У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., НагорнякаВ.А., Писаної Т.О.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», третя особа - Державна фіскальна служба України, про стягнення суми страхового відшкодування, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» (далі - УАСК «АСКА») про стягнення суми страхового відшкодування.

Позивачка посилалась на те, що вона з 12 березня 2002 року працювала в державній податковій інспекції Самбірського району Львівської області. Під час виконання службових обов'язків втратила працездатність у зв'язку з онкологічним захворюванням. 25 лютого 2012 року їй було встановлено 2 групу інвалідності, 70 % втрати працездатності. Втрата працездатності пов'язана з захворюванням, що виникло під час виконання службових обов'язків.

29 жовтня 2012 року між державною податковою службою України та відповідачем було укладено договір СТД № 3126676 про надання послуг страхування посадових осіб органів державної податкової служби України, за яким відповідач зобов'язується надавати послуги з обов'язкового соціального страхування посадових осіб органів державної податкової служби, у тому числі і по страховим випадкам, що стались за період з 03 серпня 2008 року по 31 грудня 2012 року.

Враховуючи вказане, позивачка просила стягнути страхову виплату у сумі 61 057 грн 50 коп. (5 років х 12 місяців х 1 453 грн 75 коп. х 70 % ступінь втрати працездатності).

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2015 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що з 12 березня 2002 року позивач працювала інспектором Самбірської об'єднаної державної податкової інспекції Львівської області Державної податкової адміністрації України. Під час проходження служби ОСОБА_4 була застрахованою відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну податкову службу України».

Із довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААА № 847171 від 16 січня 2012 року ОСОБА_4 встановлена 2 група інвалідності, причина інвалідності - загальне захворювання.

Із довідки Львівського обласного Центру МСЕК серії ЛВА № 013709 від 25 січня 2012 року вбачається, що ступінь втрати працездатності ОСОБА_4 - 70 %.

29 жовтня 2012 року між Державною податковою службою України, яка виступила замовником, та ПАТ «УАСК АСКА», яке виступило виконавцем, був укладений договір СТД № 3126676 про надання послуг зі страхування посадових осіб органів податкової служби України, згідно з умовами якого виконавець зобов'язався надати замовнику послуги обов'язкового соціального страхування посадових осіб органів податкової служби зазначені в постанові Кабінету Міністрів України від 03 червня 1994 року № 349, якою затверджено «Порядок та умови обов'язкового державного особистого страхування посадових осіб органів державної податкової служби». За цим договором відшкодування проводиться у тому числі і по страховим випадкам, що стались за період з 03 серпня 2008 року по 31 грудня 2012 року.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну податкову службу України» посадові особи органу державної податкової служби підлягають обов'язковому державному особистому страхуванню за рахунок коштів державного бюджету на випадок загибелі або смерті на суму десятирічної заробітної плати за їх останньою посадою, а в разі поранення, контузії, травми або каліцтва, захворювання чи інвалідності, що сталися у зв'язку з виконанням службових обов'язків, - у розмірі від шестимісячної до п'ятирічної заробітної плати за їх останньою посадою (залежно від ступеня втрати працездатності).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, правильно виходив з того, що позивачем не надано доказів наявності страхового випадку, зокрема, що її захворювання пов'язане із виконанням службових обов'язків та професійною діяльністю, а тому дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при розгляді даної справи судами попередніх інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Леванчук А.О., НагорнякВ.А., Писана Т.О.