Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 333/298/15 Головуючого у І інстанції: Стоматова Е.Г.
Провадження№22-ц/778/4788/15 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Савченко О.В., суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що 14.06.2012 року ОСОБА_3, виступаючи на позачергових зборах в ЖБК «Комунаровець-13», усно повідомив 78 особам, присутнім на цих зборах, наступне: «В связи с тем, что ОСОБА_2 не передает вновь избранному правлению уставные документы, каждый собственник квартиры для принятия в члены ЖСК должен подать письменное заявление». Також відповідач повідомив, що «ОСОБА_2 не передала вновь избранному правлению ключи от вспомогательных помешаний ЖСК (подвалы, чердаки), а также печать инициативной группе, и вновь избранному председателю пришлось за собственные деньги изготовить дублікат печати, закупить новые замки для всех вспомогательных помещений, оплатить услуги нотариуса по заверению подписей председателя правления и секретаря собрания». Розповсюдження відповідачем вказаної інформації 78 особам зафіксовано протоколом № 3 позачергових загальних зборів членів ЖБК «Комунаровець-13» від 14.06.2012 року. Вважає, що відповідач розповсюдив про неї відомості, які не відповідають дійсності, порочать її честь, гідність та ділову репутацію. Так, до відповідальності за будь-які порушення діючого законодавства вона ніколи не притягувалася, її діяльність не призводила до необхідності нести затрати коштів мешканців будинку. Тому у відповідності до вимог ст. 28 Конституції України, ст.ст. 277, 297 ЦК України, просила суд зобов'язати ОСОБА_3 спростувати вищезазначені висловлювання як недостовірні відомості шляхом усного виступу на чергових загальних ЖБК «Комунаровець-13», стягнути з відповідача на її користь судовий збір.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 червня 2015 року відмовлено у задоволенні позову.

На вказане рішення ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його необґрунтованість, неправильне з»ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у

справі, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.06.2012 року відбулися позачергові загальні збори ЖБК "Комунаровець-13", на яких виступив ОСОБА_3 та повідомив присутнім на зборах, що "В звязку із тим, що ОСОБА_2 не передала новообраному правлінню статутні документи, кожний власник квартири для прийняття в члени ЖБК повинен подати письмові заяви". Також ОСОБА_3 у своєму виступі повідомив, про те, що ОСОБА_2 не передала заново обраному правлінню ключі від допоміжний приміщень ЖБК (підвали, горища), а також печатку, тому ініціативній групі і новообраному голові довелося за власний рахунок виготовити дублікати печатки, купити нові замки для всіх допоміжних приміщень, сплатити послуги нотаріуса за посвідчення підписів голови правління та секретаря зборів.

Згідно з наданим протоколом зборів від 14.06.2012р. на них було присутньо 78 осіб, a виступ ОСОБА_3 був зафіксований в цьому протоколі.

ОСОБА_3 як в суді першої інстанції, так і в засіданні апеляційного суду не заперечував свій виступ на цих зборах та його зміст. Але вказував, що оголошені ним відомості відповідають дісності, не є образливими та ніяким чином не порушують права ОСОБА_2.

ОСОБА_2 вважала, що є доведеним факт поширення інформації ОСОБА_3 про неї, ця інформація не відповідає дійсності, є перекрученою, та порочить її честь, гідність та ділову репутацію, оскільки з неї слідує, що через її дії власники квартир мають подавати заяви про вступ у члени ЖБК та були понесені додаткові витрати на виготовлення деблікату печатки, купівлю нових замків, оплату послуг нотаріуса, що призвело до здачі металобрухту для покриття цих витрат. Вважає, що з цих висловлювань ОСОБА_3 відслідковується обвинувачення її в неправомірних діях, яких вона не своювала, оскільки не могла нічого передати, бо знаходилась тривалий час на лікарняному, а також не могла передати майно та документацію, оскільки вважала ініціативну групу та нового голову обраними в незаконний спосіб

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції вважав, що сповіщена ОСОБА_3 на загальних зборах інформація не є такою, що принижує честь та гідність позивачки, вона не містить образливих виразів або принизливих висловів на адресу позивача, відноситься виключно до критичної оцінки діяльності ОСОБА_2. як голови правління ЖБК, і є оціночним судженням, яке не підлягає перевірці на предмет правдивості. Обставин, які б свідчили про порушення цими висловлюваннями немайнових чи інших прав позивачки, ОСОБА_2 не наведено та не подано доказів на їх підтвердження. З огляду на вищевикладене, суд вважав, що інформація, яку позивач вважає недостовірною, є оціночним судженням та, відповідно, не підлягає спростуванню та доведенню її правдивості.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, навівши ретельний аналіз висновків суду, вказувала на їх суперечливість, зокрема, в тій частині, що суд вважав сповіщені відповідачем відомості оціночними судженнями, які не підлягають перевірці.

І з цими доводами апеляційної скарги погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Статтею 270 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на повагу до гідності та честі, які є її особистим немайновим правом.

Відповідно до частини 1 статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Згідно з частиною 3 статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.

Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

А в пункті 18 постанови Пленуму ВСУ від 28.09.1990р. № 7 «Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації» роз»яснено, що згідно з положеннями статті 277 ЦК України і статті 10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.30 Закону України "Про інформацію", ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно - стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" роз'яснено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Зважаючи на те, що ОСОБА_3 на зборах сповістив відомості, які ОСОБА_2 вважає недостовірними, і останній цього не заперечує, факти їх поширення та причетності до позивача є встановленими.

При з»ясуванні питання щодо достовірності поширеної інформації слід спочатку ви-

значити її характер, зокрема, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. В свою чергу, оціночні судження - це висловлюваня, які не містять фактичних даних, а також вислювлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема, гіперболи, алегорії, сатири тощо.

Проте розповсюджені ОСОБА_3 відомості про те, що ОСОБА_2 не передала новообраному правлінню статутні документи, ключі від допоміжних приміщень ЖБК (підвали, горища) та печатку, внаслідок чого кожний власник квартири мав подати заяву про вступ у члени ЖБК, а також були витрачені кошти на виготовлення дублікату печатки та купівлю нових замків, на разі містять фактичні дані, оскільки в стверджувальній формі інформують про дії позивача та дії нового правління і голови.

Отже, суд неправильно визнавчився з характером розповсюджених відомостей, визначивши їх як оціночні судження, що призвело до того, що суд в подальшому не досліджував, чи відповідають ці відомості дійсності, або є недостовірними.

ОСОБА_2 в ході слухання справи вказувала, що відсутність у неї вказаного майна встановлена рішенням суду.

Дослідивши ці ствердження, колегія встановила, що вони є неспроможними.

Так, рішенням апеляційного суду Запорізької обалсті від 21 травня 2013р. відмовлено в задоволенні позову ЖБК «Комунаровець-13» про витребування у ОСОБА_2 документів і іншого майна. В позові кооператив вказував, що після звільнення зборами членів ЖБК від 30.05.2012р. з посади голови ОСОБА_2, вона не передала новому голові ОСОБА_5 оригінал Статуту, печатку, бухгалтерську документацію, ключі від підвальних та допоміжних приміщень, облікові картки зареєстрованихв будинку осіб та інше майно, яке кооператив прохав витребувати від ОСОБА_2 Відмовляючи в задоволенні цього позову, апеляційний суд вказував на його недоведеність кооперативом, оскільки відсутні будь-які докази знаходження майна у відповідача

Таким чином, цим рішенням не встановлено категорично тих обставин, що це майно станом на 30.05.2012р. та до травня 2013р. - дня постановлення рішення апеляційним судом, не знаходилоась у ОСОБА_2, а лише вказувалось на недоведеність цих обставин позивачем.

Разом з тим, з позовної заяви ОСОБА_2 про захист честі та гідності, її письмових заяв і пояснень в матеріалах справи, особистих пояснень в суді апеляційної інстанції відслідковується, що вона не заперечує того, що статутні документи, ключі та печатку станом на час проведення зборів 14.06.2012р. вона новому голові та ініціативній групі дійсно не передавала. Пояснювала це тим, що знаходилась на лікарняному як на час проведення зборів 30.05.2012р., так і на час проведення зборів 14.06.2012р., а також, що переобрання голови ЖБК здійснено незаконно

Тобто факт непередання статутних документів, ключів та печатки новому голові ЖБК або ініціативній групі у періоді з 30.05.2012р. по 14.05.2012р. фактично визнано ОСОБА_2, а причини, з яких це не було зроблено в даній справі правового значення не мають.

Вказані обставини підтверджуються також матеріалами іншої цивільної справи № 812/10195/2012 за позовом ОСОБА_2 до ЖБК «Комунаровець-13» про визнання недійсним рішення загальних зборів ЖБК від 30.05.2012р., який поданий був нею до суду в листопаді 2012р. В ході розгляду цієї справи 28.03.2013р. ОСОБА_2 згідно з заявою долучила до матеріалів справи: рішення виконкому Запорізької міської ради № 538 від 02.12.1971р. «Про реєстрацію Статуту та затвердження списку членів ЖБК», список членів ЖБК на проведення жеребкування, список членів ЖБК на отримання квартир, а також сприсок членів ЖБК з розшифровкою по під»їздах станом на 30.05.2012р., зазначивши в заяві, що має оригінали цих документів, які надасть на вимогу суду.

За таких обставин, відомості щодо непередання новому голові та ініціативній групі статутних документів, ключів та печатки ОСОБА_2 станом на 14.06.2012р. відповідають дійсності, тобто є достовірними.

Решта обставин судом встановлено вірно, а саме, що ці відомості не мають образливого характеру, а також, що позивач не довела, що вони будь-яким чином порочать її честь, гідність і ділову репутацію.

З огляду на вказане, колегія вважає, що висновки суду є частково правильними, але визначення ним інформації як оціночного судження призвело до неправильного правового обгрунтування відмови в позові, у зв»язку з чим у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України оскаржуване рішення підлягає зміні в цій частині.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 315, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 червня 2015 року у цій справі змінити в частині правового обгрунтування відмови в позові.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Савченко О.В.

Судді: Кочеткова І.В.

Маловічко С.В.