Ухвала

іменем україни

23 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Колодійчука В.М., Умнової О.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення боргу за касаційною скаргою суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Тернопільської області від

14 травня 2015 року,

встановила:

У серпні 2013 року суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_3(далі - СПД ОСОБА_3) звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що за умовами договору про надання консультаційних послуг від 19 листопада 2012 року, укладеного між ним та ОСОБА_4, ОСОБА_5, останні зобов'язувались оплатити вартість послуг в розмірі 10 000 доларів США, а за несвоєчасну оплату за консультаційні послуги договором було передбачено сплату штрафу в сумі 50% від загальної суми послуги. Виконання умов наведеного договору забезпечено договором поруки від 19 листопада 2012 року, укладеним між СПД ОСОБА_3 та ОСОБА_6 Посилаючись на те, що відповідачі за виконання даного договору не сплатили суму послуг, що еквівалентна

1 000 доларам США, просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку 7 990 грн, що еквівалентно 1 000 доларів США та суму штрафу в розмірі 39 950 грн, що еквівалентно 5 000 доларів США.

Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 7 жовтня 2013 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь СПД ОСОБА_3 заборгованість за договором про надання консультаційних послуг у розмірі 6 000 доларів США, що еквівалентно 47 940 грн та судові витрати.

Рішенням апеляційного суду апеляційного суду Тернопільської області від 14 травня 2015 року заочне рішення суду першої інстанції змінено шляхом зменшення суми штрафу.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь СПД ОСОБА_3 заборгованість за договором у розмірі

1 000 доларів США, що еквівалентно 7 990 грн та зменшено розмір штрафу до 7 990 грн, що еквівалентно 1 000 доларів США. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Змінено рішення в частині розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зменшуючи розмір стягнутого штрафу, апеляційний суд виходив із того, що розмір нарахованого штрафу 39 950 грн значно перевищує суму несплаченої послуги 7 990 грн.

Даний висновок відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Установлено, що 19 листопада 2012 року між СПД ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ОСОБА_5 був укладений договір про надання консультаційних послуг, за умовами якого останні отримали, а

СПД ОСОБА_3 на договірній основі зобов'язався сприяти отримати міграційні візи від Посольства США, шляхом здійснення консультування визначеним у даному договорі.

Того ж дня між СПД ОСОБА_3 та ОСОБА_6 було укладено договір поруки, згідно якого остання зобов'язалась відповідати перед кредитором СПД ОСОБА_3 за виконання боржниками: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 всіх зобов'язань, які виникли з договору від

19 листопада 2012 року.

Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 903 ЦК України).

Згідно із п. п. 6.2.1 п. 6.2 договору про надання консультаційних послуг ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зобов'язалися сплатити повну вартість договору у розмірі 10 000 доларів США не пізніше двох тижнів після дати назначеної співбесіди та підписаного акту про виконання робіт.

Установлено та не заперечувалося представником відповідачів, що договір про надання консультаційних послуг позивачем було виконано, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебувають в США та мають заборгованість по оплаті послуг відповідно до договору від 19 листопада 2012 року в сумі еквівалентній 1 000 доларам США.

п. 6.3 договору про надання консультаційних послуг передбачено, що за несвоєчасну оплату за надані консультаційні послуги, згідно з даним договором, клієнт, сплачує консультанту штрафні санкції у вигляді штрафу в розмірі 50% від загальної суми визначеної пп. 6.2 п. 6 договору.

Виходячи зі змісту ст. ст. 546, 548, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися відповідно до вимог закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі порушення зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі

(ч. ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України).

У разі, якщо розмір неустойки перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, суд може його зменшити (ч. 3 ст. 551 ЦК України).

Положення ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 цього Кодексу щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4

ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Установивши, що відповідачами несплачена незначна частина вартості послуг (1/10), а розмір неустойки (штрафу) значно більший від розміру боргового зобов'язання, апеляційний суд вірно застосував до спірних правовідносин норму ч. 3 ст. 551 ЦК України, яка підлягала застосуванню.

Висновок апеляційного суду узгоджується з правою позицією, викладеною в постанові Верховний Суд України № 6-100цс14 від

3 вересня 2014 року, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Згідно з вимогами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Таким чином, під час розгляду справи судом не були порушені норми матеріального й процесуального права, а наведені в скарзі доводи висновок суду не спростовують, тому суд касаційної інстанції не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Тернопільської області від 14 травня

2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.С. Ткачук

Судді:В.С. Висоцька

О.В. Кафідова В.М. Колодійчук

О.В. Умнова