Справа № 536/1434/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2015 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Клименко С.М.

за участю секретаря Кірікової В.С.

позивача - прокурора Лукяненко І.А.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці справу за позовом прокурора міста Полтави в інтересах бюджетно-фінансового управління виконавчого комітету Полтавської міської ради

до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину

ВСТАНОВИВ:

18 червня 2015 року прокурор міста Полтави звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину та просив стягнути з ОСОБА_1 на користь бюджетно-фінансового управління виконавчого комітету Полтавської міської ради 7357 грн.78 коп. витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину.

Позовні вимоги прокурор мотивував тим, що 15 жовтня 2014 року з вини відповідача ОСОБА_2, який керуючи автомобілем НОМЕР_1 із напівпричепом BENALUSD державний номерний знак НОМЕР_2 рухався по вул. Р.Люксембург від вул.Кагамлика у напрямку вул.Сінної в місті Полтава та в районі регульованого пішохідного переходу позначеного дорожнім знаком 5.35.1 та горизонтальною дорожньою відміткою розміткою 1.14.3 не надав переваги в русі і скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_3, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді перелому верхньої третини правої гомілки, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, набряку мяких тканин правої нижньої кінцівки, саден шкіри обличчя, які утворились від дії тупих обмежених предметів, якими могли бути виступаючі частини рухаючогося транспортного засобу і кваліфікуються як ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоровя, в звязку з чим він перебував на лікуванні в травматологічному відділенні №2 Першої міської клінічної лікарні з 15 жовтня 2014 року по 17 листопада 2014 року і на його лікування затрачено 7357 грн.78 коп. Відповідно до ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від злочину.

В судовому засіданні позивач - прокурор Лукяненко І.А. позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, пояснюючи про обставини та підстави так, як це викладено в заяві.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав частково, згоден відшкодувати витрати лікарні, де перебував на лікуванні потерпілий ОСОБА_4 в сумі 2944 грн.69 коп. , а саме: затрати на харчування, оплату комунальних послуг, накладні витрати і на медикаменти. Кошти, витрачені на заробітну плату і на нарахування на заробітну плату йому незрозумілі, тому відшкодовувати їх він відмовився.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ухвали Октябрського районного суду міста Полтави від 30 березня 2015 року, яка набрала законної сили 08 квітня 2015 року, відповідача ОСОБА_2, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності у звязку з примиренням його, як винної особи, з потерпілим та провадження у справі закрито, тобто кримінальне провадження відносно нього закрито за нереабілітуючими обставинами. Із зазначеної ухвали підтверджується час скоєння з вини ОСОБА_2 дорожньо-транспортної пригоди - 15 жовтня 2014 року близько 19 год.40 хв. та особа потерпілого ОСОБА_3.

Відповідно до довідки 1-ої міської клінічної лікарні міста Полтава №541 від 18 лютого 2015 року ОСОБА_3 знаходився на лікуванні в травматологічному відділенні №2 1-ої міської клінічної лікарні з 15 жовтня 2014 року по 17 листопада 2014 року 33 ліжко-днів і на його лікування витрачено 7357 грн.78 коп., з них - 6774 грн.90 коп. на утримання в лікарні і 582 грн.88 коп. на медикаменти.

Наявність причинного звязку між злочинними діями винної особи, а саме відповідача ОСОБА_2 та перебуванням потерпілого ОСОБА_3 на стаціонарному лікуванні підтверджується висновком судової медичної експертизи, відповідно до якого потерпілому ОСОБА_3 спричинено тілесні ушкодження у вигляді перелому верхньої третини правої гомілки, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, набряку мяких тканин правої нижньої кінцівки, саден шкіри обличчя, які утворилися від дії тупих обмежених предметів, якими могли бути виступаючі частини рухаючогося транспортного засобу і кваліфікуються як ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоровя.

За правилами ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами.

Фактичні витрати закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочину визначаються згідно Порядку обчислення розміру фактичних витрат на лікування закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджет їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року №545.

Як передбачено п.1 цього Порядку, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоровя, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі та щоденної вартості його лікування.

Докази, які б спростовували обґрунтованість перебування потерпілого ОСОБА_3 на стаціонарному лікуванні або термін лікування, а також правильність визначення лікувальними закладом фактичних витрат на лікування потерпілого ОСОБА_3 відповідачем не надані.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги прокурора обґрунтовані, доведені належними доказами, тому їх слід задовольнити.

Оскільки прокурор звільнений від сплати судового збору на користь держави, враховуючи, що позов підлягає задоволенню, у відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 грн.60 коп.

Керуючись ст.ст.88,209,212-215 ЦПК України, ст.1206 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов прокурора міста Полтави в інтересах бюджетно-фінансового управління виконавчого комітету Полтавської міської ради до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, серія і номер паспорта КО 598863 виданий Кременчуцьким РВ УМВС України в Полтавській області 19 березня 2005 року зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на користь бюджетно-фінансового управління виконавчого комітету Полтавської міської ради (м.Полтава вул.Жовтнева, 36, р/р 0002, УДКСУ у м.Полтава Полтавської області, ЗКПО 38019510, МФО 831019, код призначення 24060300) витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину 7357 (сім тисяч триста пятдесят сім) гривні 78 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Кременчуцький районний суд всіма учасниками процесу на протязі 10 днів з часу його проголошення або отримання копії рішення особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення.

Суддя С. М. Клименко