Провадження №: 2-з/752/287/15
У Х В А Л А

03.08.2015 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Пасинок В.С.,

при секретарі - Власенко Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до начальника Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції м.Києва Вольфа Олександра Леонідовича, старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції м. Києва Шеремет Юлії Михайлівни, відповідального зберігача - представника стоянки Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, треті особи: публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний банк «Київ», ОСОБА_4, про витребування майна з чужого незаконного володіння, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває вищезазначена справа.

Від представника позивача до суду надійшла заява про забезпечення позову шляхом зобов'язання відповідачів вчинити певні дії. В обґрунтування заяви зазначено, що автомобіль TOYOTA CAMRY, д.н.з. НОМЕР_1, витребування якого з чужого незаконного володіння є предметом позову, наразі перебуває на стоянці ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України. Вказане є порушенням прав позивача, оскільки дане майно є спільною сумісною власністю її та її чоловіка, крім того, наявне судове рішення, що набрало законної сили, стосовно скасування арешту з ? частини даного транспортного засобу.

З огляду на таке, позивач просила суд, в якості забезпечення позову, зобов'язати начальника Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції м. Києва Вольф Олександра Леонідовича та старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції м. Києва Шеремет Юлію Михайлівну видати вимогу представнику ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України про передачу автомобіля та свідоцтва про реєстрацію власнику, та представника зобов'язати ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України повернути позивачу транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов може бути забезпечений шляхом встановленням обов'язку вчинити певні дії.

Відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Вказана позиція також міститься у відповідних роз'ясненнях, викладених в постанові Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», де зазначається, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має пересвідчитися, зокрема, в тому, що дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Таким чином, вбачається, що обов'язковою умовою для застосування заходів забезпечення позову є наявність підстав вважати про існування ризику утруднення чи невиконання рішення суду, в разі задоволення позову.

Разом з тим, як вбачається зі змісту позову, наразі продаж автомобіля TOYOTA CAMRY, д.н.з. НОМЕР_1, в рамках виконавчого провадження, заборонений ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 30.01.2015 року, яка є чинною.

Посилання на будь-які обставини, які б свідчили про те, що виконавчою службою проводяться виконавчі дії, спрямовані на реалізацію транспортного засобу, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову, ні позовна заява, ні заява про забезпечення позову не містить.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України, зазначено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути вказано, зокрема, причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов.

Суд не вважає, що викладення в заяві про забезпечення позову обґрунтування позовних вимог та посилання на неправомірні дії та бездіяльність відповідачів обґрунтовано свідчить про існування таких причин, в розумінні ч. 2 ст. 151 ЦПК України.

Крім того, суд звертає увагу на те, що заявлені в заяві про забезпечення позову вимоги дублюють вимоги, заявлені в прохальній частині позовної заяви безпосередньо, а саме пункти другий та четвертий, з огляду на що, задоволення поданої представником позивача заяви про забезпечення позову в даній редакції призведе до часткового вирішення позовних вимог по суті, що є неприпустимим та суперечить нормам процесуального законодавства.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява по забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК, суд,-

у х в а л и в:

у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до начальника Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції м.Києва Вольфа Олександра Леонідовича, старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції м. Києва Шеремет Юлії Михайлівни, відповідального зберігача - представника стоянки Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, треті особи: публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний банк «Київ», ОСОБА_4, про витребування майна з чужого незаконного володіння, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п'яти днів з дня отримання її копії до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя В.С. Пасинок