УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Ластовки Н.Д.,

при секретарі Фузік Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство „Укрсоцбанк" про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 12.05.2015 року по справі № 658/15, -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство „Укрсоцбанк" про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 12.05.2015 року по справі № 658/15.

Заява ОСОБА_1 мотивована тим, що Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків 12.05.2015 року було винесено рішення про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ „Укрсоцбанк" заборгованості за кредитним договором у сумі 355 748,16 грн. та особисто з ОСОБА_1 - 61 306,42 грн., третейський збір в сумі 3 898,68 грн. та особисто з ОСОБА_1 - 670,00 грн. Заявник вважає, що дане рішення Третейського суду було винесено з порушенням чинного законодавства України, оскільки справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до п. 1 ст. 6 Закону України „Про третейські суди", з огляду на те, що спірні правовідносини виникли у зв'язку з отриманням кредиту, забезпеченого заставою нерухомого майна, що у майбутньому призведе до вчинення відповідних дій органами державної влади, та спір не підлягає вирішенню в третейському суді на підставі Закону України „Про захист прав споживачів", оскільки правовідносини, що виникли між сторонами є правовідносинами щодо споживчого кредиту, що також позбавляє права на третейський розгляд справи. Крім того, заявник вважає, що справу було розглянуто без належного дослідження всіх доказів, що мають значення для винесення рішення суду, та при розгляді спору третейським судом були вирішені питання про права та обов'язки заявника, яка не брала участі у справі, що є підставою для скасування рішення третейського суду, як це передбачено п. 1, п. 5 ч. 3 ст. 51 Закону України „Про третейські суди".

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце судового розгляду заяви повідомлена належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомила.

Разом з тим, суд не приймає до уваги надіслані рекомендованою кореспонденцією та факсовою поштою клопотання про залучення доказів по справі, а також заяву про розгляд справи у відсутності представника заявника - ОСОБА_3, оскільки заявником не надано суду будь-якого доказу наявності повноважень у ОСОБА_3 представляти інтереси заявника в межах даного провадження.

Представник Публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк" в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду заяви повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи та вивчивши справу № 58/15 Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків, встановив наступне.

З матеріалів справи убачається, що на виконання вимог Закону України „Про акціонерні товариства" № 514-VI від 17.09.2008 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку „Укрсоцбанк" змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство „Укрсоцбанк".

Публічне акціонерне товариство „Укрсоцбанк" є правонаступником усіх прав та обов'язків Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку „Укрсоцбанк".

Відповідно до Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи реєстрація заміни найменування юридичної особи Публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк" проведено 14.06.2010 р.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно ст. 5 Закону України „Про третейські суди", спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків 12 травня 2015 року по справі № 658/15 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк" заборгованість по договору кредиту в сумі 355 748,16 грн.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк" заборгованість по договору кредиту в сумі 61 306,42 грн.; стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк" третейський збір у сумі 3 898,68 грн.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк" третейський збір у сумі 670,86 грн.

Судом встановлено, що рішення третейського суду ухвалено на підставі укладеного 24 квітня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку „Укрсоцбанк" та ОСОБА_1 договору кредиту № 826/1-27/20/7-030, відповідно до умов якого Банк надав заявнику грошові кошти в сумі 39 950,00 доларів США на придбання нерухомого майна - однокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, зі сплатою за користування кредитом 11,75% річних та з кінцевим терміном повернення кредиту до 10.04.2022 року, а ОСОБА_1 зобов'язувалася повернути кредит та сплатити проценти.

24.04.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку „Укрсоцбанк", ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено Договір поруки № 826/4-27/20/7-048, за яким поручитель зобов'язався перед Банком солідарно відповідати за виконання ОСОБА_1 зобов'язань за Договором кредиту, в тому числі щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій.

31.03.2009 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку „Укрсоцбанк" уклав з ОСОБА_1 Додаткову угоду № 1 про внесення змін до Договору кредиту, яким з 20.10.2008 року встановлено процентну ставку за користування кредитом на рівні 14% річних.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України „Про третейські суди", юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Спір може бути переданий на розгляд Третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам Закону України „Про третейські суди".

Частиною 1 ст. 12 цього Закону визначено, що третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Частинами 4, 5 ст. 12 Закону визначено, що третейська угода укладається в письмовій формі та має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце та дату укладення угоди.

Так, згідно зі статтею 6 договору кредиту № 826/1-27/20/7-030 від 24.04.2007 року, яка кореспондується із статтею 4 договору поруки № 826/4-27/20/7-048 від 24.04.2007 року, сторони домовились, що всі спори та непорозуміння, які можуть виникнути в зв'язку з укладенням та виконанням положень цього Договору, вирішуються шляхом переговорів між сторонами на рівні їх уповноважених представників. У випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони, керуючись ст. 5 Закону України „Про третейські суди", домовляються про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Ярошовцем Василем Миколайовичем Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. М. Раскової, 15. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею спір розглядається третейським суддею Мороз Оленою Анатоліївною або Білоконем Юрієм Миколайовичем у порядку черговості, вказаному у даному пункті. У разі, якщо спір не може бути розглянутий визначеними у даному пункті суддями, суддя призначається Головою Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків відповідно до чинного Регламенту Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків.

Отже, зазначений договір містить третейське застереження про вирішення спору між сторонами Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків суддею одноособово згідно з регламентом даного третейського суду.

Згідно з положеннями статей 2 та 5 Закону України „Про третейські суди", третейський суд, як недержавний орган, має повноваження вирішення спорів лише тих сторін, якими укладено угоду про передачу спору на розгляд третейського суду і ці повноваження третейського суду не поширюються на спори, в яких крім цих осіб, сторонами є інші особи, які не були сторонами третейської угоди, або спори, які стосуються прав і обов'язків інших осіб, що не є сторонами третейської угоди.

Таким чином, суд приходить до висновку, що Постійно діючий Третейський суд при Асоціації українських банків, розглянувши справу 12.05.2015 року за позовом Публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, не вийшов за межі своєї компетенції та розглянув справу в рамках третейської угоди.

Як убачається з матеріалів справи, заявник просить скасувати рішення третейського суду з тих підстав, що справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону, та при вирішенні спору третейським судом були вирішені питання про права та обов'язки особи заявника, яка не брала участь у справі.

Згідно ст. 51 Закону України „Про третейські суди", рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав:

1) справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано недійсною компетентним судом;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16-19 цього Закону;

5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Судом встановлено, що невиконанням боржником ОСОБА_1 умов договору кредиту в частині своєчасного повернення кредиту та процентів за його користування були підставою звернення ПАТ „Укрсоцбанк" до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків за захистом своїх прав та інтересів з позовом про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованості за договором кредиту.

Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо діяльності третейських судів та виконання рішень третейських судів" № 1076-17 від 05.03.2009 року, статтю 6 Закону України „Про третейські суди" доповнено пунктом 7, відповідно до якого третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ у спорах щодо нерухомого майна, включаючи земельні ділянки.

Крім того, відповідні зміни до Закону України „Про третейські суди" були внесені Законом України „Про внесення зміни до статті 6 Закону України „Про третейські суди" щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам" від 03.02.2011 року №2983-VI, який набрав чинності 11.03.2011 року.

Згідно Рішення № І5-рп/2011 від 10.11.2011 року Конституційний Суд України вирішив, що в аспекті конституційного звернення положення п.п. 22, 23 ст.ст. 1, 11 Закону України „Про захист прав споживачів" від 12.05.1091 року № 1023-ХІІ з наступними змінами у взаємозв'язку з положеннями ст. 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладання, так і виконання такого договору.

Разом з тим, ураховуючи, що в договірних правовідносинах, що склались між ПАТ „Укрсоцбанк" та ОСОБА_1., ОСОБА_2, Банк не є споживачем послуг, а виступає кредитором у договірних зобов'язаннях згідно кредитного договору, що свідчить про відсутність підстав захисту порушених прав Банку відповідно до положень Закону України „Про захист прав споживачів", тому, з метою урегулювання спірних правовідносин та відновлення своїх порушених прав і законних інтересів як кредитора у зобов'язанні, ПАТ „Укрсоцбанк" звернувся до суду у порядку цивільного судочинства України, що регулює договірні відносини в сфері кредитування.

Таким чином, предметом спору було невиконання боржниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зобов'язання перед Публічним акціонерним товариством „Укрсоцбанк" щодо своєчасної сплати заборгованості за кредитним договором, тобто справу розглянуто з дотриманням вимог статті 6 Закону України „Про третейські суди", тому твердження заявника про прийняття рішення по справі, що не підвідомча третейському суду відповідно до закону, судом визнається безпідставним.

Слід зауважити, що звернення Публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк" до Третейського суду з позовом про захист порушених прав є правом позивача, а не його обов'язком (ст. 5 Закону України „Про третейські суди").

Щодо тверджень заявника про те, що Третейський суд у оскаржуваному рішенні від 12.05.2015 року вирішив питання про її права і обов'язки, за наявності причин неможливості взяти участь у розгляді справи, чим було порушено її право на участь у справі та принцип змагальності сторін, то дана позиція заявника визнається судом хибною, оскільки нею фактично ототожнено поняття розгляду справи у відсутності сторони з поняттям розгляду справи без залучення особи до участі у справі в якості відповідача чи третьої особи, тому відсутні підстави для скасування рішення Третейського суду від 12.05.2015 року відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 51 Закону України „Про третейські суди", та слід зауважити, що заявник, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце судового розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення та реєстри відправлення поштової кореспонденції, долучені до матеріалів третейської справи, в судове засідання не з'явилась, про поважні причини неявки суд не повідомила.

З огляду на положення ст. 51 Закону України „Про третейські суди", якою визначені підстави для скасування рішень третейського суду, перелік яких є вичерпним, стаття не включає можливості скасування рішення третейського суду з підстав неправильності оцінки судом доказів по справі та розгляду справи за відсутності сторін.

Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги підстави звернення з даною заявою до суду, зміст заявлених вимог, предмет спору та ухвалене третейським судом рішення за позовом Публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, суд вважає, що оспорюване рішення прийнято у спорі, який безпосередньо стосується невиконання договірних зобов'язань, які виникли на підставі укладеного між сторонами договору кредиту.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 12, 51 Закону України „Про третейські суди", ст.ст. 12, 210, 3891 - 3896 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство „Укрсоцбанк" про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 12.05.2015 року по справі № 658/15 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

С у д д я: