Апеляційний суд міста Києва
Справа № 758/8070/14-ц Головуючий у суді першої інстанції: Неганова Н.В.
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5715/15 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Котули Л.Г., Слюсар Т.А.

при секретарі Круглик В.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Комсомольська Правда-України» про захист права на таємницю про стан здоров'я.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

10.07.2014 позивач через свого представника звернувся до суду з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Комсомольська Правда - України» про захист права на таємницю про стан здоров'я.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у газеті НОМЕР_1 «Комсомольська правда в Україні», яка видається ПрАТ «Комсомольська правда - України», опублікована стаття ОСОБА_6 «ІНФОРМАЦІЯ_2», в якій розповсюджені дані про стан здоров'я позивача, факти його звернення за медичною допомогою, діагнози, а також відомості, одержані при медичному обстеженні. Зазначена публікація розміщена в мережі Інтернет на сайті «ПрАТ ВД «Комсомольська правда в Україні» за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, а також вийшла друкованим накладом в НОМЕР_1 газети «Комсомольська правда в Україні» на 11 полосі, власником яких є ПрАТ «Комсомольська Правда-України». Зокрема, в статті розміщена інформація, що ОСОБА_4 протягом квітня-червня 2014 року звертався за медичною допомогою до лікарів медичної частини Київського слідчого ізолятора, лікарні швидкої медичної допомоги, Інституту нейрохірургії ім. А.П. Ромоданова Національної академії медичних наук України. В публікації зазначені діагнози ОСОБА_4 : остеохондроз, розсіяний склероз, гіпертонічна хвороба, гіпертонічний криз, вірусний енцефаліт, набряк легень. Також в статті наведені відомості, одержані при медичних обстеженнях ОСОБА_4, щодо необхідності проведення операції одного з відділів хребця, його госпіталізації в медичній частині слідчого ізолятору, лікарні швидкої допомоги та спеціалізованому відділенні цієї лікарні, необхідності термінового стаціонарного лікування в спеціалізованому медичному закладі - Інституті нейрохірургії ім. А.П. Ромоданова ПАМП України, відмови ОСОБА_4 від огляду фахівцями для проведення призначеною стороною обвинувачення судово-медичної експертизи. Позивач вважає, що розповсюджена відповідачем інформація порушує його особисті немайнові права, передбачені Конституцією України, Цивільним Кодексом України, зокрема, право на недоторканість особистого життя та на таємницю про стан свого здоров'я, факти звернення за медичною допомогою, діагнози, а також про відомості, одержані при медичному обстеженні. Інформація, яку поширив відповідач є конфіденційною інформацією про фізичну особу, поширена інформація є доведеною до відома невизначеного кола осіб, порушує його право на таємницю про стан здоров'я. Позивач просив заборонити ПрАТ «Комсомольська правда - України» поширювати конфіденційну інформацію про стан здоров'я ОСОБА_4, а саме про факти його звернення за медичною допомогою, його діагнози, а також про відомості, одержані при його медичному обстеженні; зобов'язати відповідача вилучити тираж газети НОМЕР_1 «Комсомольська правда в Україні», а також статтю «ІНФОРМАЦІЯ_2», розміщену в мережі Інтернет на сайті «ПрАТ ВД «Комсомольська правда в Україні» за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року ОСОБА_4 в задоволенні позову до Приватного акціонерного товариства "Комсомольська Правда - Україна" про захист права на таємницю про стан здоров'я відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду ОСОБА_3 - представник ОСОБА_4 подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність, необгрутованість, таким, що не відповідає обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права. Просив рішення суду скасувати на підставі ст. 309 ЦПК України та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Ним викладено обставини, які передували зверненню до суду, а саме те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у газеті НОМЕР_1 «Комсомольська правда в Україні», яка видається ПрАТ «Комсомольська правда - України», опублікована стаття ОСОБА_6 «ІНФОРМАЦІЯ_2», в якій розповсюджені дані про стан здоров'я його довірителя, факти його звернення за медичною допомогою, діагнози, а також відомості, одержані при медичному обстеженні. При цьому зазначав, що розповсюджена відповідачем інформація порушує особисті немайнові права ОСОБА_4, зокрема, право на недоторканість особистого життя та на таємницю про стан його здоров'я, факти звернення за медичною допомогою, діагнози, а також про відомості, одержані при його медичному обстеженні. Вважає, що розповсюдження такої інформації підлягає забороні.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За правилами ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін ( ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України).

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрутованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав до його задоволення та керувався при цьому нормами ст.ст. 269,270,275,286 ЦК України, ст.ст.1, 1120,21,29,30 Закону України «Про інформацію», ст.42 Закону України «Про друковані засоби масової інформації».

З такими висновками суду слід погодитись виходячи з наступного.

При ухваленні рішення про залишення без задоволення позовних вимог суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції ІНФОРМАЦІЯ_1 в газеті НОМЕР_1 «Комсомольська правда в Україні», яка видається ПрАТ «Комсомольська правда-України», а також в мережі Інтернет на сайті «ПрАТ ВД «Комсомольська правда в Україні» за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_3 опублікована стаття ОСОБА_6 «ІНФОРМАЦІЯ_2» (а.с.8-12). В статті зокрема зазначено: « На прошлой недели и.о. генпрокурора ОлегМахницкий отмечал, что есть еще один подозреваемый в особо тяжких преступлениях, который делает все, чтобы избежать ответственности. Как стало известно «Комсомолке», речь идет о бывшем народном депутате ОСОБА_8, который сейчас пытается вырваться из СИЗО, собирая справки о тяжелых болезнях. Уже давно подано ходатайство о его освобождении из-под стражи. ...Срочно! Требуется операция! Защита ОСОБА_8 активизировалась, когда до окончания определенного судом срока заключения оставался примерно месяц. 25 апреля в Генпрокуратуру были поданы документы о том, что бывшему народному депутату требуется срочная госпитализация. И не куда-нибудь, а исключительно в институт нейрохирургии Академии меднаук Украины. Диагностированный у ОСОБА_8 остеохондроз больше нигде не излечивается - такое заключении дал доктор Цимбалюк, решивший, что больному требуется срочная операция на одном из отделов позвоночника. Тогда же в ГПУ передали еще одно врачебное заключение - доктора Козачук, которая нашла у ОСОБА_8 рассеянный склероз и также приписала немедленную госпитализацию. Таким образом, у подозреваемого оказалось два тяжелых диагноза, и оставалось только выбрать, какую болезнь лечить первой, а какую - второй. Терзаясь сомнениями, 26 апреля следствие решило создать специальную медицинскую комиссию для комплексного обследования заключенного. В ее состав вошли такие авторитетные врачи, как ОСОБА_9 - главный нейрохирург Минздрава, ОСОБА_10 - завотделением в Институте кардиологии им. Стражеско, ОСОБА_11 - завотделением сосудистой патологии головного мозга Института клинической и экспериментальной неврологии и психиатрии. Но от судебно-медицинской экспертизы подозреваемый отказывается. Состояние ОСОБА_8 изучают в Институте нейрохирургии. А буквально через неделю после обследования, 6 июня, его организм выкидывает новый номер и гоняет своего хозяина в Больницу скорой медицинской помощи с гипертоническим кризом. Это вроде не очень страшно, но только так кажется. Потому что после осмотра врачи БСМП ОСОБА_12 и ОСОБА_13 диагностируют куда более опасное заболевание - вирусный энцефалит и кладут пациента в специализированное отделение стационара. Доступ к больному вновь созданной экспертной комиссии МОЗ закрыт - ОСОБА_8 вторично отказывается от обследования у светил медицины. Но даже по тем документам, которые имеются у комиссии, завкафедрой инфекционных заболеваний Киевского медуниверситета им. Богомольца Ольга Голубовская энцефалит категорически опровергла. Хворей целый букет. А в БСМП и не спорили. Сразу после отъезда комиссии врачи пришли к новым выводам: ОСОБА_8 сначала записывают гипертоническую болезнь, потом отек легких. 12 июня от таких диагнозов снова отказываются и возвращаются к гипертоническому кризу, прибавляя уже известный нам остеохондроз, радикулярный и болевой синдром, ангиопатию сетчатки глаза и рассеянный склероз... Изучая букет хворей Лозинского, глава ГПУ ОСОБА_7 выразил предположение, что их попросту фальсифицировали. К такому же выводу, возможно, придут те, кто будет изучать болезни ОСОБА_8...».

Враховуючи вимоги ст.ст. 1, 11 Закону України «Про інформацію» суд першої інстанції з урахуванням примірника газети та надрукованого в ній тексту, а також роздруківку електронного джерела із вказаною адресою відповідача (а.с.8-11, 113) вважав доведеним факт поширення інформації відповідачем. А також те, що у статті «ІНФОРМАЦІЯ_2» відповідач поширив інформацію про стан здоров'я позивача, яка є конфіденційною.

Але з урахуванням того, що позивач є народним депутатом 5 та 6 скликань Верховної Ради України, на час виходу статті ОСОБА_4 підозрювався у вчиненні тяжких злочинів і знаходився у слідчому ізоляторі, а зі змісту статті вбачається, що висвітлення діагнозів, встановлених позивачеві лікарями, пов'язується з наміром унеможливити його звільнення з-під варти внаслідок надання невірних медичних висновків та встановлення неіснуючих хвороб за змовою з працівниками медичних установ пенітенціарної служби та інших лікарів, суд першої інстанції виходячи з контексту статті, прийшов до висновку, що її метою було довести до громадськості суспільно необхідну інформацію - факти порушення конституційного принципу рівності всіх перед законом, незаконних дій службових осіб з метою введення громадськості в оману та запобігти втечі з-під варти особи, яка підозрюється у вчиненні тяжких злочинів. Суд вважав, що поширена інформація є предметом суспільного інтересу. Крім того, стороною позивача не надано доказів на підтвердження того, що вказані у статті діагнози відображають справжній стан здоров'я позивача.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи доведені.

Висновки суду щодо підстав для відмови у задоволені позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильного застосування до спірних правовідносин норм матеріального права та порушення процесуальних норм, що призвело до неправильного вирішення справи, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення враховуючи наступне.

Всі висновки суду першої інстанції щодо безпідставності заявленого позову та неможливості відновлення порушеного права у обраний позивачем спосіб повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга представника позивача не містить, в ході апеляційного розгляду представник позивача також не навів таких обставин.

Окрім того, у своїх запереченнях на апеляційну скаргу представника позивача представник відповідача зазначав, що рішення суду є законним і обгрунтованим, ухвалене з дотриманням вимог норм процесуального та матеріального права, а тому просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. При цьому зазначав, що викладена в оскаржуваній статті інформація була суспільно необхідною, а отже відповідач в силу ст. ЗО Закону України «Про інформацію» звільняється від відповідальності за її розповсюдження. Висвітлення суспільству факту вчинення злочинів одним із народних обранців має велике значення для громадськості. Отже, з метою попередження аналогічних випадків, коли до влади приходять безпринципні особи, здатні навіть замовити вбивство, з метою приховування своїх злочинів у сфері розкрадання державного майна, тому, відповідачем було правомірно оприлюднено інформацію щодо публічної особи - народного депутата України, державного службовця та політичного діяча ОСОБА_4 Таким чином, отримавши інформацію із відкритих джерел, відповідачем було використано її в якості матеріалу для статті, якою забезпечено реалізацію конституційних прав громадян України на суспільно важливу інформацію щодо публічної особи - поліпічного діяча ОСОБА_4, та його незаконних дій у змові із службовими особами органів державної влади України.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: