної Угоди № 115 від 17.05.2005 року та вищезазначених кредитних договорів належним чином не виконав, тому станом на 15.03.2012 року заборгованість перед банком складала:

4)За кредитним договором № 013/07-01-0258-08 від 21.03.2008 року -392214( триста

дев'яносто дві тисячі двісті чотирнадцять) гривень, 32 копійки, з яких: 234707,01 грн. -заборгованість за кредитом; 107350,31 гривень - заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами; 36459,10 гривень пеня за порушення строку погашення кредиту; 13697,91 грн. пеня за порушення строку погашення відсотків.

5)За кредитним договором № 013/07-01-0320-08 від 02.04.2008 року - 592675( п'ятсот дев'яносто дві тисячі шістсот сімдесят п'ять) гривень, 47 копійок, з яких: 350914,76 гривень - заборгованість за кредитом; 166060,17 гривень - заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами; 54510,68 гривень пеня за порушення строку погашення кредиту; 21189,86 гривень - пеня за порушення строку погашення відсотків.

6)За кредитним договором № 014/07-01-0424-08 від 12.05.2008 року - 1190681(один мільйон сто дев'яносто тисяч шістсот вісімдесят одну) гривню, 15 копійок, з яких: 708720,36 гривень - заборгованість за кредитом; 329786,94 гривень - заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами; 110091,78 гривень - пеня за порушення строку погашення кредиту; 42082,07 гривень - пеня за порушення строку погашення відсотків.

Відповідачі належним чином зобов'язання за генеральною кредитною угодою, за кредитними договорами належним чином не виконували. Такі дії відповідачів порушують права банку.

У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до договору. У разі порушення зобов'язання згідно ст.611 ЦК України настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідачі не надали заперечень проти того, що банк свої зобов'язання щодо надання кредиту виконав.

Згідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст.20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Судом правильно встановлена заборгованість відповідачів перед банком за укладеними кредитними договорами і суд першої інстанції обґрунтовано звернув стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, який належить на праві власності ОСОБА_7 для задоволення грошових вимог позивача. Також суд обґрунтовано звернув стягнення на заставне майно, яке є предметом застави. Відповідачі проти рішення суду в частині звернення стягнення на заставне майно не оскаржують. Відповідачі також фактично не заперечували проти розміру заборгованості, яку визначив позивач.

Щодо доводів апеляційної скарги відносно того, що апеляційний суд повинен застосувати Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року, який набув чинності 07 червня 2014 року, то апеляційний суд приходить до наступного.

Дійсно згідно зазначеного Закону протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки);

Між тим з матеріалів справи вбачається, що рішення суду щодо звернення стягнення на майно відповідачів постановлено 02 червня 2014 року тобто до прийняття зазначеного Закону і до набрання ним чинності.

У правовому висновку Верховного суду України у справі про звернення стягнення на предмет іпотеки у справі №6-44цс15 зазначено наступне.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, що закріплено у частині 1 статті 58 Конституції України.

До події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності.

Водночас Конституція України передбачає зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів у часі лише у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують юридичну відповідальність особи.

Разом з тим мораторій у юридичному розумінні має значення відстрочки виконання певних обов'язків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта.

Норми Закону України від 3 червня 2014 року № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який набрав чинності 7 червня 2014 року, тобто після ухвалення рішення судом першої інстанції, з огляду на вищезазначене, самі по собі не можуть бути підставою для скасування рішення суду апеляційним судом.

Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню протягом дії Закону.

Враховуючи зазначений правовий висновок Верховного Суду України колегія не вбачає підстав до скасування рішення суду першої інстанції щодо звернення стягнення на предмет іпотеки інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Колегія погоджується з рішенням суду першої інстанції і відхиляє апеляційну скаргу.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України судова колегія ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_7 відхилити.

Заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 02 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -