Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді Василевича В.С.

суддів: Бондаренко Н.В., Шимківа С.С.,

при секретарі Ковальчук Л.В.

за участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Рівненського міського суду від 04 квітня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Рівненського міського суду від 04 квітня 2014 року задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 30 952 грн. неустойки за прострочення сплати аліментів за період з 23 лютого 2012 року по 05 лютого 2014 року згідно рішення Рівненського міського суду від 24 квітня 2012 року та 309, 52 грн. судових витрат по сплаті судового збору.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 10 грудня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, вказане рішення суду змінено, зменшено розмір неустойки за прострочення сплати аліментів, які підлягають стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, з 30 952 грн. до 28 930 грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 травня 2015 року рішення апеляційного суду скасовано і направлено справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі, вказує, що заочним рішенням Рівненського міського суду від 04 квітня 2014 року, відповідач подав ,в якій доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення через порушення норм матеріального та процесуального права.

Посилаючись, зокрема, на матеріальне становище, адже відповідач є безробітнім та має мінливий, нерегулярний дохід, що не може забезпечувати сплату щомісячно аліментів у розмірі 400 грн., зазначає, що відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані спільно утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Також, відповідач зазначає, що станом на 22 травня 2014 року заборгованість по аліментах на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, погашена у повному обсязі, що підтверджується банківською квитанцією від 22.05.2014р.

Просить заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 04 квітня 2014 року скасувати та прийняти нове рішення по суті позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі і з'явились в судове засідання, перевіривши подані докази та доводи позивачки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та як це встановлено судом першої інстанції, відповідно до рішення Рівненського міського суду від 24 квітня 2012 року та виданого на його підставі виконавчого листа з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти у розмірі 400 грн. щомісячно на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4, починаючи з 23 лютого 2012 року.

Відповідач своїх зобов'язань по сплаті аліментів належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість по їхній сплаті за період з 23 лютого 2012 року по 5 лютого 2014 року у розмірі 7200 грн.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачка у своїх поясненнях та у касаційній скарзі наводила розміри неустойки по сплаті аліментів, відповідно до яких розмір неустойки становить 26 870 грн.

В засіданні апеляційного суд представник позивачки надав інший розрахунок, визначивши його у розмірі 21 280 грн., одночасно, пославшись на положення ч.2 ст. 196 СК України про можливість зменшення неустойки з урахуванням матеріального та сімейного становища платника аліментів.

Виходячи із встановлених ст.11 ЦПК України засад диспозитивності цивільного судочинства, яка передбачає розгляд справ не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи і право розпоряджатися своїми правами на свій розсуд, колегія суддів знаходить за можливе і необхідне визначити розмір неустойки на підставі зазначених норм матеріального права.

Таким чином, є визнання відповідачем неустойки у розмірі 21 280 грн.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Разом з тим, згідно із ч.2 ст.197 СК України суд за позовом платника аліментів може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв»язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Враховуючи матеріальне становище платника аліментів, відсутність у нього постійного заробітку, колегія суддів знаходить за можливе та необхідне визначити розмір неустойки в 10.000 грн.

Керуючись ст.303, ст. 307, ст.309, ст. 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Рівненського міського суду від 04 квітня 2014 року змінити, зменшивши розмір стягнутої пені за прострочення сплати аліментів із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 із 30 952 грн. до 10 000 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з набрання ним чинності.

Головуючий Василевич В.С.

Судді : Бондаренко Н.В.

Шимків С.С.