Дата документу 21.12.2015
ЄУ № 420/3219/15-ц
Провадження №2/420/2157/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
21 грудня 2015 року Новопсковський районний суд Луганської області
у складі: головуючого судді Стеценко О.С.
за участю секретаря Рожкової Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков цивільну справу за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства Ідея Банк до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави,
В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на заявлених вимогах наполягає, у разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, через розміщення оголошення в газеті «Урядовий курєр».
За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, оцінивши надані докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно п. 1 параграфу 3 договору забезпеченням виконання зобовязань за договором є застава ТЗ, вказаного в п.2 параграфу 1 договору, згідно з договором застави ТЗ, який укладається сторонами.
Відповідно до п. 2 параграфу 5 позичалькик має право достроково погасити кредит повністю або частинами до закінчення строку, передбаченого п. 1 параграфу 1 договору.
Згідно п. 1 параграфу 6 договору банк має право ініціювати перед позичальником перегляд (зміну) процентної ставки, передбаченої п. 1 параграфу 2 договору, в залежності від зміни будь якого з факторів: грошово- кредитної політики або облікової ставки НБУ та/або зміни вартості ресурсів, що залучаються банком, зміни кредитного ризику, зміни ринкової вартості ТЗ, попиту і пропозиції на кредитному ринку або інших факторів з відповідним повідомленням про це позичальника.
В п. 1 параграфу 8 договору зазначено, що банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту в разі одного з таких випадків: втрати або пошкодження позичальником предмету застави ТЗ, передачі в наступну заставу без згоди банку ТЗ, відчудження та іншого розпорядження ТЗ без згоди банку, прострочення оплати чергового ануїтетного платежу (його частини) більш ніж на 30 днів, порушення позичальником інших умов договору.
Параграфом 9 договору передбачено, що у разі порушення позичальником строків сплати щомісячних платежів, банк має право нарахувати та стягнути з позичальника витрати, повязані з супроводом і стягненням простроченої заборгованості за договором. В разі порушення позичальником термінів сплати щомісячних платежів від 1 до 60 днів, банк має право нарахувати та стягнути з позичальника штрафні санкції (пеню) в розмірі 0,15 % від простроченої суми заборгованості за кожен день прострочки. В разі порушення позичальником термінів сплати щомісячних платежів більш ніж на 60 днів банк має право нарахувати та стягнути з позичальника штрафні санкції (пеню) в розмірі 0,65 % від простроченої суми боргу за кожен день прострочки.
Згідно п. 1 параграфу 10 договору, договір діє починаючи з моменту його підписання та до повного виконання сторонами усіх їхніх зобовязань.
Відповідно до додатку № 1 до договору кредит погашається щомісячними рівними платежами 1681,09 грн. 21 числа кожного місяця.
Відповідно до п. 1 параграфу 1 договору застави заставодавець передав у заставу заставодержателю наступне майно: автомобіль ВАЗ 211340, 2011 року випуску, колір зелений, номер шасі (кузова, рами) VIN-ХТА211340С5078038, ХТА211340С5078038, реєстраційний № НОМЕР_1, зареєстрований ВРЕР м. Красний Луч 20.03.2012.
В п. 4 договору застави зазначено, що право застави виникає з моменту укладення сторонами цього договору.
Відповідно до п. 1 параграфу 3 заставодержатель має право вилучити предмет застави, разом з документами та ключами до нього, в заставодавця та/або в третіх осіб, де б та в кого він не знаходився, й передати його на зберігання на майданчик заставодержателя або сторонньої організації (особи) зберігача, та/або зняти реєстраційні номери з ТЗ, у разі настання будь-якої з обставин, передбачених п. 1 параграфу 5 договору та/або у випадку порушення заставодавцем вимог п. 5 параграфу 5 договору , а також управляти ним та зберігати його за рахунок заставодавця та до усунення порушень чи обставин, які стали підставою вилучення предмету застави. При цьому заставодавець погоджується з усіма несприятливими наслідками, які він та/або треті особи можуть зазнати внаслідок вилучення предмету застави та/або зняття реєстраційних номерів. Заставодержатель має право залучати для здійснення зазначених дій сторонні організації (особи). Витрати заставодержателя повязані з вилученням, транспортуванням до місця зберігання, зберігання та повернення предмету застави покладаються на заставодавця.
Згідно п. 1 параграфу 5 договору застави заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави у випадку порушення заставодавцем будь-якого із зобовязань, передбачених кредитним договором та/або цим договором.
Відповідно до п.п. 2,5 параграфу 5 договору застави звернення стягнення на предмет застави здійснюється за вибором заставодержателя одним із способів: за рішенням суду або в позасудовому порядку шляхом набуття заставодержателем предмета застави у власність чи шляхом продажу заставодержателем предмету застави третій особі. В разі набуття заставодержателем права власності на предмет застави у вищевказаному порядку заставодавець зобовязаний негайно передати предмет застави у володіння заставодержателю разом з ключами, свідоцтвом про реєстрацію ТЗ та всіма іншими при належностями. Сам по собі факт звернення стягнення на предмет застави не тягне за собою припинення основного зобовязання. Основне зобовязання припиняється в частині, що дорівнює вартості предмету застави визначеній незалежним експертом станом на дату звернення стягнення або в розмірі суми, за яку було продано предмет застави третій особі.
Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Згідно зі ст.546 ЦК України одним із видів забезпечення виконання зобовязання є неустойка.
Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Згідно положень ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про заставу» заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо.
Згідно ст.4 вказаного Закону предметом застави може бути майно, яке відповідно до законодавства України може бути відчужено заставодавцем та на яке може бути звернено стягнення.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано (ч.1 ст. 20 Закону України «Про заставу»). Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом, або договором застави (ч.6 ст. 20 Закону України «Про заставу»).
Згідно з договором застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання Заставодержателем договору купівлі-продажу Предмету застави від імені Заставодавця.
В порядку ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду.
Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач доказів на підтвердження своїх заперечень суду не надав, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Суд дійшов висновку, що оскільки відповідачем порушено виконання зобов'язання за кредитним договором, то позивачеві через його невиконання спричиняються матеріальні збитки, то підстав для відмови у зверненні стягнення на предмет застави у суду не має.
Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета застави шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 223-233 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 акціонерного товариства Ідея Банк до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, іпн. - НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк, код ЄДРПОУ - 14360570, 1218 грн. в рахунок відшкодування судового збору та 420 грн. за публікацію в пресі оголошення про виклик відповідача до суду.
Копію заочного рішення надіслати відповідачу не пізніше трьох днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Новопсковський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: