Номер провадження: 22-ц/785/5261/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Ісаєва Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - судді - Ісаєвої Н.В.,

суддів: Комлевої О,С., ОСОБА_2,

при секретарі: Сілукової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 24 квітня 2015 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_4 на дії державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_5, третя особа: Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_6 Аваль», -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_5 та просив визнати протиправними дії державного виконавця щодо примусового виселення ОСОБА_4 та ОСОБА_7 з квартири за адресою: АДРЕСА_1 та вселити останніх у зазначену квартиру. При цьому скаржник посилається на те, що 27 лютого 2015 року державним виконавцем Другого Київського відділу ДВС ОМУЮ ОСОБА_5 разом з дільничним Київського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області було здійснене незаконне виселення ОСОБА_4 та його дружини ОСОБА_7 з квартири за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_4 зазначив, що державний виконавець у своїй діяльності не дотримувався вимог Закону України «Про виконавче провадження», оскільки постанову про відкриття виконавчого провадження він не отримував, що позбавило його права на добровільне виконання, також боржника не було своєчасно повідомлено про день і час примусового виселення та не було повідомлено про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а тому скаржник вважає дії державного виконавця щодо виселення з квартири протиправними.

У судовому засіданні представник ОСОБА_4 - ОСОБА_3 скаргу підтримала у повному обсязі, просила її задовольнити.

Державний виконавець Балалайкіна К.В. у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала, в її задоволенні просила відмовити.

Представник третьої особи: ПАТ «ОСОБА_6 Аваль» у судове засідання не зявився, повідомлявся, надав до суду заперечення на скаргу в яких просив у заявлених ОСОБА_4 вимогах відмовити у повному обсязі, справу просить розглянути без участі представника банку.

Ухвалою суду у задоволенні скарги відмовлено.

На ухвалу суду представник ОСОБА_4 принесла апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, мотиви і доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено наступне.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2013 року було задоволено позовні вимоги ПАТ «ОСОБА_6 Аваль» до ОСОБА_4 та визнано останнього таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою №107, в будинку №18, корпус «А», по проспекту Академіка Глушка, в м. Одесі, виселено ОСОБА_4 з вказаної квартири без надання іншого житлового приміщення, стягнуто витрати по сплаті судового збору в розмірі 107,30 гривень та встановлено порядок виконання рішення.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 04 грудня 2013 року, рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2013 року в частині визнання ОСОБА_4 втративши право користування квартирою №107, в будинку №18, корпус «А», по проспекту Академіка Глушка, в м. Одесі та в частині встановлення порядку виконання рішення суду скасовано - в задоволенні позовних вимог в цій частині відмовлено. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

27 лютого 2014 року Київським районним судом видано виконавчий лист №1512/17094/2012 за зазначеним рішенням.

Частиною 5 статті 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються іменем України та є обовязковими для виконання на всій території України.

Відповідно до частини 1 статті 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України .

Загальний порядок виконання судових рішень визначається Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Згідно ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою з посиланням на те, що постанову про відкриття виконавчого провадження він не отримував, що позбавило його права на добровільне виконання, також його не було своєчасно повідомлено про день і час примусового виселення та не було повідомлено про дату, час, місце проведення прилюдних торгів.

Однак, доводи викладені в скарзі спростовуються матеріалами справи та, оглянутими у судовому засіданні матеріалами виконавчого провадження №44563983, з яких вбачається, що державний виконавець неодноразово намагався повідомити боржника про необхідність добровільного виконання рішення суду, в тому числі шляхом направлення кореспонденції на адресу боржника, але у добровільному порядку боржник рішення не виконав.

Також, з матеріалів цивільної справи №1512/17094/2012 вбачається що ОСОБА_4 було відомо про наявність рішення суду про виселення його з квартири №107, в будинку №18, корпус «А», по проспекту Академіка Глушка, в м. Одесі, оскільки його представник неодноразово була присутня у судових засіданнях в суді першої інстанції, та в апеляційному суді Одеської області при розгляді апеляційної скарги на рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2013 року, а тому суд обгрунтовано зробив висновок про те, що вимоги скарги необґрунтованими, оскільки дії державного виконавця були вчинені з додержанням вимог Закону України «Про виконавче провадження», в межах повноважень державного виконавця, при яких права чи свободи скаржника не були порушені.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 385 ЦПК скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця може бути подана до суду у 10-денний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Як вбачається з матеріалів справи, примусове виселення ОСОБА_4 відбулося 27 лютого 2015 року, за участю самого боржника, понятих ОСОБА_8 та ОСОБА_9, дільничного ОСОБА_10, що підтверджується Актом державного виконавця від 27 лютого 2015 року. Також в матеріалах справи наявна заява ОСОБА_4 на імя в.о. заступника начальника Другого Київського ВДВС ОМУЮ ОСОБА_11, згідно якої майно, у тому числі особисті речі, з квартири №107, в будинку №18, корпус «А», по проспекту Академіка Глушка, в м. Одесі він забрав, претензій немає.

Тобто, примусове виселення відбулося 27 лютого 2015 року, однак, до суду зі скаргою на дії державного виконавця Полоз Б.М. звернувся 10 березня 2015 року, з заявою про поновлення строків до суду не звертався.

Суд зробив правильний висновок, що матеріалами справи не доведені будь-яки поважні причини пропуску ОСОБА_4 строку звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця, а тому у суду були відсутні законні підстави для поновлення цього строку.

Відповідно до ст. 387 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Оскільки, ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.303,307 ч.2 п.1, ,319, 324 ЦПК України, колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 24 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак її може бути оскаржено до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Н.В. Ісаєва

Судді: О.Г. Журавльов

ОСОБА_12