Справа № 344/7793/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1800/2015
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Девляшевського В.А.,

суддів: Малєєва А.Ю., Меленко О.Є.,

секретаря: Яковин М.Я.,

з участю: позивача - ОСОБА_2 та

її представника - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди відповідача, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 13 липня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 пред'явила до ОСОБА_4 позов про надання дозволу на оформлення документів і на виїзд за кордон неповнолітньої дочки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що відповідач у добровільному порядку безпідставно не надає свою згоду на виїзд за кордон їхньої неповнолітньої дочки ОСОБА_5 для продовження її навчання в Польщі. Посилаючись на вищезазначене, просила позов задовольнити.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 13 липня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій посилається на неповне з'ясування судом обставин справи. Судом, на думку апелянта, не було враховано того, що для отримання її дочкою ОСОБА_5 студентської візи в Польщу для навчання у Вищому навчальному закладі необхідна згода її батька. Оскільки така згода згідно європейського законодавства є необхідною для вирішення питання виїзду неповнолітньої дитини за кордон, то, на думку ОСОБА_2, у суду не було законної підстави для відмови у її позові. Посилаючись на те, що суд першої інстанції неправомірно обмежив права дитини, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В засідання апеляційного суду відповідач не з'явився з невідомих причин, хоч йому у встановленому законом порядку за останнім відомим місцем проживання завчасно направлялось судове повідомлення. Отже, є правові підстави для розгляду справи у його відсутності.

У судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник апеляційну скаргу підтримали з мотивів, наведених у ній. ОСОБА_2 крім того зазначила, що її дочка ОСОБА_5 вже здала іспити у ВУЗ Польщі і прийнята на навчання в університет інформаційних технологій та менеджменту в м. Жешуві, про що надала відповідну довідку. Вважаючи оскаржене рішення незаконним, просили його скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1)чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, 3) які правовідносини випливають із встановлених обставин, 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення в даній справі не відповідає.

Відмовляючи у позові ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що дочці позивачки виповнилось 17 років, і згідно цивільного законодавства України для виїзду за кордон України згода батьків не вимагається.

Однак, з таким висновком повністю погодитись не можна. Адже, ОСОБА_2 в позовній заяві зазначала, що згода батька неповнолітньої дитини на виїзд за кордон передбачена нормами міжнародного права і необхідна, зокрема, при вирішенні питання відкриття візи на в'їзд в країну Шенгенської зони.

В підтвердження необхідності виїзду дитини за кордон позивачем було надано суду документальні докази, зокрема, лист університету інформаційних технологій та менеджменту в м. Жешуві Польської Республіки (а.с.8).

Порядок виїзду за кордон дітей та громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ та постановою КМУ від 27 січня 1995 р. №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України».

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в'їхати в Україну.

Однак, в ч.3 ст.1 названого Закону вказано, що порядок в'їзду до іноземної держави регулюється законодавством іноземної держави. Згідно Кодексу Спільноти з візових питань (візовий Кодекс), затвердженого Європейським парламентом 16 червня 2009 року дозвіл батьків або законного опікуна є необхідним при подачі неповнолітнім документів для вирішення консульством питання надання йому візи Шенген.

Згідно ч.1 ст. 34 Цивільного Кодексу України повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягнула вісімнадцяти років (повноліття).

Частиною 2 ст.4 вищезгаданого Закону України передбачено, що оформлення проїзного документа дитини, необхідного для виїзду за кордон України провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. В ч.3 ст.4 цього Закону зазначено, що за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Отже, чинним законодавством передбачено можливість вирішувати питання про надання дозволу на конкретний виїзд дитини за кордон без згоди батька, з визначенням його початку і закінчення. Такі положення законодавства України відповідають міжнародному праву, зокрема нормам Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року.

Приймаючи до уваги те, що неповнолітня ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, має намір навчатись у вищому навчальному закладі Польщі, про що свідчать надані відповідні документи, колегія суддів вважає, що вимога позивача про надання згоди на виготовлення її неповнолітній дочці візи у цю країну та про виїзд ОСОБА_5 за кордон у названу країну є обґрунтованою. Причин, які б унеможливлювали тимчасовий виїзд дитини для навчання за кордон, не встановлено. Тому колегія суддів вважає, що ненадання батьком - ОСОБА_4 нотаріально посвідченої згоди на тимчасовий виїзд дочки за кордон порушує права і законні інтереси дитини.

У зв'язку із наведеним колегія суддів приходить до переконання, що надання судом дозволу для тимчасового виїзду дитини за кордон без згоди батька до досягнення нею повноліття буде відповідати інтересам дитини та жодним чином не порушить прав батька на участь у спілкуванні з дочкою та у її вихованні.

Для можливості виготовлення проїзних документів неповнолітньої ОСОБА_5, подачі в консульські установи необхідних документів для отримання візи дозвіл на це згідно п.18-20 «Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення» слід надати матері дитини - ОСОБА_2

Приймаючи до уваги вище наведене, колегія суддів вважає, що оскаржене рішення не може бути залишене в силі, оскільки не є законним і обґрунтованим. По даній справі є правові підстави для ухвалення нового рішення.

Керуючись ст. ст. 218; 307; 309; 313; 319; 324; 325 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 13 липня 2015 року в даній справі скасувати. Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити. Дозволити без нотаріальної згоди батька - ОСОБА_4 його неповнолітній дочці - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення нею повноліття виїзд за кордон України - в Республіку Польща для навчання.

Дозволити ОСОБА_2 оформити візові документи та згоди (заяви) для виїзду неповнолітньої дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, без нотаріальної згоди батька дитини - ОСОБА_4.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: А.Ю. Малєєв

О.Є. Меленко