У х в а л а

ІМенем УКраїни

29 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.,

суддів: Касьяна О.П., Мостової Г.І.,

Наумчука М.І., Остапчука Д.О.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до приватного підприємства «Інтермосфін», товариства з обмеженою відповідальністю «Інтермосфін», товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Традо» про визнання договорів недійсними та застосування реституції, за касаційною скаргою Каменського В.П., який діє від імені товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Традо», на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 листопада 2014 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 5 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з указаним позовом. Зазначала, що 25 січня 2014 року між позивачем та приватним підприємством «Інтермосфін» (далі - ПП «Інтермосфін») в особі продавця-консультанта ОСОБА_5 було укладено договір № 003058. Того ж дня було укладено між ОСОБА_3 та товариством з обмеженою відповідальністю «Інтермосфін» (далі - ТОВ «Інтермосвін») договір позики № 003058 на суму 350 000 грн. За пропозицією ОСОБА_6 позивач підписала заяви на страхування від 8 та 25 січня 2014 року на адресу генерального директора товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Традо» (далі - ТДВ «Страхова компанія «Традо») про укладення договору добровільного страхування нещасного випадку зі страховою сумою 350 000 грн. 25 січня було укладено договір добровільного страхування від нещасних випадків № 001363. Посилаючись на те, що зазначені договори було укладено з порушенням норм цивільного законодавства, просила задовольнити позов.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17 листопада 2014 року позов задоволено частково. Встановлено нікчемність договору № 003058 від 25 січня 2014 року між ОСОБА_3 та ПП «Інтермосфін». Приведено сторони у первісний стан, стягнуто з ПП «Інтермосфін» на користь позивача 12 850 грн. Встановлено нікчемність договору № 003058 від 25 січня 2014 року, укладеного між ОСОБА_3 та ТОВ «Інтермосфін». Приведено сторони у первісний стан, стягнуто з ТОВ «Інтермосфін» на користь позивача 3 414 грн 44 коп. Визнано недійсним договір добровільного страхування від нещасних випадків № 001363 від 25 січня 2014 року. Приведено сторони у первісний стан, стягнуто з ТДВ «Страхова компанія «Традо» на користь позивача 10 500 грн. Вирішено питання про стягнення судових витрат. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 5 лютого 2015 року змінено мотивувальну частину заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 листопада 2014 року та виключено з речення «Відповідно до офіційної інформації, яка міститься на сайті Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ТДВ «Страхова компанія «Традо» не вправі укладати договори страхування (життя), тобто на випадок смерті застрахованої особи внаслідок нещасного випадку» слова «тобто на випадок смерті застрахованої особи від нещасного випадку». В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Каменський В.П., який діє від імені ТДВ «Страхова компанія «Традо», звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить оскаржувані судові рішення в частині задоволення позовних вимог до ТДВ «Страхова компанія «Традо» скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, передати справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що 25 січня 2014 року між ОСОБА_3 та ПП "Інтермосфін" в особі продавця-консультанта ОСОБА_6, що діяла на підставі довіреності № 27 від 4 листопада 2013 року, було укладено договір № 003058 від 25 січня 2014 року за умовами якого виконавець зобов'язувався за плату надати інформаційні, консультаційні послуги з пошуку інформації, вартість яких відповідно до п. 2.1. та п. 2.2. складає 12 500 грн.

Того ж дня між ОСОБА_3 та ТОВ "Інтермосфін", в особі ОСОБА_6, укладено договір відповідно до якого товариство за згодою учасника зобов'язується вчинити від імені та за рахунок учасника певні дії, спрямовані на надання безвідсоткової позики у розмірі 350 000 грн.

8 та 25 січня 2014 року позивачем було підписано заяви на адресу генерального директора ТДВ «Страхова компанія «Традо» про укладення договору добровільного страхування нещасного випадку зі страховою сумою 350 000 грн. 25 січня 2014 року між нею та страховою компанією було укладено договір добровільного страхування від нещасних випадків № 001363.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову про визнання недійсним договору добровільного страхування від нещасних випадків № 001363 від 25 січня 2014 року апеляційний суд погодився із його висновком про те, що такий правочин суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, волевиявлення ОСОБА_3, як учасника правочину, не було вільним та не відповідало її волі.

Однак з такими висновками суду погодитися не можна.

Згідно з вимогами ст. ст. 202 <nau://ukr/435-15|st202>, 204 <nau://ukr/435-15|st204>, ч. 1 ст. 215 ЦК України <nau://ukr/435-15|st215>, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, він є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st203>.

З матеріалів справи вбачається, і про це зазначено в рішенні апеляційного суду, шо ОСОБА_3 8 та 25 січня 2014 року заповнила заяви з проханням про укладення договору добровільного страхування, у яких конкретизувала умови договору страхування з ТДВ «Страхова компанія «Традо», вид страхового покриття, ознаки страхового ризику (випадку), розмір страхової суми, вигодонабувача та порядок сплати страхового платежу.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_3 зазначала, що її зобов'язали укласти договір добровільного страхування, вона його уклала під впливом обману з боку ОСОБА_6

Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Між тим, ОСОБА_6 ні стороною договору страхування, ні представником сторони цього договору не виступала.

При вирішенні спору суди не звернули уваги на те, що мотиви укладення договору страхування (бажання отримати позику, на що вказує позивач) не можуть свідчити про відсутність волевиявлення страхувальника, оскільки ці договори не пов'язані між собою, умовою надання позики не передбачалось, що він може бути укладений лише у випадку укладення договору страхування з ТДВ «Страхова компанія «Традо», від імені страхової компанії договір підписаний її керівником, а не ОСОБА_6

Та обставина, що позивач була примушена підписати договір жодними доказами не підтверджена, остання в якості свідка не допитувалась.

Бажання ОСОБА_3 отримати позику, умовою надання якої було укладення договору страхування від нещасного випадку, не може свідчити про її примушення до укладення такого.

Крім того, поза увагою апеляційного суду залишилось те, що цей договір укладений на визначених самим страхувальником умовах, зокрема, в частині вигодонабувача.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов передчасного висновку про законність і залишення без змін рішення суду першої інстанції у цій частині, не перевірив доводів апеляційної скарги ТДВ «Страхова компанія «Традо», мотивів на їх спростування не навів.

Допущені апеляційним судом при розгляді справи порушення норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, тому ухвалене ним рішення в частині вимог про визнання недійсним договору добровільного страхування підлягає скасуванню із передачею справи в цій частині на новий розгляд до цього суду.

В іншій частині судові рішення не оскаржуються, то суд касаційної інстанції їх законність не перевіряє.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Каменського В.П., який діє від імені товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Традо», задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 5 лютого 2015 року в частині вирішення вимог ОСОБА_3 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Традо» про визнання недійсним договору добровільного страхування скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до цього суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Мартинюк
Судді:О.П. Касьян Г.І. Мостова М.І. Наумчук Д.О. Остапчук