Справа № 303/4590/15-ц
Провадження № 2/303/2546/15
У Х В А Л А

07 серпня 2015 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області :

в особі судді Котубей І.І.,

при секретарі Панас М.В.

розглянувши клопотання Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» про забезпечення позову у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Мукачівського міськрайонного суду знаходиться справа за позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в розмірі 17570,65 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 386816,52 грн.

У даній справі позивачем подано клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, що належить відповідачам, та обмежити право виїзду даних громадян за межі України шляхом тимчасової відмови їм у видачі паспорта громадянина України для виїзду закордон, тимчасового затримання або вилучення паспорта, якщо він був раніше виданий.

Необхідність забезпечення позову заявник обґрунтовує тим, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 навмисно не виконують зобовязання за кредитним договором, в тому числі не відповідають на телефонні дзвінки працівників банку та не реагують на письмові звернення, користуються майном та не дають можливості перевірити стан, в якому знаходиться заставне майно, мають намір здійснити відчуження належного їм майна, що в майбутньому може утруднити чи навіть зробити неможливим виконання рішення суду при задоволенні позовних вимог.

Розглянувши дану заяву та дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку .

Відповідно до ст.151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Стаття 153 ЦПК України передбачає, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

З матеріалів заяви вбачається, що виконання зобовязань позичальника згідно кредитного договору № КF49231 від 20.05.2008 року забезпечено іпотекою земельної ділянки та розташованого на ній житлового будинку, який належить поручителю ОСОБА_2, що знаходиться за адресою Мукачівський район с.Н.Давидково, вул.Виноградна, 9, а також порукою дружини ОСОБА_3 згідно договору поруки.

Про те, що вартість предмету іпотеки є недостатньою для покриття заборгованості за договором, позивач не вказує, на підтвердження цього жодних документів не надає.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем не обґрунтовано неможливість без вжиття заходів забезпечення позову виконання рішення суду в разі задоволення позову, передане в іпотеку банку нерухоме майно відповідачі відчужити не можуть, а тому вимога позивача про накладення арешту на все майно відповідачів є безпідставною.

Разом з тим суд приходить до висновку, що не підлягає до задоволення і вимога позивача про вжиття заходів забезпечення позову шляхом обмеження відповідачів у праві виїзду за межі України.

Питання щодо обмеження громадян у виїзді за межі України врегульовані Законом України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України». Статтею 6 п.5 даного Закону визначено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом види забезпечення позову. Перелік видів забезпечення позову визначений у ст. 152 ЦПК. Серед видів такого забезпечення у ст. 152 ЦПК не передбачено вжиття судом тимчасового обмеження особи у праві виїзду за межі України.

В цивільному процесі відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому статтями 151 153 ЦПК України, застосовувати такий вид забезпечення позову, як тимчасове обмеження у виїзді за межі України, тому суд не може застосовувати зазначений спосіб забезпечення позову на стадії розгляду цивільної справи про стягнення заборгованості та виконання інших зобов'язань, оскільки це порушує норми ЦПК та свідчить про вихід суду за межі своїх процесуальних повноважень.

Враховуючи вищезазначені норми законів суд приходить до висновку, що обовязковою умовою для встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України є ухилення його від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

Рішення суду по даній справі не винесено, фактів умисного ухилення від виконання рішення суду немає, тому відсутні підстави для обмеження відповідачів у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст.ст. 151, 152 ч. 1 п.7, 153, 208, 209, 210 ЦПК України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», суд,-

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства «ВіЕС Банк» про забезпечення позову у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Розяснити позивачу, що ухвала суду про відмову в задоволенні клопотання про вжиття заходів забезпечення позову не перешкоджає повторному його заявленню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Мукачівського

міськрайонного суду ОСОБА_4