Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" серпня 2015 р. м. Одеса.

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді - Погрібного М.О.

При секретарі - Вальчук Л.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №14, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя шляхом стягнення грошової компенсації, -

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 подав до суду позовну заяву, в якій просить поділити між ним і відповідачкою, придбаний ними у свою спільну сумісну власність під час спільного проживання в зареєстрованому шлюбі, легковий автомобіль універсал -В CHEVROLET TACUMA, 2007 року випуску, сірого кольору, кузов номер НОМЕР_2, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, шляхом стягнення з відповідачки 1/2 частини ринкової вартості автомобіля, яка складає в загальній сумі 157 500 гривень, що підтверджується інформацією отриманою ним через сайт Інтернету про продаж аналогічних автомобілів.

В обґрунтування позову, він посилався на те, що проживав з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 13 грудня 2003 року до 07 жовтня 2014 року, після чого шлюб було розірвано рішенням Суворовського районного суду м. Одеси. В період спільного проживання, вони з відповідачкою на спільні кошти придбали 16 лютого 2012 року, указаний вище автомобіль у свою спільну сумісну власність, яким постійно користувалися та право власності на який був оформлений на нього. Після припинення спільного проживання та розірвання шлюбу, автомобіль залишився у відповідачки, яким вона користується по теперішній час. Оскільки автомобіль є річчю неподільною в натурі, вважає, що відповідачка повинна йому сплатити компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля, а саме, 78 750 гривень, після чого визнати за відповідачкою право власності на автомобіль, а його право власності припинити.

Відповідачка в судовому засіданні позов визнала частково та подала письмові заперечення, які приєднані до справи. В обґрунтування визнання позову частково, відповідачка посилалася на те, що загальна вартість автомобіля, позивачем завищена. Згідно проведеної за її заявою авто товарознавчої експертизи незалежним експертом, вартість автомобіля на липень 2015 року складала 135 897 гривень. Вона не заперечує проти поділу автомобіля шляхом сплати позивачу компенсації вартості частини, яка йому належить. Однак, при цьому просила суд врахувати те, що після припинення шлюбних відносин та спільного проживання, з нею залишився проживати їхній неповнолітній син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь якого вона отримує від позивача аліменти за рішенням суду щомісяця в середньому у розмірі 600 гривень, яких недостатньо для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування сина. Її заробітна плата складає біля 2000 гривень. Їхній син займається в другому класі загальноосвітній школі №44 Суворовського району м. Одеси, куди необхідно здавати гроші щомісяця на різні шкільні потреби. Також син займається додатковими заняттями з англійської мови, бальними танцями, що потребує постійних матеріальних затрат. Тому, на підставі ст. 70 ч.3 СК України, просила при поділі їх спільного автомобіля, збільшити її частку.

Вислухав сторони, вивчив матеріали справи, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні та досліджених доказів, позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі проживали однією сім'єю, як чоловік та дружина в зареєстрованому шлюбі з 13 грудня 2003 року. Під час спільного проживання у них, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився син ОСОБА_3. Із-за неможливості подальшого спільного проживання та фактичного розпаду сім'ї, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2014 року, шлюб між сторонами був розірваний і вони стали проживати окремо одне від одного. ОСОБА_4 залишився проживати з матір'ю, відповідачкою по справі, де проживає по теперішній час та знаходиться на її утриманні і вихованні, що в судовому засіданні підтвердили сторони по справі та, що підтверджується Рішенням суду від 07 жовтня 2014 року, копією свідоцтва про народження ОСОБА_5 (л.с. №№7,8).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси 25 вересня 2014 року, яке набрало законної сили, з позивача ОСОБА_1 на користь відповідачки ОСОБА_2, на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, були стягнуті аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця і до повноліття сина, а саме, до 29 листопада 2024 року (л.с. №№44-45).

Під час спільного проживання в шлюбі, позивач і відповідачка за спільні кошти 16 лютого 2012 року придбали легковий автомобіль універсал - В CHEVROLET TACUMA, 2007 року випуску, сірого кольору, кузов номер НОМЕР_2, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, право власності на який був зареєстрований на позивача, що підтверджується копією технічного паспорту на автомобіль (л.с. №9).

Згідно висновку експерта №5459, від 22 липня 2015 року, проведеного суб'єктом підприємницької діяльності судовим експертом ОСОБА_7., який має свідоцтво Міністерства юстиції України №851 від 23 серпня 2013 року, ринкова вартість вказаного вище автомобіля на дату оцінки 22 липня 2015 року складає 135 897 гривень 11 копійок (л.с. №№17-30).

Статтею 60 ч.1, ч.2 СК передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 69 ч.1 СК України - дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ст. 70 ч. 1 та ч.3 СК України - у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Із наданих відповідачкою доказів видно, що неповнолітній син сторін, ОСОБА_5, постійно проживає з матір'ю, відповідачкою по справі, на утримання якого вона отримує аліменти від позивача ОСОБА_1 щомісяця в середньому по 600 гривень, що підтверджується довідкою про розмір аліментів, виплачених відповідно до рішення суду, за №20 від 27 липня 2015 року, виданої головним бухгалтером Торгового будинку «ПАЛЬМІРА» дочірнього підприємства компанії «Пальма груп С.А. (Швейцарія) (л.с. №33, 43). ОСОБА_4 навчається в загальноосвітній школі №44 Суворовського району міста Одеси в 2-му класі, грошові витрати якого, тільки для організації навчання в школі за 2014-2015 роки склали 2250 гривень, що підтверджується довідкою наданою головою батьківського комітету ОСОБА_6 (л.с. №38). Крім того, неповнолітній ОСОБА_5 займається в танцювальному центрі «ЕЛІТ ДАНС» і щомісячна плата за навчання складає 350 гривень, що підтверджується довідкою від 07 серпня 2015 року (л.с. №39). Протягом учбового року, син сторін, додатково навчався та навчається по теперішній час на курсах по англійській мові, де щомісячна оплата складає 190 гривень (л.с. №40-42). Щомісячна заробітна плата відповідачки ОСОБА_2 складає біля 2000 гривень.

Вищевикладені докази та факти, зазначені відповідачкою ОСОБА_2, позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні допустимими доказами не оспорював та не спростовував.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що при поділі вказаного вище автомобілю між сторонами по справі, частка відповідачки ОСОБА_2 повинна бути збільшена, оскільки з нею проживає неповнолітній син і розмір аліментів, які вона отримує від позивача ОСОБА_2, недостатній для забезпечення його фізичного, духовного розвитку та лікування.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 364 ЦК України - співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Таким чином, суд вважає можливим поділити спільне майно сторін по справі, а саме легковий автомобіль універсал-В CHEVROLET TACUMA, 2007 року випуску, сірого кольору, кузов номер НОМЕР_2, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, шляхом стягнення з відповідачки на користь позивача частини вартості вказаного автомобіля з урахуванням положень ст. 70 ч.3 СК України, у розмірі 58 446 гривень, що складає 43/% від загальної вартості автомобіля, яка підтверджена товарознавчою експертизою, зазначеною вище, яку не оспорював та не спростовував в судовому засіданні будь-якими допустимими доказами позивач ОСОБА_1 Після сплати ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вказаної суми компенсації вартості автомобіля, слід визнати за нею право власності на вказаний автомобіль, припинивши право власності на нього, ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209 ч.3, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 60, 69 ч.1, 70 ч.3, 71 СК України, ст. ст. 364, 370 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 58 446 (п'ятдесят вісім тисяч чотириста сорок шість) гривень компенсації вартості 43% (відсотків) легкового автомобілю універсал-В CHEVROLET TACUMA, 2007 року випуску, сірого кольору, кузов номер НОМЕР_2, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_2 і ОСОБА_1

Після здійснення сплати ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 58 446 гривень компенсації вартості 43% легкового автомобілю універсал-В CHEVROLET TACUMA, 2007 року випуску, сірого кольору, кузов номер НОМЕР_2, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, визнати за ОСОБА_2 право власності на вказаний автомобіль, припинивши право власності на зазначений автомобіль ОСОБА_1.

В задоволені інших позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом 10 днів через Суворовський районний суд м. Одеси.

Суддя: