Справа № 363/4574/13 Головуючий у І інстанції Скарлат О.І.
Провадження № 22-ц/780/2395/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 30.07.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

30 липня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Матвієнко Ю.О.,

суддів Волохова Л.А., Журби С.О.,

при секретарі Петленко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 20 березня 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2013 року ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» звернулася до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_2 та просила ухвалити рішення про його задоволення, посилаючись на те, що 01 червня 2007 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 2706/0607/88-185, відповідно до умов якого відповідачу був наданий кредит в розмірі 100 000,00 доларів США.

В забезпечення виконання кредитного договору № 2706/0607/88-185, між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 01 червня 2007 року було укладено договір іпотеки № 2706/0607/88-185-Z-1, відповідно до якого в іпотеку банку було передано земельну ділянку, кадастровий номер 010360011, площею 0,1000 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташовану за адресою: Київська область, м. Вишгород, м-н ГАЕС.

28.11.2012 року банк відступив ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» відповідно до договору факторингу № 15 та договору про відступлення прав за іпотечними договорами свої права вимоги до відповідача за зобовязаннями по кредитному договору № 2706/0607/88-185 від 01.06.2007 року та іпотечному договору № 2706/0607/88-185-Z-1 від 01.06.2007 року.

В порушення умов кредитного договору ОСОБА_2 неналежним чином виконувала обов»язки по поверненню кредиту та відсотків за користування ним, внаслідок чого за договором утворилась заборгованість, розмір якої станом на 31.10.2013 року становить 74348,67 дол. США, що за офіційним курсом НБУ дорівнює 594 268,92 грн., та складається з: заборгованості по основній сумі кредиту 53 339,10 дол. США, що за офіційним курсом НБУ складає 426 339,43 грн.; заборгованості за процентами 14 919,04 дол. США, що за офіційним курсом НБУ складає 119 247,89 грн.; нарахованої пені 6 090,53 дол. США, що за офіційним курсом НБУ складає 48 681,61 грн.

На підставі викладеного позивач, як особа, якій відступили право вимоги, просив в рахунок погашення заборгованості відповідача за кредитним договором № 2706/0607/88-185 від 01.06.2007 року, в розмірі 594 268,92 грн., що складається з заборгованості по основній сумі кредиту 426 339,43 грн.; заборгованості за процентами 119 247,89 грн. та нарахованої пені 48 681,61 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку, кадастровий номер 010360011, площею 0,1000 га, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташовану за адресою: Київська область, м. Вишгород, м-н ГАЕС, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, встановленою на рівні, нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій, а також стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Вектор Плюс» судовий збір у розмірі 3441,00 грн.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 20 березня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ТОВ «ФК «Вектор Плюс» подало на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 01 червня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС Комерцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №2706/0607/88-185, відповідно до умов якого відповідачу був наданий кредит в розмірі 100 000 доларів США.

Відповідно до п.1.1 кредитного договору №2706/0607/88-185 від 1 червня 2007 року банк зобовязався надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредитної лінії, що не відновлюється, у розмірі 100 000,00 доларів США на строк від 1 червня 2007 року до 1 червня 2017 року на умовах, передбачених у цьому договорі, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобовязання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором. Кредит надається тільки після підписання іпотечного договору та договору поруки, що забезпечує повернення кредиту, процентів за користування ним, пені за несвоєчасну сплату процентів та несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, а також відшкодування збитків у звязку із порушенням умов цього договору та інших витрат банку, повязаних з одержанням виконання.

Згідно п.2.1. кредитного договору №2706/0607/88-185 від 1 червня 2007 року забезпеченням виконання зобовязання по погашенню заборгованості за кредитом, сплаті процентів за користування кредитом, пені за несвоєчасну сплату процентів і несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом і відшкодування збитків у звязку з порушенням умов даного договору та інших витрат банку, повязаних з одержанням виконання, виступає іпотека земельної ділянки, яка розташована в Київській області, м. Вишгород, м-н ГАЕС.

Відповідно до п.2.3. кредитного договору №2706/0607/88-185 від 1 червня 2007 року при непогашенні заборгованості перед банком у строки, передбачені даним договором, банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки, та/або звернутися в суд. У випадку звернення стягнення на предмет іпотеки і при недостатності суми, що виручена від реалізації предмету іпотеки, для повного задоволення своїх вимог банк має право одержати суму, якої бракує для повного задоволення своїх вимог, за рахунок іншого майна позичальника відповідно до чинного законодавства України.

Згідно з п.3.1. кредитного договору №2706/0607/88-185 від 1 червня 2007 року позичальник зобовязується погасити заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів на позичковий рахунок №5101 щомісяця через касу банку згідно додатку №2, що є невідємною частиною даного договору, крім випадків, передбачених п.п.3.8., 3.9. та 5.14 даного договору.

В забезпечення виконання кредитного договору №2706/0607/88-185 між Акціонерним комерційним банком «ТАС «Комерцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_2 01 червня 2007 року було укладено договір іпотеки №2706/0607/88-185-Z-1, відповідно до якого в іпотеку було передано земельну ділянку (кадастровий номер 010360011) загальною площею 0,1000 га, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку і розташовану за адресою: Київська область, місто Вишгород, м-н ГАЕС, яка належить іпотекодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №582434, виданого 4 квітня 2007 року Вишгородським міським відділом земельних ресурсів на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки №17049 від 13 листопада 2006 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю та право постійного користування землею.

Також встановлено, що 28 листопада 2012 року ПАТ «Сведбанк», який виступає правонаступником ВАТ «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» уклали договір факторингу №15 та договір про відступлення прав за іпотечними договорами, відповідно до яких ПАТ «Сведбанк», який виступає правонаступником ВАТ «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», відступив права вимоги заборгованостей по кредитних договорах до боржників та права вимоги за іпотечними договорами, які визначені цим договором, ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс».

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що за вказаним договором факторингу №15 від 28 листопада 2012 року відбулося відступлення права вимоги відносно ОСОБА_2 із зазначенням суми боргу, яка підлягає відступленню.

Однак з вищенаведеними висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов»язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов»язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі ст.ст. 12, 33, 39, 40 вказаного Закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов»язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Посилання суду першої інстанції на непідтвердження відступлення права вимоги щодо ОСОБА_2, як підставу для відмови в позові, спростовуються матеріалами справи, в яких містяться копія договору про відступлення прав за іпотечними договорами, копія договору факторингу №15 від 28 листопада 2012 року, витяг з додатку №1 до договору про відступлення прав за іпотечними договорами та витяг з додатку №1 до договору факторингу, які підтверджують факт відступлення права вимоги по кредитному договору та похідному від нього іпотечному договору від 01.06.2007 року на користь позивача ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс».

Підтвердженням відступлення права вимоги за іпотечними договорами є і копія витягу про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек (реєстрація змін) № 39083818 від 01.12.2012 року, згідно якого іпотекодержателя АКБ «ТАС-Комерцбанк» змінено на ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на підставі договору про відступлення прав за іпотечними договорами.

Необгрунтованими є і посилання суду на недотримання позивачем процедури досудового порядку врегулювання спору, визначеної ст. 35 Закону України «Про іпотеку».

Так, на підтвердження вчинення дій щодо досудового порядку врегулювання спору 28.10.2013 року представником ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» відповідачу було направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов»язань з умовою необхідності сплати кредитної заборгованості та попередженням, що у зв»язку з непогашенням останньої буде здійснено звернення стягнення на майно, яким було забезпечено виконання зобов»язання згідно кредитного договору та договору іпотеки (том 1, а.с.194).

Крім того, посилання суду в рішенні на недотримання позивачем вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку» не може бути підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки відповідно до п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобовязання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням статті 124 Конституції України.

Таким чином, враховуючи доведеність в судовому засіданні факту невиконання боржником ОСОБА_2 основного зобов»язання за кредитним договором, наслідком чого стало утворення заборгованості за ним, вимоги ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», як особи, якій відступили право вимоги за кредитним та іпотечним договорами, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Розмір заборгованості відповідача за кредитним договором підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами, і відповідачем спростований не був.

Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для подальшої реалізації.

Враховуючи обставини справи та на підставі вищенаведених норм, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а рішення суду про відмову в позові - скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про задоволення позову та звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, визначений позивачем в позовній заяві.

Оскільки позов задовольняється, то відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним по справі судові витрати.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» - задовольнити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 20 березня 2014 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» - задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» за кредитним договором №2706/0607/88-185 від 1 червня 2007 року, в розмірі 74 348,67 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 594 268 грн. 92 коп., та складається з заборгованості по основній сумі кредиту 426 339 грн. 43 коп.; заборгованості за процентами 119 247 грн. 89 коп. та нарахованої пені 48 681 грн. 61 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки: земельну ділянку, кадастровий номер 010360011, загальною площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: Київська область, м. Вишгород, мікрорайон ГАЕС, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності чи незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" судовий збір в сумі 5268 грн. 00 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :