У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЛуспеника Д.Д.,
суддів:Журавель В.І.,Хопти С.Ф.,
Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом заступника прокурора Харківської області до Харківської міської ради, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: Державна інспекція сільського господарства в Харківській області, обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Орбіта-сервіс», про визнання рішення незаконним, за касаційною скаргою заступника прокурора Харківської області на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 13 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 12 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року заступник прокурора Харківської області звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що під час перевірки правомірності передачі у приватну власність земельних ділянок, розташованих на території м. Харкова, прокуратурою області встановлено, що відповідно до рішення Харківської міської ради № 350/08 від 24 грудня 2008 року «Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва» (п. 62 додатку 1 до рішення) за рахунок земель житлової та громадської забудови обслуговуючому кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Орбіта-сервіс» (далі - ЖБК «Орбіта-сервіс») надано у власність земельну ділянку, загальною площею 1,2829 га для будівництва та подальшої експлуатації житлової забудови по АДРЕСА_1. На підставі указаного рішення, 23 квітня 2010 року оформлено державний акт на право власності на спірну земельну ділянку НОМЕР_1.

На підставі договору купівлі-продажу від 12 серпня 2011 року ЖБК «Орбіта-сервіс» відчужило спірну земельну ділянку на користь ОСОБА_6, яка 06 вересня 2011 року передала вказану земельну ділянку в іпотеку ОСОБА_7

Посилаючись на те, що ЖБК «Орбіта-сервіс» є обслуговуючим кооперативом, а не житлово-будівельний кооперативом і метою його діяльності не може бути будівництво житлового будинку, а тому спірна земельна ділянка надана у власність ЖБК «Орбіта-сервіс» із порушенням вимог законодавства, позивач просив суд задовольнити позов, визнати недійсним та скасувати п. 62 додатку 1 до рішення Харківської міської ради № 350/08 від 24 грудня 2008 року «Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва», визнати недійсним державний акт на право власності на спірну земельну ділянку НОМЕР_1, визнати відсутність у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 права власності на відповідну земельну ділянку та витребувати указане майно з незаконного володіння ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 13 липня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 12 серпня 2015 року, відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом заступника прокурора Харківської області до Харківської міської ради, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: Державна інспекція сільського господарства в Харківській області, обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Орбіта-сервіс», про визнання рішення незаконним.

У касаційній скарзі заступник прокурора Харківської області, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення та передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Питання про відкриття провадження у цивільній справі врегульовано ст. 122 ЦПК України.

Згідно з положенням п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо позовна заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що між сторонами виникли правовідносини публічно-правового характеру, у зв'язку із чим спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Проте, з таким висновком судів першої та апеляційної інстанцій погодитись не можна з огляду на наступне.

Конституцією України встановлено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (ст.ст. 55, 124), а відповідно до ст. 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (ст. 17), Господарським процесуальним кодексом України (ст.ст. 1, 12), Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Згідно з п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, а також спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов'язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов'язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник із позовних вимог, які ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність, тощо.

Отже, основною визначальною рисою адміністративних правовідносин є владне підпорядкування однієї сторони цих відносин іншій стороні. Сторони в адміністративному спорі ще до його виникнення повинні перебувати у відносинах вертикального підпорядкування.

Натомість, звертаючись до суду із даним позовом, прокурор посилався на те, що Харківська міська рада не дотрималась вимог земельного законодавства, у зв'язку із чим у власність ЖБК «Орбіта-сервіс» із порушенням вимог закону надана спірна земельна ділянка, яка в подальшому неправомірно була відчужена у власність ОСОБА_6 і передана в іпотеку ОСОБА_7 та, на думку позивача, перебуває у незаконному володінні останніх.

При цьому, у спірних правовідносинах вказаний орган місцевого самоврядування виступає представником відповідної територіальної громади як рівноправного із іншими особами учасника земельних правовідносин. Позивач не посилається на перевищення компетентним органом своїх публічно-правових повноважень, визначених законом, або на протиправну бездіяльність відповідного органу.

Пунктом 21 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» судам роз'яснено, що якщо орган державної влади та/або орган місцевого самоврядування (суб'єкт владних повноважень) бере участь у справі не на виконання своїх владних повноважень, а з інших правових підстав; не здійснює владних управлінських функцій щодо іншого учасника спору, то залежно від змісту вимог і суб'єктного складу сторін справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України.

Ураховуючи положення ст. 1 ЦПК України та ст. 2 КАС України, не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб'єктом владних повноважень) як суб'єктом публічного права та суб'єктом приватного права - фізичною особою, в якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб'єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Право власності на майно, на речове право на чуже майно, захист цих прав регулюються цивільним законодавством, і власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України), а особа, якій належить право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі й від власника майна відповідно до положень гл. 29 ЦК України (стаття 396 ЦК України), тому такі спори з урахуванням вимог ст. 15 ЦПК України підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, якщо однією із сторін є фізична особа, незалежно від участі у них суб'єкта владних повноважень (п. 26 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ»).

Отже, помилково вважаючи, що спір у даній справі не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, суди допустили порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про відкриття провадження у справі та відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України є підставою для скасування ухвалених судових рішень із передачею справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Керуючись ст.ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу заступника прокурора Харківської області задовольнити частково.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 13 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 12 серпня 2015 року скасувати, передати справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі за позовом заступника прокурора Харківської області до Харківської міської ради, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: Державна інспекція сільського господарства в Харківській області, обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Орбіта-сервіс», про визнання рішення незаконним.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийД.Д. Луспеник
Судді:В.І. Журавель
С.Ф. Хопта
В.А. Черненко
С.П. Штелик