Справа № 604/622/15-ц
Провадження № 2/604/210/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2015 року Підволочиський районний суд Тернопільської області

у складі : головуючого - судді Могачевської В.Й.

за участю секретаря судового засідання Реєнт Г. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в смт. Підволочиськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах дочки ОСОБА_1 Маряни Ігорівни- інваліда першої групи до ОСОБА_2 про виселення з житлового будинку, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду в інтересах своєї доньки ОСОБА_3, 15 серпня 1992 року, інваліда першої групи дитинства з позовом до ОСОБА_2 про примусове виселення останнього з житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Князя Володимира, 23 (29), в смт. Підволочиськ, Підволочиського району, Тернопільської області.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивачка посилалася на те, що її донька - ОСОБА_3 являється власником житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Князя Володимира, 23 в смт. і Підволочиськ Підволочиського району Тернопільської області на підставі договору дарування, серії ВАС № 241521, зареєстрованого в реєстрі № 1558, що стверджується витягом про державну реєстрацію прав серії ССХ 3328529від 20.01.2011 року.

В даному будинку зареєстровані та проживають: вона - ОСОБА_1; відповідач ОСОБА_2, а також проживають але не зареєстровані ОСОБА_3 власник будинку та ОСОБА_4 її, позивачки мати, а ОСОБА_3 бабця.

Останнім часом проживання в одному будинку з відповідачем стало зовсім нестерпним, так як останній грубо відноситься до доньки і до неї позивачки, обзиває, принижує їх, погрожує фізичною розправою. Забрав всі ключі від кімнат, виносить з будинку речі та нищить майно, що належить доньці, яка не може самостійно себе захистити. Влаштовує сварки і бійки на очах доньки. Такі дії відповідача дуже негативно впливають на стан її ( доньки ) здоровя, який значно погіршився.

Їй неодноразово доводилося викликати працівників міліції, аби захиститись від неправомірних дій відповідача, однак це не дало жодного результату і відповідач, який неодноразово обіцяв виселитися добровільно, продовжує проживати в будинку доньки та чинити неправомірні дії по відношенню до них з донкою.

Посилаючись на ч. 1 ст. 116 ЖК України просила виселити відповідача з належного доньці будинку, оскільки відповідач робить неможливим проживання з ним в одному будинку.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала, дала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. При цьому доповнила, що відповідач, її колишній чоловік, (шлюб між ними розірвано 06 липня 2015 року), протягом останнього часу постійно влаштовував сварки, скандали. У звязку з цим чого вона неодноразово змушена була викликати працівників міліції, щоб захистити себе і доньку, однак це не дало бажаних результатів, так як відповідач, який неодноразово обіцяв виселитися з будинку в добровільному порядку після розірвання шлюбу, продовжує проживати в будинку, виносить речі, шкодить майно, влаштовує скандали, бійки, що вкрай негативно впливає на здоровя доньки, яка дуже боляче реагує на таку поведінку батька та відношення до неї.

Вже після розірвання шлюбу побив її і в даний час по цьому факту проводиться досудове розслідування, а так як вжиті заходи для припинення неправомірної поведінки відповідача, який робить неможливим проживання в одному будинку, не дали жодних результатів, постійні сварки, скандали, які влаштовує відповідач вкрай негативно впливають на здоровя доньки, настоює на задоволенні позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав частково і пояснив, що в 2002 році він подарував незавершений будівництвом житловий будинок в смт. Підволочиськ по вул. Кн. Володимира, 23, який придбав за власні кошти, своїй неповнолітній доньці ОСОБА_3, в даний час інваліду першої групи. Пізніше сам особисто завершував будівництво даного будинку.

Так як подружнє життя в нього з ОСОБА_1, яка являється матірю ОСОБА_3, не склалося, шлюб між ними розірвано. Він практично виселився з подарованого дочці будинку, однак змушений туди приходити, через те, що там залишилися кури, кролі, індики, яких необхідно годувати, а позивачка відмовляється це робити.

Крім того, в будинку залишилися всі речі, придбані в період спільного проживання, а так як на його прохання дати йому дещо з цих речей, зокрема один з пяти холодильників і старий автомобіль ОСОБА_1 відмовляється має намір в судовому порядку вирішувати питання про поділ майна подружжя і боїться, що ОСОБА_1 може розпорядитися спільним майном на свій розсуд.

Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, свідків, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких міркувань.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 являються батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 інваліда першої групи з дитинства, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК № 0032501 від 12.09.2011 року та посвідченням серії ААБ № 007846 Управління праці та соціальної політики Тернопільської міської ради, виданим 15 липня 2007 року.

17 грудня 2002 року ОСОБА_2 подарував, а ОСОБА_1, як законний представник неповнолітньої ОСОБА_3, 15.08. ІНФОРМАЦІЯ_2, прийняла в дар на імя неповнолітньої доньки, належний ОСОБА_2 незавершений будівництвом житловий будинок № 23, що знаходиться в смт. Підволочиськ на вул. Кн. Володимира Підволочиського району Тернопільської області ( договір дарування незавершеного будівництвом житлового будинку від 17 грудня 2002 року, посвідчений приватним нотаріусом Підволочиського районного нотаріального округу 17 грудня 2002 року, зареєстрований в реєстрі за № 1568 ).

Згідно рішення виконавчого комітету Підволочиської селищної ради № 533 від 08 вересня 2008 року «Про присвоєння будинкового номера житловому будинку, який належить ОСОБА_3І.» виконком, розглянувши заяву ОСОБА_3, вул. Кн. Володимира, 23 про присвоєння номеру житловому будинку, який належить їй по вул. Кн. Володимира в звязку з тим, що за даною адресою зареєстрований інший будинок, житловому будинку, який належить ОСОБА_3, присвоєно № 29.

Рішенням виконавчого комітету Підволочиської селищної ради № 899 від 16 грудня 2010 року було вирішено: встановлено факт належності та визнано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями по вул. Кн. Володимира, 29 в смт. Підволочиськ на гром. ОСОБА_3; видати свідоцтво про право власності на ОСОБА_3; просити БТІ зареєструвати свідоцтво про право власності на ОСОБА_3.

10. 01. 2011 року Підволочиською селищною радою було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САС № 042972 в якому зазначено, що ОСОБА_3 являється власником житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: смт. Підволочиськ, вул. Кн. Володимира № 29 Підволочиського району Тернопільської області.

Згідно витягу про державну реєстрацію прав, 20.01. 2011 року дані про це будинковолодіння були внесені в державний реєстр.

Таким чином судом встановлено, що власником житлового будинку № 29 ( 23 ) по вул. Кн. Володимира в смт. Підволочиськ Підволочиського району Тернопільської області в якому зареєстровані і проживають ОСОБА_1, ОСОБА_2, а також не зареєстровані, але проживають ОСОБА_3 і ОСОБА_4, є ОСОБА_3 ( даний факт також підтверджується актом обстеження матеріально побутових умов сімї і поясненням в судовому засіданні свідка ОСОБА_5 депутата Підволочиської селищної ради в/о № 10 ).

Згідно з вимогами ст. 116 ЖК України у випадку, якщо наймач, члени його сімї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання чи громадського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

В п. 17 постанови Пленуму Верховного ОСОБА_3 України № 2 від 12 квітня 1985 року « Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України » зазначено при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій агресивній поведінці, виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів.

З висновків Підволочиського РВ УМВСУ в Тернопільській області «про результати розгляду звернення громадянки ОСОБА_1»: № 243 від 23.02. 2015 року; № 473 від 09.04.2015 року; № 992 від 08.07.2015 року; № 1093 від 27.07.2015 року; №1124 від 02.08.2015 року, а також висновків № 463 від 08.04.2015 року та № 687 від 17. 05. 2015 року «про результати розгляду звернення ОСОБА_1 та ОСОБА_2, довідки першого заступника начальника Підволочиського РВ УМСВУ в Тернопільській області начальника СВ Підволочиського РВ УМВСУ в Тернопільській області ОСОБА_6; протоколів про адміністративні правопорушення ТЕ № 023822 від 04.03.2015 року та ТЕ № 023823 від 04.03.2015 року ( адміністративний матеріал № 3/604/113/15), про вчинення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173 -2 КУпАП вбачається, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 склалися вкрай неприязні відносини, постійно виникають сварки, бійки, які відбуваються в присутності доньки ОСОБА_3 інваліда першої групи, що вкрай негативно впливає на її здоровя, а заходи, які вживалися для їх припинення: попередження, накладення адміністративного стягнення ( постанова суду від 10 березня 2015 року, згідно якої на кожну із сторін було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 ( пятдесят одна) гривня, який сплачено), не дали належних результатів, оскільки СВ Підволочиського РВ УМВСУ в Тернопільській області розслідується кримінальне провадження № 0000220 від 21. 07.2015 року за фактом спричинення ОСОБА_2 тілесних ушкоджень своїй колишній дружині ОСОБА_1 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, що підтвердив свідок ОСОБА_6

Свідок ОСОБА_7 мати відповідача, підтвердила, що її колишня невістка дуже погано відносилася до сина, ображала і принижувала його, а в даний час виганяє з будинку, який син придбав і все робив своїми руками.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 працівники Підволочиської селищної ради повідомили, що в липні 2015 року вони виходили за місцем проживання ОСОБА_7, так як до них звернулася з заявою ОСОБА_1 і бачили, що на території подвіря будинку знаходилося багато курей, курчат, індичат, які не перебували в загорожі, а вільно ходили по подвірю, також бачили частково пошкоджені грядки і квітник ( подзьобані, потоптані птицею ).

В своїх письмових запереченнях на позовну заяву, в попередньому та даному судовому засіданні ОСОБА_2 підтвердив, що він має намір виселитися з подарованого ним доньці ОСОБА_3 будинку і практично виселився з нього, заради її спокою та збереження здоровя, так як його колишня дружина, останнім часом, щоб його скомпроментувати в очах доньки та працівників правоохоронних органів постійно влаштовує скандали, викликає працівників міліції, пише різні скарги і заяви, тобто створює умови, які роблять неможливим спільне проживання в будинку, однак ще не повністю звільнив займану ним кімнату, оскільки колишня дружина не дозволяє нічого забрати з майна, придбаного ними в період шлюбу, а також залишилося багато птиці та кролів, придбаних ним для забезпечення доньки мясом, яким він змушений давати їсти, так як ОСОБА_1 відмовилася це робити, а тому змушений щодня приходити до будинку.

При вирішенні питання про виселення відповідача з належного ОСОБА_3 будинку, суд приймає до уваги що ОСОБА_2 забезпечений житлом, являється співвласником двохкімнатної квартири, загальною площею 43,4 кв.м. № 2 в будинку № 73 б, розташованого по вул. Д. Галицького в смт. Підволочиськ Підволочиського району Тернопільської області, про що свідчить дублікат свідоцтва про право власності на житло, виданого Підволочиською селищною радою народних депутатів згідно з розпорядженням ( наказом ) від 18 вересня 1998 року № 21 ( дублікат виданий 20 січня 2014 року ).

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 57, 64, 209, 212, 213, 215, 224, 226, 228, 233, 294, 295 ЦПК України, ст. 116 ЖК України, п. 17 постанови Пленуму Верховного ОСОБА_2 України № 2 від 12 квітня 1985 року « Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України » суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Виселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_5 з житлового будинку, належного ОСОБА_3 розташованого за адресою: смт. Підволочиськ вул. Кн. Володимира, 29 (23), Підволочиського району Тернопільської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Підволочиський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя :