Провадження № 2/522/6411/15
Справа 522/9291/15-ц
13 липня 2015 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Івченка В.Б.
при секретарі - Січінава М.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Українська транспортна страхова компанія», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті ДТП,
02.12.2014 року Овідіопольським районним судом Одеської області було винесено постанову по справі №509/5412/14-п, відповідно до якої ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні вищезазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України.
На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля НОМЕР_4 з причепом SREM Filliat TR34A4 д/н НОМЕР_2 ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ «УТСК» що підтверджується полісами №АІ/3665694, №АІ/3665693.
23.02.2015 року, відповідно до листа Страхової компанії за вих. №391-у від 23.02.2015 року позивачу було повідомлено про те, що за номером полісу, який був зазначений у повідомленні страхове відшкодування не буде виплачуватися.
Враховуючи те, що у ОСОБА_2 на момент ДТП діяв і поліс № АІ/3665694, і поліс № АІ/3665693, видані ПАТ «Українська транспортна страхова компанія», позивач вважає, що відмова Страхової компанії у виплаті на його користь страхового відшкодування є формальною та незаконною.
Позивач самостійно звернувся із заявою до експерта ОСОБА_3, який має кваліфікацію судового експерта, відповідно до якої просив визначити вартість матеріального збитку станом на 24.09.2014 року (із змінами цін на деталі та лакофарбові матеріали станом на 01.04.2015 року).
Витрати Позивача сплачені на користь експерта - СПД ОСОБА_3 за проведення експертного дослідження складають 700,00 грн.
Окрім того, Позивачем були сплачені грошові кошти у загальній сумі 136,98 грн. за відправлення на адресу Відповідачів телеграм про проведення експертизи.
Однак, відповідач свої зобов'язання перед позивачем не виконав.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням справу розглядати у її відсутність, уточнені позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, позовні вимоги позивача не визнав у повному обсязі з підстав, викладених у запереченнях.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224-226 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Судом в судовому засідання встановлено, що12.09.2014 року о 16 год. 45 хв., водій ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом «МАN T32» д/н НОМЕР_1 з причепом SREM Filliat TR34A4 р/н НОМЕР_2, на 21 км. + 600 м об'їзної дороги м. Одеси, порушуючи Правила дорожнього руху, допустив зіткнення із транспортним засобом марки «Daewoo Nexia» д/н НОМЕР_3, під керуванням позивача. Після зіткнення обидва автомобіля отримали значні механічні пошкодження.
02.12.2014 року Овідіопольським районним судом Одеської області було винесено постанову по справі №509/5412/14-п, відповідно до якої ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні вищезазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України.
На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля НОМЕР_4 з причепом SREM Filliat TR34A4 д/н НОМЕР_2 ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ «УТСК» що підтверджується полісами №АІ/3665694, №АІ/3665693.
Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.
Згідно з ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Положеннями статті ст. 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Пунктом 14 Постанови № 14 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року, зазначено, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).
На виконання вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон № 1961), 17.09.2014 року ОСОБА_1 подав письмове повідомлення на адресу Приватного акціонерного товариства «Українська Транспортна Страхова Компанія» про настання ДТП.
Приватним акціонерним товариством «Українська Транспортна Страхова Компанія», на виконання вимог п. 34.2 Закону № 1961, було організовано проведення огляду пошкодженого автомобілю ОСОБА_1 Інформація щодо залучених Страховою компанією експертів/оцінювачів, результатів експертизи, розрахунку суми страхового відшкодування позивачу надано не було.
05.01.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Страхової компанії «УТСК» із заявою про отримання страхового відшкодування, вказавши необхідні банківські реквізити для перерахування коштів.
23.02.2015 року, відповідно до листа Страхової компанії (вих. № 391-у від 23.02.2015р.) Позивачу було повідомлено про те, що за номером полісу, який був зазначений у повідомленні страхове відшкодування не буде виплачуватися.
Враховуючи те, що у ОСОБА_2 на момент ДТП діяв і поліс № АІ/3665694, і поліс № АІ/3665693, видані Приватним акціонерним товариством «Українська Транспортна Страхова Компанія», позивач вважає, що відмова Страхової компанії у виплаті на його користь страхового відшкодування є формальною та незаконною.
Позивач самостійно звернувся із заявою до експерта ОСОБА_3, який має кваліфікацію судового експерта, відповідно до якої просив визначити вартість матеріального збитку станом на 24.09.2014 року (із змінами цін на деталі та лакофарбові матеріали станом на 01.04.2015 року).
Витрати Позивача сплачені на користь експерта - СПД ОСОБА_3 за проведення експертного дослідження складають 700,00 грн.
Окрім того, Позивачем були сплачені грошові кошти у загальній сумі 136,98 грн. за відправлення на адресу Відповідачів телеграм про проведення експертизи.
За результатами даного огляду був складений Висновок № 045/15 від 14.04.2015 року та розрахована сума вартості відновлюваного ремонту пошкодженого транспортного засобу в результаті вищевказаного ДТП (станом на 01.04.2015р.) у розмірі 67 479,59 грн. а загальна вартість матеріального збитку становить 50 628,28 грн.
Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013р. №4, та положення статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Положеннями п. 36.5. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
При цьому, Страхова компанія «УТСК» допустила прострочення грошового зобов'язання, а тому її бездіяльність призвела до порушення зобов'язання (ст. 610 ЦК України), і з 24.02.2015 року ПАТ «Українська Транспортна Страхова Компанія» вважається таким, що прострочив виконання зобов'язань (ст. 612 ЦК України), тому є підстави для застосування встановленої законом відповідальності, а саме: сплати пені, сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення (ст. 625 ЦК України), сплати 3 відсотків річних від простроченої суми.
Пунктом 3 ч.2 ст.11 ЦК України передбачено, що підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є завдання матеріальної та моральної шкоди іншій особі.
Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно із частиною 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. ………………
Відповідно до частини 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Як вбачається із положень ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Окрім того, відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику з справ про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема в моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особою неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Разом з тим, заявлений позивачем розмір компенсації завданої моральної шкоди, суд вважає завищеним і виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, оскільки значних вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках не наступило.
Тому, компенсацію моральної шкоди в сумі 2000 грн. суд вважає достатньою для відновлення його нормальних життєвих зв'язків та організації свого життя.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Статтею 79 ЦПК України встановлено, що судові витати складаються із судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. До витрат пов'язаних із розглядом справи, належить витрати на правову допомогу.
Судом також досліджено Договір про надання правової допомоги № 17/2015 від 16.04.2015р., укладений між ТОВ «Одеська юридична компанія» та Позивачем, Додаток № 1 до Договору про надання правової допомоги, квитанція № 0.0.376151932 від 20.04.2015р., квитанція № 0.0.407503028.1 від 10.07.2015р., з якої вбачається, що витрати позивача на правову допомогу склали 2400 грн. Також позивачем під час подання позовної заяви було сплачено судовий збір згідно з квитанцією у розмірі 1033,60 грн.
За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих сторонами доказів, з урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст. ст. 10, 60, 79, 88, 169, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 1192, 1194 ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Постановою № 14 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «Українська транспортна страхова компанія», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті ДТП - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_6) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_5): витрати на правову допомогу у розмірі 660 (шістсот шістдесят) гривень 96 (дев'яносто шість) копійок, витрати на оплату судового збору у розмірі 315 (триста п'ятнадцять) гривень 01 (одну) копійку.
В іншій частині позову відмовити
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк - з дня проголошення рішення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Приморського

районного суду м. Одеси Івченко В.Б.