Справа № 2/2113/751/2012
22 липня 2015 р. м.Каховка
Каховський міськрайонний суд Херсонської області в складі
головуючого судді Єйбог І.М.,
при секретарі Садовій І.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») до ОСОБА_2 про звернення стягнення на квартиру, -
Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 25.06.2015 року цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на квартиру, повернуто до суду першої інстанції для ухвалення додаткового рішення стосовно позовних вимог щодо виселення відповідачів та інших осіб з квартири, розташованій за адресою: Херсонська область, м. Каховка, вул. Жовтнева, 7/33.
Сторони в судове засідання не зявилися, повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.
Суд вважає можливим справу розглянути за відсутності сторін.
Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 10 вересня 2012 року узадоволенні позову Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк»до ОСОБА_2 про звернення стягнення на квартиру - відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення

Так, як вбачається з матеріалів справи судом в резолютивній частині рішення не вирішено питання щодо задоволення або не задоволення позовних вимог щодовиселення відповідача та інших осіб, які зареєстровані та /або проживають у вказаній квартирі зі зняттям з реєстраційного обліку у органі МВС України, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаної квартири.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом.

Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців.

Разом з тим, ч. 1 ст. 40 цього ж Закону України «Про іпотеку» зазначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. У ч. 2 ст. 40 цього Закону законодавець встановлює певний порядок дій іпотекодержателя: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено ч.3 ст.109 ЖК України, де вказано, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом.

Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом.

Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, є підставою для надання цим громадянам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання відповідно до статті 1322 цього Кодексу. Відсутність жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання або відмова у їх наданні з підстав, встановлених статтею 1322 цього Кодексу, не тягне припинення виселення громадянина з жилого приміщення, яке є предметом іпотеки, у порядку, встановленому частиною третьою цієї статті.

Позивач не надав (відомості) інформацію про житло і із якого фонду воно має бути надано відповідачам по справі, в разі їх виселення. Крім того, з відповідачами можливо погодити більший строк для вирішення даного питання, так як строк на який було видано кредит - до 29.05.2013 року, на час винесення рішення по справі не збіг.

Оскільки на час ухвалення рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутні виконання імперативно-диспозитивних приписів, встановлених ч.2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку», та ч.3 ст.109. ст. 12-1, 132-2 ЖК України щодо примусового виселення за рішенням суду мешканців житлового приміщення, таке недотримання процедури є підставою для відмови у позові про виселення мешканців житлового приміщення, що є предметом іпотеки і на яке звертається стягнення.

З урахуванням викладеного позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк», в частині виселення відповідача та інших осіб, які зареєстровані та /або проживають у вказаній квартирі зі зняттям з реєстраційного обліку у органі МВС України, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаної квартири, є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 27, 60, 64, 209, 220, 223 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», в частині виселення відповідача та інших осіб, які зареєстровані та /або проживають у квартирі, розташованою за адресою: Херсонська область, м. Каховка, вул. Жовтнева, 7/33, зі зняттям з реєстраційного обліку у органі МВС України, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаної квартири, є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги до Каховського міськрайонного суду Херсонської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня тримання копії цього рішення.

Суддя:ОСОБА_3