Номер провадження: 22-ц/785/4471/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Погорєлової С.О., Сидоренко І.П.,

при секретарі: Желєзнові В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2014 року по цивільній справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2014 році ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з названим позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором №2005/08/261 від 19 травня 2005 року у розмірі 400 151,45 гривень, а також стягнути судовий збір у розмірі 3 654 гривень.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2014 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволений у повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» суму заборгованості за кредитним договором №2005/08/261 від 19 травня 2005 року з урахуванням процентів та штрафних санкцій у загальному розмірі 400 151,45 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» суму оплаченого судового збору у розмірі 3654 гривень.

Не погоджуючись із вказаним заочним рішенням суду, представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 подав до суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить суд скасувати заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2014 рокута ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного заочного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, яке ухвалено на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджені тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам в повному обсязі з наступних підстав.

Так, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що позичальник ОСОБА_2 прострочив виконання зобовязання з поверненням суми кредиту та процентів за за кредитним договором №2005/08/261 від 19 травня 2005 року.

Однак, до такого висновку суд першої інстанції прийшов в порушення норм матеріального та процесуального права.

Так, 19 травня 2005 року між АКБСР «Укрсоцбанк» (в теперішній час ПАТ «Укрсоцбанк») з однієї сторони, та ОСОБА_2 з іншої сторони, був укладений кредитний договір за №2005/08/261, відповідно до умов якого банк надає позичальникові кредит у розмірі 29900,00 дол. США на споживчі цілі строком до 18 травня 2010 року виходячи зі ставки в 13,0% річних, а останній в свою чергу зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, що встановлені кредитним договором.

Відповідно кредитного договору за №2005/08/261 сторони встановили строк дії договору - 18 травня 2010 року

За положеннями ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Згідно зі ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Частиною 1 ст. 259 ЦК України передбачається, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Статтею 260 ЦК України передбачається, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

За статтею 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

В матеріалах справи відсутні дані про те, що між сторонами існує домовленість про збільшення позовної давності. За наведених обставин при вирішенні даної справи колегія суддів виходить із загального строку позовної давності у три роки, передбаченого ст. 257 ЦК України.

Отже з урахуванням кінцевої дати повернення кредиту - 18 травня 2010 року, строк позовної давності сплив 18 травня 2013 року.

Відповідно вхідного штампу на позовній заяві, банк звернувся з вимогами до відповідача лише 09.10.2014 року, тобто зі спливом строку позовної давності.

Відповідно матеріалів справи слідує, що по справі було ухвалено заочне рішення суду, відповідачу не було відомо про розгляд справи, оскільки він особисто не отримував судових повісток та не був повідомлений судом першої інстанції належним чином про час та місце розгляду справи, тому відповідач обєктивно був позбавлений можливості реалізувати у місцевому суді своє право на подання заяви про застосування позовної давності до вимог позивача.

Про ці обставини, як і про пропуск позивачем строків позовної давності сторона повідомляла суд першої інстанції при ініціюванні перегляду заочного рішення .

Подано заяву про застосування строків позовної давності і до суду апеляційної інстанції.

Запобігаючи обмеженню доступу до правосуддя у розумінні ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, апеляційний суд вважає за можливе зазначену заяву прийняти і задовольнити.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

За встановлених обставин, колегія приходить до висновку, що рішення суду постановлено з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог через сплив строку позовної давності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: С.О. Погорєлова

ОСОБА_4