Провадження №: 6/752/338/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2015 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Пасинок В.С.

при секретарі - Власенко Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Тущенко П.Л., погоджене в.о. начальника Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Лисенко С.О., про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України, -

в с т а н о в и в:

у липні 2015 року старший державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Тущенко П.Л. звернувся до суду з поданням, погодженим в.о. начальника Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Лисенком С.О., про вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3, обґрунтоване ухиленням останньої від виконання майнових зобовязань, а також безрезультатністю вжитих заходів виконавчого провадження.

Державний виконавець для розгляду подання не з'явився.

Суд, розглянувши подання, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що вказане подання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Частиною 1 ст. 377-1 ЦПК України визначено, що питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України», зокрема передбачено: громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), до виконання зобов'язань. Громадянинові який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань. При цьому паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті, або в разі використання паспорта для вчинення злочину, або виявлення у ньому підробки, а також у випадках припинення громадянства України. Тимчасове затримання або вилучення паспорта у таких випадках здійснюється судом, органами прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Державної прикордонної служби України, військовими комісаріатами та консульською службою України.

Статтею 19 Закону України «Про державну прикордонну службу України» передбачено, що обмеження права громадян на виїзд з України належить до виключної компетенції Адміністрації Державної прикордонної служби України, а п. 8 зазначеної статті покладає на державну прикордонну службу України обов'язок запобігання і недопущення в'їзду та виїзду за кордон з України осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється в'їзд в Україну або яких тимчасово обмежено в праві виїзду з України.

Як встановлено в судовому засіданні, на виконання рішення суду 21.03.2013року ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві відкрито ВП №37119240 про примусове стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 грошових коштів у розмірі 389035,01грн., та надано боржнику строк для добровільного виконання судового рішення.

12.06.2013року державним виконавцем описано та арештовано нерухоме майно, а саме 1/3 частини квартири АДРЕСА_1.

15.08.2013року державним виконавцем винесено постанову про зупинення стягнення на підставі заяви представника боржника про зупинення виконання рішення суду на підставі ухвали Оболонського районного суду м. Києва №752/1394/13-ц від 05.08.2013року про зупинення стягнення.

05.02.2014року винесено постанову про поновлення виконавчого провадження.

Державним виконавцем неодноразово було здійснено виклики з вимогою звитися боржнику з метою надати письмові пояснення стосовно невиконання рішення суду.

10.02.2015року, 23.03.2015року, 28.05.2015року державним виконавцем здійснено вихід до квартири боржника, але провести виконавчі дії не виявилося можливим, оскільки двері ніхто не відчинив, про що складено відповідні акти державного виконавця.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням;

Питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця (ст. 377-1 ЦПК України).

Отже, питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень у порядку, передбаченому ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 377-1 ЦПК України. Враховуючи наведені норми, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України застосовується у разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Факт невиконання судового рішення не є підставою для постановлення ухвали про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, для застосування вказаного заходу державному виконавцю необхідно довести наявність умисних дій боржника, спрямованих на ухилення від виконання судового рішення.

Проте, у матеріалах справи відсутні докази ухилення боржника від виконання зобов'язання, а тому суд не має підстав для постановлення ухвали про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України. До того ж, матеріали подання не містять жодних доказів на підтвердження того, що боржник має намір не виконувати судове рішення та не надано жодних доказів на підтвердження того, що ним вчинялися будь-які дії, спрямовані на невиконання рішення суду та погашення заборгованості.

Враховуючи наведене, відсутні підстави для задоволення подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 377-1 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

в задоволенні подання старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Тущенко П.Л., погоджене в.о. начальника Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Лисенко С.О., про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена через Голосіївський районний суд м. Києва до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя В.С. Пасинок