УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.,
суддів: Касьяна О.П., Наумчука М.І.,Мостової Г.І., Остапчука Д.О.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, треті особи: Приватне акціонерне товариство «Українська пожежна страхова компанія», ОСОБА_8, про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 лютого 2015 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 23 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_7 8 376 грн 28 коп. майнової шкоди, 10 000 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої йому в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача.

На обґрунтування своїх вимог посилався на ті обставини, що 18 жовтня 2013 року о 15 годині відповідач, керуючи автомобілем «Фольксваген Пассат» та рухаючись по другорядній дорозі у м. Кременчуці на перехресті вулиць Хорольська-Щорса, не надав переваги у русі автомобілю УАЗ під керуванням ОСОБА_8 та допустив їх зіткнення, внаслідок чого автомобіль позивача отримав механічні ушкодження, вартість відновлювального ремонту якого згідно з висновком експерта становить 22 018 грн 58 коп.

Однак ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеним з відповідачем, сплатила позивачу тільки 13 842 грн 30 коп. майнової шкоди з урахуванням зношеності автомобіля.

20 лютого 2015 року рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області у задоволенні позову відмовлено.

23 березня 2015 року рішенням апеляційного суду Полтавської області рішення суду першої інстанції скасовано в частині відмови у задоволенні позову про стягнення моральної шкоди та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 1500 грн на відшкодування моральної шкоди та 54 грн 81 коп. судового збору.

У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та рішення апеляційного суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції, виходив з того, що страхове відшкодування в повному обсязі сплачено страховиком відповідача, тому підстав для стягнення різниці між цим відшкодуванням та завданою шкодою, а також витрат за проведення експертизи немає, а доказів на підтвердження сплати витрат на заміну номерних знаків та завдання йому моральної шкоди позивач не надав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення моральної шкоди, апеляційний суд виходив з того, що пошкодженням майна позивача йому завдано моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню винною особою, при цьому погодився з рішенням суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з винної особи завданої позивачу майнової шкоди, оскільки вона навіть у більшому розмірі відшкодована страховиком.

Проте з такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій погодитись не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим з виконанням усіх вимог цивільного судочинства, згідно із законом, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам оскаржувані судові рішення не відповідають.

Судами встановлено, що 18 жовтня 2013 року о 15 годині ОСОБА_7, керуючи автомобілем «Фольксваген Пассат», рухаючись по другорядній дорозі у м. Кременчуці на перехресті вулиць Хорольська-Щорса, не надав переваги у русі автомобілю УАЗ під керуванням ОСОБА_8 та допустив їх зіткнення, внаслідок чого автомобіль, належний позивачу, отримав механічні ушкодження.

11 листопада 2013 року постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, і накладено стягнення у вигляді штрафу.

Згідно з полісом від 04 жовтня 2013 року цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована у ПрАТ «Українська пожежна страхова компанія» строком до 17 жовтня 2014 року.

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 25 червня 2014 року вартість матеріального збитку, завданого автомобілю позивача, складає 12 193 грн 83 коп., а вартість відновлювального ремонту - 22 018 грн 58 коп.

Згідно зі звітом з оцінки автомобіля позивача від 04 грудня 2013 року коефіцієнт фізичного зносу автомобіля становить 0,66 %.

Виходячи з чого страхова компанія відповідача сплатила позивачу 13 842 грн 30 коп. страхового відшкодування (вартості відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу за мінусом франшизи) за квитанцією від 06 лютого 2014 року.

Відповідно до вимог ст. ст. 22, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 1194 ЦК України у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Майнова шкода відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала (ст. 1166 ЦК України).

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не врахував цих вимог та не виконав вимог процесуального права щодо повного та всебічного з'ясування обставин справи, не перевірив, у якому розмірі позивачу завдана шкода пошкодженням його автомобіля з вини відповідача, не надав належної оцінки висновку експерта про вартість відновлювального ремонту автомобіля, а встановивши, що страховик сплатив страхове відшкодування у визначеному законом розмірі з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля за мінусом франшизи, не вирішив питання про її стягнення з винної особи та не перевірив наявності підстав для відшкодування відповідачем різниці між реальним розміром шкоди та сплаченим страховим відшкодуванням, зробив помилковий висновок про відмову у задоволенні позову, ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права.

Крім того, встановивши, що позивачу завдана майнова шкода внаслідок пошкодження його автомобіля з вини відповідача, не перевірив його доводів про завдання йому у зв'язку із цим моральної шкоди та не з'ясував, у чому вона полягає, чи підлягає відшкодуванню, як передбачено ст. 1167 ЦК України, та хто повинен нести відповідальність.

Апеляційний суд цих недоліків не усунув, на порушення ст. 303 ЦПК України не перевірив законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції та його висновків про відсутність підстав для стягнення завданої позивачу майнової шкоди з винної особи у повному розмірі, не навів мотивів на їх спростування, залишив рішення суду першої інстанції без змін.

Невиконання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, і є підставою для скасування ухвалених у справі судових рішень та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції, як передбачено ст. 338 ЦПК України.

За таких обставин касаційну скаргу потрібно задовольнити частково, рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 лютого 2015 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 23 березня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 лютого 2015 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 23 березня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Мартинюк
Судді: О.П. Касьян Г.І. Мостова М.І. Наумчук Д.О. Остапчук