Справа № 521/9942/15-ц
Провадження № 2/521/4377/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2015 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Поліщук І.О.,

при секретарі - Святецькій І.О.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства «Імексбанк» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за затримку остаточного розрахунку при звільненні та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного Товариства «Імексбанк», уточнивши та збільшивши який, просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 4919,17 гривень, компенсацію за затримку остаточного розрахунку при звільненні, за період з 23 квітня 2015 року по теперішній час в розмірі 7183 гривні 75 копійок, моральну шкоду в сумі 5000 гривні, посилаючись на те, що з 01.04.2004 року працювала у АТ «Імексбанк» на посаді касира-контролера операційної каси з прийняттям платежів відділу касових обслуговувань, а 23 квітня 2015 року була звільнена з займаної посади у зв'язку зі скороченням штату за п. 1 ст.40 КЗпП України. Оскільки АТ «Імексбанк» при звільненні не розрахувалося з нею в повному обсязі, а саме виплатило їй заробітну плату звільненні розмір якої становить 4919,17 гривень та не оспорюється відповідачем, вона просить стягнути з відповідача заробітну плату за квітень 2015 року у сумі 4919,17 гривень, грошову компенсацію за затримку розрахунку при звільненні за період з 23.04.2015 року по теперішні час, тривалість якого становить три місяці та дванадцять днів у сумі 7183,75 гривні, моральну шкоду у сумі 5000 гривень. Обґрунтовуючи позов в частині стягнення моральної шкоди, позивачка вказувала, що несвоєчасна виплата відповідачем нарахованої їй заробітної плати, завдала та завдає їй та її сім'ї, значних матеріальних труднощів, ставила її сім'ю у скрутне становище. Протиправні дії представника відповідача - АТ «Імексбанку», які поставилися неуважно до її прохань про виплату заробітної плати, привели до нервових переживань, негативно впливали на добробут сім'ї. З вини відповідача порушено її звичний уклад життя, вона не мала змоги вирішувати свої побутові проблеми, нести витрати на утримання житла.

В судове засідання призначене до розгляду на 05 серпня 2015 року позивачка не з'явилася, подала до суду заяву, в якій вказала, що позов в уточненій редакції підтримує, з підстав викладених у позовній заяві та просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 4919,17 гривень, компенсацію за затримку остаточного розрахунку при звільненні, за період з 23 квітня 2015 року по теперішній час в розмірі 7183,75 гривні, моральну шкоду в сумі 5000 гривень.

Представник відповідача - представник АТ «Імексбанку» та Уповноваженої особа Фонду на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК» Козачишин О.В. в судові засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, надавши суду заперечення на позов. В запереченнях представник відповідача вказував, що позовні вимоги не обґрунтовані, що не має законних підстав для стягнення з підприємства на користь позивачки заборгованості по заробітній платі, тому і інші позовні вимоги щодо стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні, моральної шкоди задоволенню не підлягають. У своїх запереченнях на позов представник відповідача вказував, що станом на 27.05.2015 року у банку існує заборгованість по заробітній платі, що виникла в період дії тимчасової адміністрації, як перед звільненими, так і перед працюючими на цей час працівниками. 27 травня 2015 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 105 про початок процедури ліквідації АТ «Імексбанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію. Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банка кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до Банку. Таким чином, заборгованість по заробітній платі працівників АТ «Імексбанк», яких звільнено з посад в тому числі, у зв'язку із скороченням штатів, повинна бути включена у реєстр вимог кредиторів та сплачена за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та реалізації майна банку в порядку та у черговості, встановлених ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Таким чином, при ліквідації банку Законом встановлений спеціальний порядок погашення заборгованості, зокрема перед працівниками банку. Заборгованість ОСОБА_1 враховуючи її заяву від 12.06.2015 року включена у відповідний реєстр і буде виплачена в порядку встановленому ст.ст. 51, 52 вищевказаного Закону. Таким чином представник відповідача вважає, що на даний момент відсутній предмет спору, з огляду на наявність спеціальної процедури задоволення вимог кредиторів, втому числі і ОСОБА_1, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, документи надані позивачкою, заперечення представника відповідача, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статі 21 КЗпП України трудовий договір це угода між працівником і власником підприємства або уповноваженим ним органом, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства або уповноваженим ним орган зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю.

Як вбачається з трудової книжки ОСОБА_1 під порядковим номером 9 значиться запис виконана Акціонерним комерційним банком «Імексбанк» «прийнята касиром - контролером операційної каси» наказ № 307-к від 01.04.2004 року.

Записами у трудовій книжці ОСОБА_1 підтверджується, що позивачка звільнена з посади у зв'язку зі скороченням штату, п.1 ст.40 КЗпП України, наказ № 884 від 17.04.2015 року.

Дані обставини не спростовуються стороною відповідача.

До початку розгляду справи по суті суд задовольняв клопотання позивачки про забезпечення доказів та приймав рішення про витребування у АТ «Імексбанку» документів, які б підтверджували або спростовували його позов.

В контексті статті 60 ч.1 ЦПК України в цивільному процесі кожна сторона зобов'язана доводити ті обставини на які вона посилається. Працівник в даному випадку позивач ОСОБА_3 об'єктивно не може довести факт затримки розрахунку при звільненні, тому що те, чого не було (розрахунку при звільненні) довести дуже важко, або взагалі неможливо. Представнику відповідача довести факт розрахунку дуже просто. Для цього він може подати до суду розрахункові документи. Що ж стосується вини, то за аналогією із статтею 614 ЦК України обов'язок доведення її відсутності лежить на власникові. На виконання ухвали суду про забезпечення доказів представником відповідача до суду надані наступні документи: довідку № 32 від 04 серпня 2015 року, згідно з якою сума нарахованої заробітної плати ОСОБА_1 за 2015 рік склала 12012,51 гривень, заборгованість по заробітній платі за квітень 2015 року складає 4919,17 гривень; довідку вихідний номер 33 від 04.08.2015 року, якою повідомлено, що позивачка працювала у відділенні № 29 філіалу АТ «Імексбанку» в м. Одесі на посаді старшого касира-контролера, сума нарахованої заробітної плати за 2014 рік складає 25354,51 гривень.

Відповідно до статті 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. У разі коли день виплати заробітної плат збігається з вихідним, святковим або не робочим днем, забортна плата виплачується напередодні. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки.

Як вбачається з довідки виданої АТ «Імексбанк» номер 33 від 04.08.2015 року, ОСОБА_1, яка працювала на посаді старшого касира-контролера у 2014 році отримала заробітну плату, сума якої за весь рік склала 25354,51 гривень. З цих підстав суд робить висновок про те, що середня заробітна плата ОСОБА_1 у 2014 році склала 2112 гривень 87 копійок (25354,51 : 12 місяців). Сума середнього заробітку ОСОБА_3 у 2014 році сторонами по справі не оспорювалася. Сторонами не оспорювалося, що ОСОБА_1 звільнена з посади касира-контролера операційної каси на підставі наказу № 884-к від 17.04.2015 року у зв'язку зі скороченням штату за п.1 ст.40 КЗпП України.

Згідно зі статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільнені, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В контексті статті 116КЗпП днем звільнення вважається останній день роботи. У цей день працівникові має бути повністю виданий розрахунок із заробітної плати: має бути видана заробітна плата, включаючи оплату праці за останній день роботи, компенсація за невикористані відпустки.

В судовому засіданні встановлено, що при звільненні ОСОБА_1 23.04.2015 року підприємством не виплачена належна їй заробітна плата за квітень 2015 року у розмірі - 4919 гривень 17 копійок, включаючи оплату праці за останній день роботи. Заборгованість по заробітній стороною відповідача не оспорюється, а навпаки підтверджується наданими до суду запереченнями на позов, а також наданою суду довідкою за № 32 від 04 серпня 2015 року.

Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статі 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинний сплатити зазначене в цій статі відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

З цих підстав суд робить висновок про те, що заявлена позивачкою вимога про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, тобто з 24.04.2015 року (наступного дня після звільнення) та до 05.08.2015 року (день прийняття рішення по справі) у сумі 7183 гривні 75 копійок, яка дорівнюється середньому заробітку за три місяці і 12 днів, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що протиправною поведінкою відповідача, яка виразилася в необґрунтованій невиплаті працівникові належних йому сум при звільненні, завдана моральна шкода. ОСОБА_1 в порушення охоронюваних законом її прав, після звільнення не виплачена належна їй заробітна плата. Встановлені судом обставини, свідчать про нехтування керівниками підприємства відповідача, трудовими правами працівника, що як наслідок завдало переживань, нервових потрясінь, ставило у скрутне становище її сім'ю, негативно вплинуло на її добробут. Така протиправна поведінка відповідача призвела до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, вимагала від позивачки додаткових зусиль для організації свого життя. З цих підстав можна зробити висновок, що ОСОБА_1 завдана моральна шкода, розмір якої суд визначає у сумі 500 гривень, яка відповідно до вимог статі 237-1 КЗпП України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Судом при вирішенні даного спору не враховані заперечення сторони відповідача, згідно з якими заборгованість по заробітній платі працівників АТ «Імексабнку», яких звільнено з посад в тому числі, у зв'язку із скороченням штатів, повинна бути включена у реєстр вимог кредиторів та сплачена за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та реалізації майна банку в порядку та у черговості, встановлених ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тому що питання виплати заробітної плати звільненим працівникам регулюються Кодексом Законів про працю України, а не вищезазначеним законом. Крім того, судом враховується, що прийняття Виконавчою дирекцією Фонду гартування вкладів фізичних осіб рішення № 105 від 27.05.2015 року про початок процедури ліквідації АТ «Імексбанку» не є підставою для відмови в позові про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільнені та моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 5-8, 10, 11, 15, 57-60, 62, 64, 195, 196, 208, 209, 212-215, 218, 224, 293 ЦПК України, ст.ст. 40, 115, 116, 117, 237-1 КЗпП України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства «Імексбанк» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за затримку остаточного розрахунку при звільненні та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного Товариства «ІМЕКСБАНК» (65039, м. Одеса, проспект Гагаріна, 12 «А», МФО 328384, ) на користь ОСОБА_1 4919 (чотири тисячі дев'ятсот дев'ятнадцять) гривень 17 копійок - заборгованість по заробітній платі за квітень 2015 року; 7183 (сім тисяч сто вісім десять три) гривні 75 копійок - суму середнього заробітку за затримку виплати розрахунку при звільненні; 500 (п'ятсот) гривень - моральної шкоди, всього -12602 (дванадцять тисяч шістсот дві) гривні 92 копійки.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з Акціонерного Товариства «ІМЕКСБАНК» ( 65039, м. Одеса, проспект Гагаріна, 12 «А», МФО 328384, на користь держави судовий збір у розмірі 263 (двісті шістдесят три ) гривні 60 копійок

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області на протязі десяти днів. Особи, що приймали участь у справі, але не були присутніми при його оголошенні, мають право на оскарження рішення суду на протязі десяти днів з часу отримання його копії.

Головуючий: