АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1896/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про визнання права власності на частку житлового будинку, що є спільною сумісною власністю подружжя, -

в с т а н о в и л а :

18 липня 2013 р. ОСОБА_8 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_6 про визнання права власності на половину житлового будинку.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 03 лютого 2006 р. сторони уклали шлюб. Після одруження позивач продав належний йому будинок в с. Ропотуха Уманського району Черкаської області по вул. Садовій, 56, за 12 600 грн., оскільки вони вирішили виїхати в Італію на заробітки.

В свою чергу, позивач взяв кредит в Кредитній спілці «Злагода». Частину грошей вони витратили на оформлення документів, а решту позивач залишив на зберігання своїй матері. Попрацювавши в Італії та заробивши певну суму грошей на покращення своїх побутових умов в Україні, сторони вирішили повернутися. Позивач повернувся на Україну в травні 2008 р., але дружина ОСОБА_6 змінила свої наміри і залишилась в Італії, щоб заробити більше грошей. В Україну вона не приїздила протягом шести років.

30 січня 2012 р. відповідач приїхала в Україну. У кінці лютого 2012 р. сторони придбали будинок в с. Громи Уманського району за адресою: вул. 50-річчя Жовтня, 60, за, орієнтовно, 50000 грн. Договір купівлі-продажу був оформлений на відповідача, хоча в нотаріальній конторі позивач також був присутній. У вказаному будинку відповідач поселила свою дочку із зятем та онуком. Позивач теж проживав у цьому ж будинку в другій його половині і займався облаштуванням присадибних споруд. Однак, ОСОБА_6 з невідомих причин різко змінила своє ставлення до позивача та в кінці літа 2012 р. повідомила про те, що не бажає взагалі повертатись в Україну і має намір розірвати їх шлюб. Оскільки відповідач була зареєстрована в будинку матері позивача ОСОБА_9 в с. Ропотуха по вул. К. Маркса, 44, то мати в листопаді 2012 р. заявила позов про визнання її такою, що втратила право на проживання в її будинку та зняття з реєстрації. Позов було задоволено, однак ОСОБА_6 з реєстрації так і не знялась.

Весною 2013 р. ОСОБА_6 приїхала в Україну, однак від спілкування з позивачем, у тому числі і від пропозиції про поділ спірного будинку, всіляко ухилялась. Рішенням Уманського міськрайонного суду від 06.06.2013 р. шлюб між сторонами було розірвано. ОСОБА_6 поїхала до Італії, де проживає та працює з жовтня 2006 р.

Позивач враховуючи те, що на момент придбання будинку сторони перебували в шлюбі і відповідно до вимог діючого сімейного законодавства, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності, просив постановити рішення, яким визнати його власником ? частини житлового будинку, розташованого в с. Громи Уманського району по вул. 50-річчя Жовтня, 60.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 листопада 2013 р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 13 лютого 2014 р. позов ОСОБА_8 задоволено повністю.

Визнано за ОСОБА_8 право власності на ? частину житлового будинку № 60, розташованого в с. Громи Уманського району Черкаської області, вул. 50-річчя Жовтня.

28 травня 2015 р. представник ОСОБА_6 ОСОБА_7 звернувся до суду з заявою про перегляд рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 листопада 2013 р. у звязку з нововиявленими обставинами.

При цьому вказав, що рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 листопада 2013 р. залишене без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 13 лютого 2014 р. у зазначеній справі, а також ухвалу Вищого спеціалізованого суду від 28 травня 2014 р. про відмову у відкритті касаційного провадження вважає незаконними, необґрунтованими і такими, що підлягають до скасування і перегляду в звязку з нововиявленими обставинами на підставі наступних фактів.

В якості нововиявлених обставин посилається на те, що під час розгляду справи, мали місце неправдиві свідчення ОСОБА_8, зокрема те, що він свідчив, що нібито проживав в будинку в с. Громи по вул. 50 річчя Жовтня, 60, Уманського району в другій його половині і займався облаштуванням присадибних споруд. Тоді як насправді він ніколи не був зареєстрований та не проживав за вказаною адресою, а також за весь період коли ОСОБА_6 знаходилася на заробітках за кордоном не піклувався про матеріальне забезпечення сім'ї, не сплачував комунальних послуг, постільки практично ніде не працював, зловживав спиртним.

Також заявник вказав, що під час знаходження в Республіці Італія ОСОБА_8 працював лише декілька місяців. Зловживаючи спиртним, змушений був залишити роботу та місце постійного проживання, а після втрати документів, ОСОБА_6 за власні кошти через представництво України в Республіці Італія оплатила йому разові документи на виїзд і білет до України та дала кошти на дорогу. Цей випадок став підставою для прийняття рішення про розірвання шлюбних стосунків з ОСОБА_8 У звязку з цим вирішила взяти кредит в банку Республіки Італія на покупку будинку в Україні для себе і своєї доньки, яка має родину.

Крім того, заявник вказав, що сімейні стосунки між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 фактично припинили своє існування у 2011 р. за рік до придбання будинку. Тому посилаючись на ч. 1, п. 3, ст. 57 СК України вважає, що зазначене будинковолодіння є її особистою власністю, тоді як суд не надав належної оцінки наведеним обставинам.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 червня 2015 р. у задоволенні заяви ОСОБА_7 про перегляд рішення суду у звязку з нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про визнання права власності на частку житлового будинку, що є спільною сумісною власністю подружжя відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ОСОБА_6 ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить її скасувати, як постановлену з порушенням норм матеріального та процесуального права, та постановити нову ухвалу якою задовольнити клопотання про перегляд рішення у звязку з нововиявленими обставинами.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення представника ОСОБА_6 ОСОБА_7, ОСОБА_8, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає до відхилення.

Відмовляючи в задоволенні заяви представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 про перегляд рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 листопада 2013 р. за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про визнання права власності на частку житлового будинку, що є спільною власністю подружжя, а фактично залишаючи заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення, у відповідності до ч. 2 ст. 365 ЦПК України, суд виходив з того, що обставини зазначені в заяві не являються нововиявленими, оскільки на момент розгляду справи в суді першої інстанції вони існували, та на такі ж обставини посилалася відповідачка ОСОБА_6 і в апеляційній скарзі на вказане рішення суду, дані обставини досліджувалися в суді першої та апеляційної інстанцій.

Даний висновок місцевого суду ґрунтується на вимогах цивільно-процесуального законодавства.

Відповідно до статті 361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (п. 1 ч. 2 даної статті); встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення (п. 2 ч. 2 даної статті).

У п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» від 30 березня 2012 року N 4 (далі - Постанова) судам роз'яснено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК України).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини 2 статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Згідно п. 6 наведеної Постанови, при вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених частиною другою статті 361 ЦПК підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в статтях 362, 364 ЦПК.

Судове рішення не може переглядатись у зв'язку з нововиявленими обставинами у разі якщо обставини, передбачені частиною другою статті 361 ЦПК, відсутні, а є підстави для перегляду судового рішення в апеляційному чи касаційному порядку або Верховним Судом України, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 361 ЦПК, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Відповідно до п. 8 Постанови, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого судового рішення, як підстави для його перегляду у зв'язку з нововиявленими обставинами (пункт 2 частини другої статті 361 ЦПК) мають існувати на момент ухвалення судового рішення, але про їх недостовірність заявнику не було відомо. Такі нововиявлені обставини мають бути підтверджені вироком суду у кримінальній справі, що набрав законної сили.

Як вбачається з матеріалів справи 18 липня 2013 р. ОСОБА_8 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_6 про визнання права власності на ? частину житлового будинку в с. Громи Уманського району за адресою: вул. 50-річчя Жовтня, 60, придбаного сторонами в кінці лютого 2012 р. під час перебування їх у шлюбі та який належав їм на праві спільної сумісної власності.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 листопада 2013 р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 13 лютого 2014 р. позов ОСОБА_8 задоволено повністю. Визнано за ОСОБА_8 право власності на ? частину житлового будинку № 60, розташованого в с. Громи Уманського району Черкаської області, вул. 50-річчя Жовтня.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду Черкаської області від 28 травня 2014 р. відмовлено у відкритті касаційного провадження.

У своїй заяві про перегляд вищезазначеного рішення районного суду за нововиявленими обставинами заявник, як на підставу перегляду, посилається на п. 2 ч. 2 ст. 361 ЦПК України, та на те, що свідчення ОСОБА_8 щодо підстав позову, зокрема щодо проживання в спірному будинку, заробітку сторонами коштів на його придбання, облаштування та його утримання є неправдивими. На думку заявника, дані обставини мають суттєве значення для вирішення спору. Сімейні стосунки між сторонами фактично припинились у 2011 р. за рік до придбання спірного будинку. Тому, у відповідності до п. 3 ч.1 ст. 57 СК України вважає, що зазначене будинковолодіння є її особистою власністю, тоді як суд не надав належної оцінки зазначеному. При цьому, заявником в обґрунтування підстав, визначених п. 2 ч. 2 ст. 361 ЦПК України в якості нововиявленої обставини, вироку у кримінальній справі суду надано не було.

Враховуючи викладене, приведені вимоги закону, те, що неправдиві, на думку ОСОБА_6, свідчення ОСОБА_8 позивача у справі не можуть слугувати підставою для перегляду судового рішення у справі за нововиявленими обставинами, з підстав визначених п. 2 ч. 2 ст. 361 ЦПК України, так як являлись лише субєктивним обґрунтуванням заявлених ним позовних вимог, які на ряду з поданими сторонами у справі доказами на підставі норм права, які регулюють спірні правовідносини, розглядались місцевим судом при ухвалені судового рішення та під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційним судом, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано залишив заяву без задоволення.

Доводи апеляційної скарги наведених висновків не спростовують.

Ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, тому підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги судова колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 312, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - ОСОБА_7 відхилити.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про визнання права власності на частку житлового будинку, що є спільною сумісною власністю подружжя залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :