Справа №333/3936/15-ц
Провадження №2/333/1937/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2015 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої судді Варнавської Л.О.,

при секретарі Некрашевич Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

До суду 04.06.2015 року звернувся із позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу ОСОБА_1 Посилається на таке. Відповідачі з 08.08.2006 року знаходились у шлюбі. 10.10.2011 року ОСОБА_2 отримав в нього за договором позики грошові кошти в сумі 2000 доларів США строком на 1 рік для придбання земельної ділянки. Строк сплати за договором настав 10.10.2012 року, але на теперішній час гроші не сплачені, незважаючи на його вимоги. Станом на день проявлення цього позову сума боргу еквівалентна 42169,78 грн. За словами відповідача ОСОБА_2 він на вказані кошти придбав дві земельних ділянки. Вказані ділянки були придбані в інтересах сімї відповідачів, при цьому купівля-продаж відбувалась на імя відповідачки ОСОБА_3 відповідачем ОСОБА_3 О,В. за дорученням. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25.03.2015 р. було визнано право власності по ? частині на кожну земельну ділянку за відповідачами. Отже, кожен з відповідачів повинний повернути позивачеві по ? частині позики, а саме по 21084,88 грн., оскільки кожен з подружжя несе часткову відповідальність за договором позики який був укладений під час шлюбу з метою придбання земельних ділянок для ведення садівництва, що відповідає інтересам сімї. просить стягнути з кожного з відповідачів по 21084,88 грн.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась про причини неявки суд не повідомила, сповіщалась повісткою, направленою рекомендованим листом за адресою своєї реєстрації, але лист повернутий не врученим за закінченням терміну зберігання. Згідно вимог ЦПК України, відповідачка вважається належним чином сповіщеною.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 позов визнала.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні ним обставини.

10.10.2010 року ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 гроші в сумі 2000 доларів США для придбання земельних ділянок під садівництво. Вказані обставини підтверджуються письмовим договором позики від 10.10.2010 року та не спростовуються сторонами. Згідно п.3 вказаного договору позики зазначену суму ОСОБА_2 зобовязався повернути 10.10.2012 року.

За правилами ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

В судовому засіданні знайшов підтвердження позичання відповідачем ОСОБА_2 у позивача 2000 доларів США. Строк виконання зобовязання минув.

Ст. 533 ЦК України передбачено, що грошове зобовязання повинно бути виконане в гривнях. Якщо в зобовязанні визначений еквівалент в іноземній валюті, сума, яка підлягає сплаті в гривнях визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений законом або договором.

Курс національного банку України на 04.06.2015 року складає 2100,5961 грн. за 100 доларів США дані викладені на сайті Національного Банку України http://www.bank.gov.ua.

21,005961 грн.* 2000 доларів = 42011,922 грн.

Але позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 суму 21084,88 грн.

Суд не може вийти за межі позовних вимог згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України, якою встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, з відповідача на користь позивача стягненню підлягає сума боргу в сумі 21084,88 грн.

Позивач, при поданні позову посилається на ст. 65 СК України та просить стягнути з відповідачки ОСОБА_3 половину боргу як з дружини відповідача ОСОБА_2, мотивуючи тим, що договір позики був укладений під час перебування відповідачів у шлюбі, з її згоди, а кошти використані на загальні потреби сімї.

Але суд вважає, що підстав для стягнення боргу в частці по ? з кожного подружжя не має, оскільки в судовому засіданні не встановлено, що обєкти права сумісної власності подружжя ОСОБА_2 були визначені, що розмір часток подружжя були рівними, також у суду не має підстав вважати, що отримані за договором позики кошти були використані в інтересах сімї, оскільки договір позики укладений 10.10.2010 року, а договори купівлі-продажу земельних ділянок укладені 14.10.2011 року, тобто через рік, що підтверджується наданими копіями договору купівлі-продажу земельної ділянки. На запитання суду чи дійсно в 2010 році укладали договір позики, позивач підтвердив дату укладання саме в 2010 році. Враховуючи час, який минув з дня отримання позики до дня придбання земельних ділянок у суду не має підстав вважати, що саме кошти отримані внаслідок займу ОСОБА_2 у ОСОБА_1 були витрачені на придбання земельних ділянок.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 задоволенню не підлягають, як необґрунтовані.

При задоволенні вимог позивача, за правилами ст.88 ЦПК України суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволеної частини вимог, як вбачається із квитанцій від 13.12.2014 р. позивачем було сплачено судовий збір у сумі 421,71 грн. Оскільки позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача стягненню підлягають судові витрати пропорційно до задоволеної частини вимог в сумі 210,08 грн.

Керуючись ст.ст. 625, 1046 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 208, 212 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 10.10.2010 р. в сумі 21084 грн. (двадцять одна тисяча вісімдесят чотири) грн. 88 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 210 грн. 08 коп.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуюча Л.О. Варнавська