АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/810/15 Доповідач - Ходоровський М.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ходоровського М.В.

суддів - Дикун С. І., Парандюк Т. С.,

при секретарі - Панькевич Т.І.

з участю позивачки ОСОБА_1 її представника

ОСОБА_2

представника ОСОБА_3- ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 21 серпня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради, треті особи - Тернопільське міське бюро технічної інвентаризації, приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Жеграй Наталія Богданівна про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Тернопільської міської ради, треті особи ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації», приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Жеграй Н.Б. про визнання права власності на спадкове майно.

Позивачка зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6, який 06 грудня 2013 року заповів на її користь належне йому на праві власності майно, яке складається із 3/4 частини квартири по АДРЕСА_1. Право власності на дане майно за спадкодавцем визнано рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 29 травня 2003 року.

Посилаючись на те, що право власності на дану квартиру за спадкодавцем не зареєстровано, у зв"язку з чим нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, позивачка просила її вимоги задовольнити.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 21 серпня 2014 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 3/4 частини квартири по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3. - ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Зазначила, що ОСОБА_3, який тимчасово перебуває у США, є сином спадкодавця. Позивачка пред"явила позов не до нього, а до Тернопільської міської ради, свідомо ввела суд в оману щодо наявності спадкоємців та замовчала, що спадкоємцем є син померлого ОСОБА_3 На час посвідчення заповіту - 06.12.2013 року ОСОБА_6 знаходився у передсмертному стані, приймав сильнодіючі ліки, які позбавляли його можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Оскільки суд в порушення вимог ст. ст. 32, 33 ЦПК України невірно визначив коло відповідачів по справі, вважає рішення Тернопільського міськройонного суду від 21:08.2015 року незаконним.

У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_3 - ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримала, позивачка ОСОБА_1 та її представник заперечили відносно апеляційної скарги та пояснили що рішення суду винесено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників апеляційного розгляду справи, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 16 грудня 2013 року, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина, яка складається із 3/4 частини квартири по АДРЕСА_1, про що свідчить рішення Тернопільського міського суду в справі №2-2741/2003р. від 29 травня 2003 року, яке набрало законної сили.

Відповідно до технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_1, виданого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, власниками даної квартири є: ОСОБА_6 - 3/4 частки; ОСОБА_7 - 1/4 частки.

За життя, 06 грудня 2013 року ОСОБА_6 склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Жеграй Н.Б., згідно якого все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, і, взагалі, все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право заповів дружині ОСОБА_1.

17 червня 2014 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Жеграй Н.Б. винесено постанову №215/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 3/4 частки квартири по АДРЕСА_1, оскільки право власності на вказану частку квартири не зареєстроване.

Задовольняючи позовні вимоги суд виходив з того, що спадкодавець мав право власності на 3/4 частини квартири по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 це право перейшло до спадкоємця позивачки ОСОБА_1

З таким висновком суду колегія суддів погоджується, оскільки він відповідає вимогам закону та грунтується на матеріалах справи.

Згідно п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника.

Відповідно до ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язки (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визнав, що до позивачки в порядку спадкування перейшло право власності на частину квартири, власником якої був спадкодавець.

Відповідно до апеляційної скарги спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_6 є його син ОСОБА_3, що тимчасово перебуває у США, який вчасно у межах шестимісячного строку подав заяву нотаріальній конторі про прийняття спадщини.

Колегія суддів не приймає до уваги твердження апелянта про те, що в порушення вимог ст. ст. 32,33 ЦПК України суд невірно визначив коло відповідачів по цивільній справі, оскільки відповідно до цивільно-процесуального законодавства відповідача у справі визначає позивач а не суд та останній може замінити первісного відповідача належним відповідачем або залучити до участі у справі іншу особу як співвідповідача лише за клопотанням позивача. Як вбачається із матеріалів справи таке клопотання позивачкою не заявлялось.

Отже твердження апелянта про порушення судом норм процесуального права є безпідставні.

Рішення суду є законним, обгрунтованим, підстав для його скасування не має.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника апелянта ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 21 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області М.В. Ходоровський