Провадження № 2/127/4763/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2015 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

г у складі: головуючого - судді Ан О.В.,

при секретареві - Ліщишинові О.М.

за участю представників відповідачів:

ФССНВВПЗ України у Вінницькій області - Грабіка Максима Сергійовича,

ФССНВВПЗ України в м. Вінниці - Олійника Андрія Михайловича,

ВСКП-26 - Дарієва Анатолія Михайловича

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, у м. Вінниці позовну заяву ОСОБА_4 до Вінницької обласної адміністрації, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань в Вінницькій області, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань в м. Вінниці, Вінницького спеціалізованого колективного підприємства № 26, Головного управління Державного казначейства України в Вінницькій області, прокурора Вінницької області стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди, зобов»заяння вчинити дії

Встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідачів вартість спинальної путівки зі строком лікування 45 діб за 2014 рік в сумі 18225 гр-н та відшкодувати моральну шкоду, стягнувши з відповідачів 14616 гр-н солідарно та зобов»язати відповідачів припинити над ним державний садизм, геноцид і дискримінацію.

В подальшому позивач доповнив позовну заяву ( 20.07.2015року) т просив стягнути з відповідачів середню вартість путівки однакового профілю в сумі 27998 гр-н та відшкодувати моральну шкоду в розмірі 14616 гр-н.

В позові ОСОБА_4 вказав, що він в період виробничої практики у Вінницькому спеціалізованому колективному підприємстві №26 по вині адміністрації отримав виробничу травму, внаслідок якої МСЕК визнав його інвалідом 1 групи . З 2001 року ВСКП №26 заборгувало йому автомобіль, інвалідні візки, постільні речі, проти пролежневі засоби, ортопедичне взуття, санаторні путівки, препарати для лікування хвороби виробничого каліцтва, оплати за догляд. Позивач зазначає, що ФССНВВПЗ України у Вінницькій області та ФССНВВПЗ України в м. Вінниці протиправно отримало його особову справу, оскільки ніяких заяв про це він не писав. Позивач посилається, на те, що за для його знищення в 2001 році його документи передані у Фонд страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань. Фонд та ВСКП № 26 за 2001-2015 роки заборгували йому санаторні путівки, постільні речі, лікарські препарати, два нових легкових автомобілі, додаткове харчування, препарати по лікуванню хвороб виробничого каліцтва і інше. Його судові позови залишені без задоволення і Ленінському районному суді м. Вінниці і у Верховному суді. В цьому позивач вбачає державний садизм, геноцид і дискримінацію його як інваліда праці 1-ї групи та просить зобов»язати відповідачів це припинити .

Позивач вказав, що 12.11.2014 року він подав відповідачам медичну форму 070/0 на забезпечення санаторієм спинальним на 45 діб «Борисфен» в м. Очаків в 2014 році за 2014 рік. Відповідачі не надали йому путівок в санаторій «Борисфен» в м. Очакові чи в санаторій імені Бутенко м. Саки АР Крим , де він лікувався в 2013 році. Позивач вказав, що Міністерство соціальної політики і Департамент соціальної політики свідомо відмовили йому в задоволенні вимог, хоча він за законом ( позивач не зазначає на який саме закон посилається) має право на вибір санаторію, місце, час для лікування. Позивач зазначає, що протиправними діями відповідачі причинили йому матеріальну шкоду в розмірі вартості санаторного лікування, яку відповідачі солідарно повинні йому відшкодувати. Крім того ОСОБА_4 просить відшкодувати моральну щкоду, яка виразилась в тому, що він в 2014 році знаходився в нервовому стресі, в напруженні, в нього порушився нормальний спосіб життя, душевно і фізично він страждав.

Позивач в позові просив розглянути справу у його відсутності.

Представник Вінницької облдержадміністрації до суду не з»явивуся, про день, час та місце розгляду справи повідомлений ( розписка на а.с. 54), про причини неявки не сповістив.

Представник відповідача ФССНВВПЗ у Вінницькій області Грабік М.С. заперечував проти задоволення позовних вимог, вказав, що на виконанні у ФССНВВПЗ у Вінницькій області особова справа ОСОБА_4 не перебуває, оскільки згідно підпорядкування всі дії здійснює ФССНВВПЗ в м. Вінниці. Вони контролюють виконання вимог законодавства і зазначають, що порушень відносно ОСОБА_4 не виявлено. ОСОБА_4 свідомо не бажає співпрацювати з фондом, отримувати соціальні виплати та іншу допомогу. Підстав для виплати позивачеві вартості путівки немає, оскільки позивач її не купував та не використовував. Позивач також не довів порушень норм законодавства, те, що йому причинена моральна шкода та підстави відшкодування. Вважає, що ФССНВВПЗ у Вінницькій області діє відповідно до норм законодавства , тому зобов»язувати його вчинити які небуть дії підстав немає.

Представник ФССНВВПЗ в м. Вінниці Олійник А.М. проти позову заперечував, вказав, що відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування «, яки вступив дію з 01.01.2001 року особова справа позивача передана до них. На рахунку ОСОБА_4 по виплатам фонду знаходиться близько 400000 гр-н, які позивач не бажає отримувати. В ФССНВВПЗ в м. Вінниці знаходяться два інвалідні візки для позивача ( для пересування в приміщенні і для пересування на вулиці), протипролежневі подушки, постільні приналежності, ліки, інше. Фонд приймав міри для передачі вказаних предметів позивачеві, про те позивач на контакт не йде, при відвідуванні місця проживання ОСОБА_4 ніхто двері квартири не відчиняє. В 2013 році через Облдержадміністрацію фонд передав позивачу санаторну путівку, яку позивач використав належним чином. В середині листопада 2014 року вони через облдержадміністрацію отримали заяву ОСОБА_4 про надання санаторної путівки та своєчасно звернулися до санаторію « Борисфен» що до можливості санаторного лікування лежачого хворого та отримали відповідь про проведення профілактики та можливості прийняти спинального хворого з лютого 2014 року, про що позивач був повідомлений. ОСОБА_4 не скористався пропозицією. В зв»язку з анексією Криму можливість оздоровлення в санаторії ім.. Бутенко в м. Саки втрачена. На разі представник ФССНВВПЗ в м. Вінниці зазначив, що в фонді зараз є путівка для спинального хворого та супроводжуючої його особи, та рекомендує позивачу подати заяву про її отримання. Отже ФССНВВПЗ в м. Вінниці не відмовляло позивачу в наданні санаторного лікування та готове надати таке лікування на теперішній час. В діях фонду відсутня провина, тож підстав для стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди немає.

Представник ВСКП № 26 Дарієв А.М. суду пояснив, що після вступу в силу Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» особова с права ОСОБА_4 була передана ФССНВВПЗ в м. Вінниці. Фонд здійснює всі страхові виплати та надає соціальні послуги. Яких небудь зобов»язань ВСКП № 26 перед ОСОБА_4 немає. Представник просив відмовити в задоволенні позову.

Представник Головного управління Державного казначейства України в Вінницькі йобласті жддо суду не з"№явився, причини неявки не повідомив.

Суд повідомляв прокуратуру Вінницької області про розгляд справи ( лист на а.с. 55). Представник прокуратури до суду не прибув. Суд приймає до уваги ст.. 23 Закону України « Про прокуратуру» та вважає, що приймати участь у розгляді справи вирішується прокурором самостійно. Згідно листа ( на а.с. 80) ОСОБА_4 не надав прокурору м. Вінниці належних документів для представлення його інтересів в судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що позивач є інвалідом 1 групи з 100 % втратою працездатності, прикутий до ліжка. Позивач має права на соціальний захист за умови додержання вимог законодавства.

Так згідно статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом України « Про пенсійне забезпечення» передбачено лише визначення інвалідності, яка настала в наслідок трудового каліцтва, види та розміри пенсійних виплат. Вступом дію Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» інші нормативні акти, що регулювали порядок соціального забезпечення інвалідів в наслідок трудового каліцтва втратили силу.

Згідно ст.. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» ( з 01.01.2015 року Закону України « Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування» ) : 1. Сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров'я. Щомісячна страхова виплата не повинна перевищувати середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров'я. У разі якщо потерпілому одночасно із щомісячною страховою виплатою призначено пенсію по інвалідності у зв'язку з одним і тим самим нещасним випадком, їх сума не повинна перевищувати середньомісячний заробіток, який потерпілий мав до ушкодження здоров'я. Визначені раніше сума щомісячної страхової виплати та пенсія по інвалідності зменшенню не підлягають. 3. Фонд фінансує витрати на медичну та соціальну допомогу, у тому числі на додаткове харчування, придбання ліків, спеціальний медичний, постійний сторонній догляд, побутове обслуговування, протезування, медичну реабілітацію, санаторно-курортне лікування, придбання спеціальних засобів пересування тощо, якщо потребу в них визначено висновками МСЕК та індивідуальною програмою реабілітації інваліда (у разі її складення). Фонд організовує цілеспрямоване та ефективне лікування потерпілого у власних спеціалізованих лікувально-профілактичних закладах або на договірній основі в інших лікувально-профілактичних закладах з метою якнайшвидшого відновлення здоров'я застрахованого. Якщо внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання потерпілий тимчасово втратив працездатність, Фонд фінансує всі витрати на його лікування. Допомога по тимчасовій непрацездатності виплачується в розмірі 100 відсотків середнього заробітку (оподатковуваного доходу). При цьому перші п'ять днів тимчасової непрацездатності оплачуються власником або уповноваженим ним органом за рахунок коштів підприємства, установи, організації. Допомога по тимчасовій непрацездатності, страхова виплата у разі переведення по-терпілого на легшу нижчеоплачувану роботу, відшкодування вартості поховання по-терпілого та пов'язаних з цим ритуальних послуг надаються в порядку, встановленому правлінням Фонду. Додаткове харчування призначається на конкретно визначений строк за раціоном, який складає дієтолог чи лікар, який лікує, та затверджує МСЕК. Неможливість забезпечення потерпілого додатковим харчуванням у лікувально-профілактичному або реабіліта-ційному закладі підтверджується довідкою за підписом головного лікаря (директора) цього закладу. У цьому разі компенсація витрат на додаткове харчування здійснюється Фондом на підставі інформації центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, про середні ціни на продукти харчування у торговельній мережі того місяця, в якому їх придбали. Витрати на ліки, лікування, протезування (крім протезів з дорогоцінних металів), придбання санаторно-курортних путівок, предметів догляду за потерпілим визначаються на підставі виданих лікарями рецептів, санаторно-курортних карток, довідок або рахунків про їх вартість. Сума витрат на необхідний догляд за потерпілим залежить від характеру цього догляду, встановленого МСЕК, і не може бути меншою (на місяць) за: 1) розмір мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати, - на спеціальний медичний догляд (масаж, уколи тощо); 2) половину розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати, - на постійний сторонній догляд; 3) чверть розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати, - на по-бутове обслуговування (прибирання, прання білизни тощо). Витрати на догляд за потерпілим відшкодовуються Фондом незалежно від того, ким вони здійснюються. Потребу потерпілих у спеціальному медичному, постійному сторонньому догляді та побутовому обслуговуванні визначає МСЕК. Якщо МСЕК встановлено, що потерпілий потребує кількох видів допомоги, оплата проводиться за кожним її видом окремо. 4. Потерпілому, який став інвалідом, періодично, але не рідше одного разу на три роки, а інвалідам I групи щорічно безоплатно за медичним висновком надається путівка для санаторно-курортного лікування; у разі самостійного придбання путівки її вартість компенсує Фонд у розмірі, встановленому правлінням Фонду. Потерпілому, який став інвалідом, компенсуються також витрати на проїзд до місця лікування і назад. Особі, яка супроводжує потерпілого до місця лікування і назад (крім санаторно-курортного лікування), Фонд компенсує за наявності підтверджуючих документів (оригіналів) витрати на проїзд і житло за розмірами згідно із законодавством про службові відрядження. Особу, яка супроводжує на санаторно-курортне лікування інваліда, якому за висновком МСЕК або індивідуальною програмою реабілітації інваліда визначено потребу в супроводі, Фонд забезпечує путівкою без лікування (лише проживання та харчування) або компенсує такі витрати у разі самостійного придбання путівки. Потерпілому, який став інвалідом та використав щорічну відпустку до одержання путівки у санаторно-курортний заклад, роботодавець надає додаткову відпустку для лікування (включаючи час проїзду) із збереженням на цей час середньомісячного за-робітку, який він мав до ушкодження здоров'я, або заробітку, що склався перед відпусткою (за вибором потерпілого). Щомісячні страхові виплати потерпілому протягом цього часу провадяться на загальних підставах. 5. За наявності медичних показань для одержання автомобіля і наявності або відсутності протипоказань до керування ним Фонд забезпечує потерпілого автомобілем безоплатно чи на пільгових умовах, організовує та оплачує навчання водінню автомобіля, а також виплачує компенсацію на бензин (пальне), ремонт і технічне обслуговування ав-томобілів або на транспортне обслуговування в порядку та на умовах, що визначаються Кабінетом Міністрів України. У разі самостійного придбання потерпілим автомобіля його вартість компенсує Фонд у порядку і розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Згідно з висновком МСЕК Фонд може відшкодовувати також інші витрати.

Згідно пп 5 п. 3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності " в редакції від 21.12.2000 року, передача документів, що підтверджують право працівника на страхову виплату, інші соціальні послуги внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, а також розміри цієї виплати та послуг здійснюється підприємствами Фонду соціального страхування від нещасних випадків по акту.

Згідно акту ( на а.с. 60 ) особова справа ОСОБА_4 була передана страховику. Згідно протоколу № 3 від 22.06.2001 року ( на а.с. 95) відділенням ВД ФССНВ у м. Вінниці була прийнята особова справа ОСОБА_4 Тож посилання позивача на протиправну передачу його особової справи ФССНВВПЗ в м. Вінниці безпідставне.

Суд встановив, що правові відносини соціального забезпечення існують між позивачем та ФССНВВПЗ м. Вінниці. Тому вимоги позивача до Вінницької обласної державної адміністрації, ФССНВВПЗ у Вінницькій області, ВСКП № 26, прокуратури Вінницької області безпідставні.

Згідно ст.68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Суд встановив, що позивач ігнорує законодавство України, зокрема Закон України « Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування» , ігнорує . дії ФССНВВПЗ м. Вінниці, не бажає отримувати належні йому страхові виплати, інвалідні візки, проти пролежневі засоби, білизну, тощо. ОСОБА_4 не йде на контакт з працівниками фонду, не відчиняє дверей квартири для вручення йому речей.

Тому суд вважає безпідставними посилання позивача на держаний садизи, геноцид, дискримінацію його як інваліда праці, оскільки позивач не бажає отримувати соціальні виплати та соціальні послуги встановленим законодавством органу - ФССНВВПЗ м. Вінниці та вимагає надання вказаних пільг органами, надання послуг якими не передбачено законодавством.

Згідно п. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності « , Потерпілому, який став інвалідом, періодично, але не рідше одного разу на три роки, а інвалідам I групи щорічно безоплатно за медичним висновком надається путівка для санаторно-курортного лікування; у разі самостійного придбання путівки її вартість компенсує Фонд у розмірі, встановленому правлінням Фонду.

В супереч вимог ст.. 60 ЦПК України, позивач не надав доказів самостійного придбання путівки для санаторно-курортного лікування, тому підстав компенсувати вартість путівки немає.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, на підставі ч.1 ст. 1167 ЦК України, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч.3 ст. 23 ЦК України). Відповідно до ст.. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Судом встановлено, що 12.11.2014 року позивач звернувся до неналежного органу - Вінницької облдержадміністрації з вимогою про забезпечення його путівкою до санаторію « Борисфен» на 45 діб ( заяви на а.с. 10, 11, 12). Доказів звернення до ФССНВВПЗ в м. Вінниці з вказаного питання позивач не надав. Не зважаючи на ігнорування позивачем дій ФССНВВПЗ в м. Вінниці, Фонд прийняв мір для забезпечення позивача санаторно-курортним лікуванням та звернувся до санаторію « Борисфен» з запитом про можливість оздоровлення інваліда 1 групи з ушкодженням спинного мозку ( лист на а.с. 42) . Згідно відповіді ТОВ « Санаторій « Борисфен» повідомив про можливість лікування в їх санаторії інваліда 1 групи з ушкодженням спинного мозку терміном 45 діб з лютого 2015 року ( відповідь на а.с. 43). Про вказані обставини позивач був повідомлений. Згідно акту ( на а.с. 45) представнику позивача було запропоновано за згодою позивача надати йому для лікування санаторно- курортну путівку в санаторій для спинальників « Слав»янський» в грудні 2014 року строком на 45 діб. Від лікування в санаторії « Слав»янський» ОСОБА_5 відмовився. В січні 2015 року ОСОБА_5 пропонувалось з»явитись для узгодження санаторно- курортного лікування в ТОВ « Санаторій «Борисфен» в м. Очаків Миколаївської обл.

Тому суд вважає, що посилання позивача на порушення його прав, причинення йому моральної шкоди та протиправність дій відповідачів не доведені та не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Вимоги позивач про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають

Відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України, судові витрати віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. .46, 68 Конституції України, Закону України « Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування», у відповідній редакції, ст.. 23, 1167 ЦК України, ст.. 190, 15, 60, 88 213-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Вінницької обласної державної адміністрації, ФССНВПЗ України в Вінницькій області ФССНВПЗ України в м. Вінниці , Вінницького спеціалізованого колективного підприємства № 26, Головного управління Державного казначейства України у Вінницькій області, прокуратури Вінницької області про стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди відмовити, зобов"язання вчинити дії в і д м о в и т и .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному суді Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 10 днів з моменту винесення.

Головуючий суддя О.В.Ан