АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Чупікової В. В.

суддів Галичанського А.Д., Яремка В.В.,

за участю секретаря Тодоряка Г.Д.

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 30 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_1, звернулася до суду із позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 від 16.04.2014 року.

Посилалася на те, що вона має майнові претензії щодо предмету договору, оскільки рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 24.09.2012 року було встановлено факт проживання однією сім'єю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 без шлюбу та укладено 24.02.2014 року договір про встановлення режиму спільного майна.

20.03.2014 року було відкрите провадження у цивільній справі №725/1285/14-ц за позовом позивача про поділ спільного майна подружжя та визнання права спільної часткової власності подружжя, предметом спору в якій є відчужена квартира.

Вважає, що вказаний договір було укладено під впливом обману зі сторони продавця, який не повідомив покупця( навмисне замовчував) про

№22ц-1112/2015 рік Головуючий у 1 інстанції Стоцька Л.А.

Категорія 19/27 Доповідач Чупікова В.В.

майнові вимоги позивача ОСОБА_3 на предмет договору - квартиру.

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 30 червня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу, в якій останній просить рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 30 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Вважає, що рішення не відповідає обставинам справи, судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Зокрема, суд першої інстанції у мотивувальній частині рішення встановив обставини з урахуванням рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 25.12.2012 року, яким відповідачеві ПАТ КБ «Приватбанк» надано дозвіл укласти оспорюваний договір та здійснити всі повноваження, які забажає для продажу квартири. Наведене рішення не набрало законної сили і є недійсним.

У рішенні судом процитовано умови оспорюваного договору, але при цьому їм взагалі не надано правової оцінки. Судом не надано правової оцінки доказам, що наведені у позовній заяві, та порушено вимоги абз.4 п.2 Постанови ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі», згідно якого обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Зазначає, що факт обману та усі обставини, викладені в позові, визнав відповідач ОСОБА_4

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Представник відповідача ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнала, просила її відхилити, а рішення суд першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 08.05.2013 року частково задоволено апеляційну ОСОБА_4, скасовано заочне рішення Першотравневого районного суду Чернівецької області в частині виселення відповідача ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1 та в частині зобов'язання ВГІРФО Першотравневого РВ УМВС України в Чернівецькій області зняти його з реєстрації у вказаній квартирі, в задоволенні вказаної позовної вимоги відмовлено. В іншій частині вказане рішення змінене, його резолютивна частина викладена в редакції: « в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 04.04.2008 року в розмірі 57742,71 дол. США, яка складається з непогашеної суми кредиту - 29655, 58 дол. США, заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом - 11408,85 дол. США, комісії за користування кредитом - 329,62 дол. США, пені за несвоєчасне зобов'язань за кредитним договором 13569,13 дол. США, штрафу 31,37 дол. США та штрафу - 2748,16 дол. США звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_1. загальною площею 37,10 кв. м. яка належить ОСОБА_4 на праві власності, шляхом продажу цієї квартири ПАТ КБ «Приватбанк» з укладенням від імені ОСОБА_4 договору купівлі - продажу з іншою особою - покупцем за початковою ціною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Вказане рішення набрало законної сили 08.05.2013 року (а.с.36-38). Апелянт належними та допустимими доказами не довів про його скасування чи зміну судом касаційної інстанції.

З тексту іпотечного договору №CVFOGA 00000089 від 04.04.2008 року, тексту договору купівлі - продажу від 16.04.2014 року убачається, що спірна квартира належала відповідачу ОСОБА_4 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 06.02.2077 року виконавчим комітетом Чернівецької міської ради на підставі рішення за №72/2 (а.с.41). Апелянт належними та допустимими доказами не довів, що вказане свідоцтв про право власності на нерухоме майно, іпотечний договір №CVFOGA 00000089 від 04.04.2008 року визнані в установленому в законі порядку визнані недійсними.

Крім цього, у разі переходу до позивача ОСОБА_3 права власності на частину спірної квартири іпотека зберегла б свою дійсність, позивач би набула статус іпотекодавця з усіма його правами та обов'язками (ст.23 ЗУ «Про іпотеку»).

Відповідно до ст.655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

16.04.2014 року ПАТ КБ «Приватбанк», виконуючи рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 25.12.2012 року та рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 08.05.2013 року, уклав від імені ОСОБА_4 договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого банк продав, а ОСОБА_5 придбала однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 за 223865 грн. (а.с.9).

В п.5 вказаного договору продавець - ПАТ КБ «Приватбанк», засвідчив, що згадана квартира до цього часу нікому іншому не продана, не подарована, в спорі і під забороною не перебуває, як юридична адреса не використовується.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 24.09.2012 року про встановлення факту проживання однією сім'єю позивача ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_4 без шлюбу, договір від 24.02.2014 року про встановлення режиму спільного майна, визнання відповідачем ОСОБА_4 позову не свідчить про порушення вказаним договором прав позивача та наявність спору, оскільки свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 06.02.2077 року виконавчим комітетом Чернівецької міської ради на підставі рішення за №72/2, іпотечний договір №CVFOGA 00000089 від 04.04.2008 року не визнані в установленому в законі порядку недійсними.

Позивач ОСОБА_3 пов'язує визнання договору купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 від 16.04.2014 року недійсним з обманом, який вчинив продавець ПАТ КБ «Приватбанк», не повідомивши покупця - відповідача ОСОБА_5 про її права та майнові вимоги на предмет договору.

Згідно з ч.1 ст.230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч.1 ст.229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

За змістом ст.659 ЦК України, продавець зобов'язаний попередити покупця про всі права третіх осіб на товар, що продається (права наймача, право застави, право довічного користування тощо). У разі невиконання цієї вимоги покупець має право вимагати зниження ціни або розірвання договору купівлі-продажу, якщо він не знав і не міг знати про права третіх осіб на товар.

З врахуванням наведених правових норм колегія суддів приходить до висновку, що з позовом про визнання договору купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 від 16.04.2014 року недійсним, як вчиненим під впливом обману, може звернутися тільки покупець - відповідач ОСОБА_5

Відповідач ОСОБА_5 також має право вимагати зниження ціни на квартиру або розірвання договору купівлі - продажу квартири у разі невиконання вимоги щодо попередження про наявність прав третіх осіб на вказану квартиру, а не позивач ОСОБА_3

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, надавши належну оцінку обставинам справи, повно та всебічно з'ясувавши та встановивши їх, правильно виходив з того, що Морар Л,В. не була стороною договору купівлі-продажу квартири і відносно неї будь-які умисні дії банком щодо введення її, позивача, в оману не вчинялись, а для визнання правочину вчиненого під впливом обману необхідно встановити, що одна сторона навмисно ввела іншу сторону в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. При цьому, факт наявності обману повинна доводити особа, яка діяла під його впливом, а отже право на звернення до суду з позовом про визнання правочину недійсним з цих підстав має лише особа, яку було введено в оману.

Відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст.11 ЦПК України, в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно ч.1 п.1 ст.307, ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням вимог закону.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 304, 307, 208, 219, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 30 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: