Справа №591/4985/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Шершак М. І.
Номер провадження 22-ц/788/1349/15 Суддя-доповідач - Криворотенко В. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Дубровної В. В. , Лузан Л. В.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 27 лютого 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_5 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, третя особа - Інспекція з питань захисту прав споживачів в Сумській області, про розірвання договору, стягнення сум,

в с т а н о в и л а :

Звертаючись з позовом позивач просив розірвати договір купівлі продажу металевих дверей, стягнути матеріальну шкоду в межах вартості дверей в сумі 4085 грн., моральну шкоду в сумі 5000 грн.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 27 лютого 2015 року позов задоволено частково.

Розірвано договір купівлі продажу і установки дверей від 01.06.2013 року укладений між ОСОБА_5 і ОСОБА_6 Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5, суму вартості дверей 4085 грн., моральну шкоду 2000 грн. Вирішено питання щодо судового збору.

В апеляційній скарзі апелянт посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати ухваливши нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_6, ОСОБА_4, позивача ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи 01.06.2013 року між ОСОБА_5 і ФОП ОСОБА_6 був укладений договір побутового замовлення, згідно з яким відповідач зобов'язався виготовити та встановити вхідні металеві двері в будинку АДРЕСА_1, в якому мешкає позивач.

На виконання умов договору позивачем було здійснено оплату послуг в сумі 4085 грн., з врахуванням вартості дверей, доставки та монтажу. 28.06.2013 року відповідач встановив в будинку позивача вхідні двері металеві Аbwehr С- 2019-1/2Л. Зазначені обставини підтверджуються: копією квитанції замовлення покупця за №1072 від 01 червня 2013 року а.с.6, копією видаткової накладної за №1550 від 28 червня 2013 року а.с.7.

Після установки зазначених дверей позивачем були виявлені суттєві недоліки, а саме: щілини, не прилягання, розмір дверей не відповідає стандартам. Зазначені недоліки після звернень позивача, відповідачем не усунуті

Наявність зазначених недоліків підтверджується висновком експертно будівельно-технічного дослідження №203 від 20.03.2014 року ( а.с.8-15), відповідно до якого встановлений відповідачем вироб має недоліки, один з яких є «істотним», тобто усунення якого з технічної точки зору є нездійсненим (розміри дверей не відповідають Правилам пожежної безпеки, п.

5.16 ДБН В.1.1-7-2002 «Захист від пожежі. Пожежна безпека об'єктів будівництва»).Висновком встановлено, що для усунення виявлених недоліків фірмою - продавцем необхідно провести роботи технологічного характеру. Крім того, встановлені двері щільно не прилягають, внаслідок чого промені світла попадають в приміщення навіть при закритих дверях. Зазначені дефекти спричинили втрату якості та знизили споживчі (функціональні) властивості виробу» що також підтвердили допитані в суді першої інстанції експерти ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів" встановлено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Пунктом 22 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Права та обов'язки споживачів визначені ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», якою передбачено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Права споживача у разі придбання ним товару неналежної якості визначені ст. 8 цього Закону. Так, згідно з ч.1 цієї статті у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

Положеннями абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника).

Визначення поняття «істотний недолік», «недолік» наведено у п.п. 12, 15 ст. 1 цього Закону. Так, «недоліком» є будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред'являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем); в той час як «істотним недоліком» є недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а)він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Разом з тим ч.14 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають задоволенню, якщо продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) доведуть, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання. Споживач має право брати участь у перевірці якості товару особисто або через свого представника.

Пунктом 13 Постанови Кабінету Міністрів України №506 від 11 квітня 2002 року "Про затвердження порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів" передбачено, що у разі виникнення потреби у визначенні причини втрати якості товару, гарантійний термін якого не вичерпався, продавець зобов'язаний у триденний термін з дня одержання письмової заяви від споживача відправити такий товар на експертизу.

Відповідно до п. 15 ч.1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», недолік - будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред'являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем).

Факт наявності істотного недоліку вхідних металевих дверей, які виникли не з вини позивача, підтверджується матеріалами справи та експертно будівельно-технічним дослідженням №203 від 20.03.2014 року (а.с.8-15). Наявність недоліку, зокрема не прилягання дверей відповідачем не заперечується. Останній намагався усунути даний недолік, проте це йому не вдалося. Тому в апеляційній скарзі заперечуючи проти розірвання договору пропонував позивачу за власний кошт усунути недоліки, зобов'язавшись компенсувати останньому дані витрати.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що вимоги позивача в частині розірвання договору купівлі-продажу та стягнення з відповідача сплаченої вартості товару є законними, обґрунтованими, оскільки відповідачем були порушені права позивача, гарантовані йому положеннями Закону України «Про захист прав споживачів».

Проте, розриваючи договір і стягуючи сплачені кошти місцевий суд не вирішив питання про повернення дверей. У зв'язку з цим рішення суду в частині вирішення вимог про розірвання договору та стягнення коштів підлягає зміні.

Колегія суддів не може погодитися з рішенням суду і в частині вирішення вимог про стягнення моральної шкоди.

Відповідно до ч 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

П. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції зі змінами внесеними Законом України від 19 травня 2011 року №3390-ІV «Про відповідальність за шкоду завдану внаслідок дефекту в продукції» споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Ст. 1 Закону України «Про відповідальність за шкоду завдану внаслідок дефекту в продукції» визначає, що продукція - це будь-яке рухоме майно, включаючи готову продукцію, сировину та комплектувальний виріб, у тому числі майно, що є складовою частиною іншого рухомого або нерухомого майна, а шкода - це завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект.

Згідно вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

Позивач всупереч вимогам ст. ст. 10,60 ЦПК України, не довів наявності підстав для задоволення його позову в цій частині відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів».

Посилання суду при вирішенні спору в цій частині на ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» як на правову підставу для відшкодування моральної шкоди є безпідставними, оскільки остання передбачає вирішення судом питання про відшкодування моральної шкоди за наявності підстав передбачених ст. 4 Закону, тобто заподіяння моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту продукції), відповідно до закону.

Враховуючи поняття шкоди в редакції Закону України «Про відповідальність за шкоду завдану внаслідок дефекту в продукції» відсутні правові підстави для відшкодування моральної шкоди позивачу, який не довів заподіяння йому такої шкоди відповідно до вимог закону, який регулює спірні правовідносини.

Укладений між сторонами договір не передбачає відшкодування моральної шкоди споживачеві у разі порушення зобов'язань відповідачем у такому випадку.

Посилання суду на ст. 1167 ЦК України, яка передбачає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, як на правову підставу для відшкодування моральної шкоди є безпідставними, оскільки спірні правовідносини між сторонами виникли з договірних відносин, а дана норма регулює питання відшкодування шкоди, яка виникла з деліктних правовідносин.

Тому рішення суду в частині стягнення моральної шкоди підлягає скасуванню згідно вимог ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні даної вимоги за необґрунтованістю.

При зверненні до суду позивач був звільнений від сплати судового збору, позов підлягає частковому задоволенню, тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути 243,60 грн. судового збору згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 - ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 27 лютого 2015 року в частині стягнення моральної шкоди скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні даної вимоги за необґрунтованістю.

В іншій частині рішення суду змінити виклавши в такій редакції.

Розірвати договір купівлі-продажу і установки дверей від 1 червня 2013 року, укладений між ОСОБА_5 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 суму вартості дверей 4085 грн.

Зобов'язати ОСОБА_5 повернути фізичній особі-підприємцю ОСОБА_6, після сплати коштів, встановлені згідно договору вхідні металеві двері.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу на протязі двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -