АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 532/92/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2501/15Головуючий у 1-й інстанції Мороз Т.М. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Одринської Т.В.

Суддів: Карпушина Г.Л., Корнієнка В.І.,

при секретарі: Рибак О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 01 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Новосанжарського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг), третя особа - Новосанжарська районна державна адміністрація про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 01 липня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Новосанжарського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовлено.

З даним рішенням суду не погодився ОСОБА_2 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій прохав рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 01 липня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення. Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального права, невідповідністю висновку суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що 01 квітня 2008 року ОСОБА_2 був прийнятий на роботу на посаду юрисконсульта провідного територіального центру Новосанжарського управління праці та соціального захисту населення, реорганізованого в Новосанжарський територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) (а.с. 7-8).

Згідно наказу директора територіального центру від 23 вересня 2014 року «Про внесення змін до штатного розпису та скорочення чисельності працівників», скорочено посаду юрисконсульта з 01.12.2014 року в зв'язку з недостатнім фінансовим забезпеченням (а.с. 5). Даний наказ 23.09.2014 р. погоджений юрисконсультом ОСОБА_2

Наказом №26-26 від 28 листопада 2014 року ОСОБА_2 було звільнено з посади юрисконсульта Новосанжарського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) згідно п.1 ст. 40 КЗпП України та проведено повний розрахунок згідно довідки № 01-07-20/574 від 01.12.2014 року (а.с.6, 9, 12).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав передбачених п.1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації) ст.40 КЗпП України, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

З матеріалів справи вбачається, що попередньо, тобто 19 вересня 2014 року, зміни у штатному розписі та вивільнення працівників були погоджені на засіданні профспілкового комітету (а.с.13).

29 вересня 2014 року ОСОБА_2 письмово попереджений про скорочення займаної посади і наступне звільнення із займаної посади 30.11.2014 р. (а.с.4).

Відповідно до довідки Новосанжарського районного центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) від 15.01.2015 року вбачається, що станом з 30.09.2014 р. по 01.12.2014 р. вакантних посад в центрі не було (а.с.41).

Згідно з абз. 1 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що директором Новосанжарського районного територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) - Федірець М.О. було видано наказ №84/08 від 23.09.2014 року про внесення змін до штатного розпису та скорочення чисельності працівників у зв'язку з недостатнім фінансовим забезпеченням з визначенням кількості посад, що скорочуються та конкретного періоду внесення змін до штатного розпису підприємства.

Так, в наказі директора територіального центру соціального обслуговування від 23 вересня 2014 року зазначено кількість штатних посад, які скорочуються, серед яких: юрисконсульт провідний - 1 штатна посада.

Доводи апелянта, про те, що судом першої інстанції вирішуючи даний спір не було враховано, що відповідно до ст. 5 Закону України «Про державні соціальні гарантії дітям війни» їм надаються пільги на переважне залишення на роботі при скороченні чисельності або штату працівників, не можуть взятися до уваги враховуючи наступне.

Так, згідно довідки управління праці та соціального захисту населення від 17.10.2014 року вбачається, що гр. ОСОБА_2 перебуває на обліку в реєстрі одержувачів пільг за статусом «Дитина війни» з 01 жовтня 2014 року, тобто після того як було видано наказ №84/08 від 23.09.2014 року про внесення змін до штатного розпису та скорочення чисельності працівників.

Крім того, була скорочена єдина штатна посада юрисконсульта. Наявність інших посад, які б відповідали рівню та факту знань позивача судом не встановлені.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів приходить до висновку, що при вирішенні спору по суті місцевим судом були правильно враховані та застосовані норми матеріального права, а також правильно встановлені фактичні обставини по справі та їм дано належну правову оцінку.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено та не надано суду доказів на підтвердження обставин на які він посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а тому прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог за безпідставністю.

Судова колегія погоджується з даним висновком, оскільки суд першої інстанції повно та всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити .

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 01 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Т.В. Одринська