Справа №442/4729/15-ц
Провадження №2/442/1667/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

31 липня 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Івасівки А.П.

при секретарі - Нестір А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дрогобич цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 65 546,34 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 16.07.2013 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ БАНК» (надалі ПАТ «ВТБ Банк» ) та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №R1В, на суму 54500 грн. з строком користування до 16.07.2017 року та сплатою відсотків у розмірі 24 річних. Однак, відповідач користуючись грошовими коштами, свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконала у звязку з чим, станом на 28.05.2015 року, виникла заборгованість у розмірі 65 546,34 грн.

Представник позивача в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує повність, просить такий задоволити, відносно ухвалення заочного рішення суду не заперечив.

Відповідач в судове засідання не зявився, не повідомив суду причини неявки, хоча був належним повідомлений про час та місце розгляду справи. Керуючись ст. 224 ЦПК України, суд вважає цю особу повідомленою про час та місце судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що 16.07.2013 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ БАНК» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №R1В, на суму 54 500 грн. з строком користування до 16.07.2017 року та сплатою відсотків у розмірі 24 річних.

Пунктом 4.2. вказаного кредитного договору встановлено, що за управління кредитом позичальник зобовязаний щомісячно сплачувати на користь банку комісійну винагороду у розмірі 1,69% від початкової суми кредиту. Відповідно до п.5.1. кредитного договору у разі прострочення виконання позичальником своїх зобовязань щодо повернення кредиту та/або процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору, позичальник зобовязаний сплатити на користь банку пеню за кожний день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобовязань за кожний день порушення зобовязань.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу

Відповідно до вимог ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як зазначено у п. 18 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року, за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК України, інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобовязання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобовязання.

Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Відповідачка не виконала взятих на себе кредитних зобовязань, у звязку з чим заборгованість за кредитним договором станом на 28.05.2015 року становить : 42 659 грн. 58 коп., з яких 35 569, 58 грн. поточна заборгованість за кредитом, 6 920,60 грн. заборгованість за простроченим кредитом; 110 грн. 71 коп. інфляційні втрати; 5 837,68 грн. сума простроченої заборгованості за відсотками, 50,70 грн.- три відсотки річних, 107, 87 грн. - інфляційні втрати ; 361,13 грн. - сума заборгованості за відсотками за період 16.05.2015 р. по 28.05.2015 р.; 6447,35 грн. - прострочена заборгованість по комісії; сума пені в розмірі 0,5 % за кожен день прострочення 3426,92 грн.; 6 655,11 грн. пеня нарахована у звязку з несвоєчасною сплатою процентів та кредиту в розмірі 0,5% - за кожен день прострочення платежу.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що вимоги позивача є підставними та підлягають задоволенню, а тому з відповідача слід стягнути заборгованість за вищевказаним кредитним договором.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача 243,60 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 214,224 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» 65 546,34 грн. заборгованості за кредитним договором №R1В, від 16.07.2013 р. та 655,46 гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення з дня отримання такого.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Івасівка А.П.