НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/4340/15
№ 2/183/2548/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі:

судді Юрєвої Т.І.,

секретаря Хачатурової Е.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Новомосковську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги фактичним припиненням подружнього життя і неможливістю збереження сім'ї.

У судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги, в обґрунтування яких вона зазначила, що з 30 жовтня 2010 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки у кожного з них різні, не співпадаючи погляди на питання подружніх взаємовідносин і поведінки у сім'ї. З 09 травня 2014 року вони припинили шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство. Дочка проживає з нею, відповідач оказує матеріальну допомогу добровільно на утримання дитини. Вона дійшла до висновку, що примирення між ними та подальше подружнє життя стало неможливим, а збереження шлюбу суперечить інтересам кожного із них, а також інтересам неповнолітньої дитини.

Посилаючись на наведені обставини, позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, на зміні її прізвища на дошлюбне не наполягає. Спірних питань щодо виховання дитини і розділу спільно нажитого майна немає

В судовому засіданні відповідач з позовом про розірвання шлюбу згодний. Він вказує, що дійсно з початку травня 2014 року вони припинили шлюбні відносини, з цього часу вони не ведуть спільне господарство. Дочка проживає з позивачкою, на утримання дочки він добровільно надає матеріальну допомогу. Він вважає, що подальше подружнє життя стало неможливим. Спірних питань відносно утримання та виховання дочки та спільне нажитого майна у них не має.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог установив наступне.

Подружжя ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 30 жовтня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 470.

Подружжя мають дочку ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з матірю, відповідач добровільно оказує матеріальну допомогу на утримання дитини.

Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою статті 112 СК Україна, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Сторонами підтверджено, що подружжя ОСОБА_3 з 09 травня 2014 року припинили шлюбні відносини, не проживають однією сім'єю та не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснили дій щодо збереження родинних стосунків, між ними встановились недружні взаємовідносини, позивач не має наміру зберегти сім'ю.

Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку суперечить моральним засадам суспільства.

Згідно до положень статті З СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки.

Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивачки продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя ОСОБА_1 і ОСОБА_2, збереження їх сім'ї є неможливе та суперечить їх інтересам.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України ст. ст. 213, 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_4 Юріївни до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, зареєстрований 30 жовтня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 470.

За вибором позивачки її прізвище залишити без зміни.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: