АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-Ц-9656/2011р. Головуючий 1 -ї інстанції -Клименко А.М.
Категорія: стягнення суми Доповідач - ШвецоваЛ.А.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗО травня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Швецової Л.А.

суддів - Даниленка В.М., Малійської С.М.

при секретарі - Подпрядовій В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2011

року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку „ Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 13431,95 грн., посилаючи на те, що 07 лютого 2008 року між ПАТ КБ „Приватбанк" та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач свої зобов'язання не виконує, станом на 31 березня 2010 року заборгованість складає 13431,95 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача та судові витрати.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2011 року позовні вимоги ПАТ КБ „Приватбанк" задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ „Приватбанк" заборгованість за Кредитним договором в загальному розмірі 13431,95 грн. та судові витрати у сумі 254,14 грн.

На погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 подала на нього апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його змінити та від мовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення процентів на поточну заборгованість у сумі 4038,06, заборгованості по комісії в сумі 875 грн. та штрафних санкцій.

Судова колегія заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступними підставами.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за кредитним договором, районний суд виходив з того, що сума заборгованості підтверджена наявними в матеріалах справи доказами і що борг по кредитним зобов'язанням підлягає поверненню.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що такий висновок районного суду є обгрунтованим, оскільки суд дійшов його на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, та наявних у справі доказів, яким дана відповідна оцінка. Суд правильно встановив юридичну природу виниклих правовідносин і застосував закон, який їх регулює, повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справи.

У ст. 627 ЦК України закріплено, що відповідно до ст. 6 Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтями 526, 610, 611 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання ( неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.4 ст. 1068 ЦК України клієнт зобовЯзаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором.

Згідно з ч.І ст. 527 ЦК України боржник зобовЯзаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.І ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 07 лютого 2008 року між ПАТ КБ „Приватбанк" та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком районного суду, що загальна сума заборгованості ОСОБА_2. перед позивачем за договором станом на 31 березня 2011 року, складає 13431,95 грн.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на той факт, що позивачем необгрунтовано нараховані проценти та штрафні санкції, безпідставні, оскільки порядок нарахування процентів та штрафних санкцій передбачені умовами та правилами надання банківських послуг з якими відповідач була ознайомлена 07.02.2008 при отриманні кредитної картки і про що заяві про відкриття банківського рахунку вона поставила свій підпис.

Крім того, доводи, викладені в апеляційній скарзі, були предметом судового розгляду, і їм дана належна оцінка у відповідності до ст. 212 ЦПК України, тобто урахуванням належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємному зв"язку доказів у їх сукупності.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої

інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.І ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у хвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді