АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1849/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 69 Євтушенко П. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоМагди Л. Ф.
суддівСіренка Ю. В. , Трюхана Г. М.
при секретаріРибасюк О. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 травня 2015 року по справі за заявою ОСОБА_6, треті особи: Черкаська міська рада, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, про встановлення факту, що має юридичне значення, вивчивши матеріали справи,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 22 квітня 2015 р. звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, треті особи: Черкаська міська рада, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9.

В заяві вказувала, що на підставі рішення Черкаської міської ради від 21 грудня 2006 р. № 2-443 ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 є співвласниками земельної ділянки площею 465,0 кв. м. АДРЕСА_1, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку, виданим 20 березня 2007 р., який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № НОМЕР_1. У вказаному державному акті в розділі «Список співвласників земельної ділянки» зазначено, що частка у спільній власності кожного із співвласників складає 33,3 %.

ІНФОРМАЦІЯ_1 р. помер ОСОБА_11. При житті останній склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Старовойтовою Л.В. 10 серпня 2006 р. за реєстровим № 7704, відповідно до якого належну йому 19/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, заповів ОСОБА_7

ОСОБА_7 своєчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, ОСОБА_14, ОСОБА_10 заявами відмовились від спадщини після смерті ОСОБА_15 на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_2 р. помер ОСОБА_10. Заповіту за життя померлий не складав, проте спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_10 всього належного йому майна є його донька ОСОБА_16, син ОСОБА_9, та мати ОСОБА_12.

ІНФОРМАЦІЯ_3 р. померла ОСОБА_12. При житті ОСОБА_12 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Старовойтовою Л.В. від 28 жовтня 2005 р. за реєстровим № 8829, відповідно до якого належні їй 19/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд та земельну ділянку до цієї частини будинку, що знаходяться АДРЕСА_1 заповіла на користь заявника по даній справі - ОСОБА_6

Заявниця відповідно до вимог чинного законодавства у передбачений законом строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Фактично, станом на день звернення до суду, спадкоємцями після смерті ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 є заявниця ОСОБА_6 та зацікавлені особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 Проте оформити належні їм спадкові права та отримати свідоцтва про право на спадщину не має об'єктивної можливості, оскільки підтверджуючим документом про належність померлим на праві спільної часткової власності земельної ділянки по АДРЕСА_1 є державний акт на право власності на земельну ділянку від 20 березня 2007 р. Натомість при сумуванні часток всіх співвласників не виходить цілої частини, оскільки 33,3 % при множенні на трьох співвласників дає лише 99,9 %, що суперечить законам математики та вимогам чинного законодавства, оскільки сума часток всіх співвласників повинна становити одиницю або 100 %, що стало підставою для звернення до суду.

Тому просила суд, встановити факт, що померлі ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку від 20 березня 2007 р. є співвласниками земельної ділянки площею 465,0 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1, по 1/3 частині кожен.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 травня 2015 р. в задоволенні заяви ОСОБА_6 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити її вимоги, посилаючись на те, що рішення суду незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм процесуального права, при неповному з'ясуванні судом обставин, що мають значення для справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта адвоката Попельнюх А.О., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до відхилення, а рішення суду повинно бути залишено без змін виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту:

1) родинних відносин між фізичними особами;

2) перебування фізичної особи на утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню;

4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;

9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об'єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме про встановлення факту належності померлим ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 на праві власності земельної ділянки, розміром 465 кв. м, у частках по 1/3 частині кожному, а не по 33,3 % кожному, як зазначено у Державному акті на право власності на земельну ділянку від 20 березня 2007 р., що розташована по АДРЕСА_1, ОСОБА_6 не послалася на відповідний пункт частини першої ст. 256 ЦПК України, якою визначено перелік видів і підстав встановлення фактів, що мають юридичне значення, і таких підстав для встановлення факту, про який просить заявниця, ч. 1 цієї норми закону не передбачено.

Не навела заявниця переконливих доводів і підстав для встановлення зазначеного факту і згідно із вимогами ч. 2 ст. 256 ЦПК України, оскільки вона просить суд не про встановлення факту належності спадкодавцям правовстановлюючих документів та певних часток у праві власності на земельну ділянку, що і не потрібно, оскільки їх право власності підтверджене Державним актом на право власності на земельну ділянку, а про зміну їх часток у праві власності на земельну ділянку, що є неможливим шляхом встановлення факту, що має юридичне значення.

Тому суд обґрунтовано відмовив у задоволенні вимог ОСОБА_6 про захист її прав у спосіб, що нею був обраний.

Не вбачається підстав і для залишення заяви ОСОБА_6 без розгляду з підстав, передбачених ч. 4 ст. 256 ЦПК України, зважаючи на те, що як зазначає сама заявниця, та вбачається із заяви ОСОБА_18, що представляє інтереси заінтересованих осіб ОСОБА_9 і ОСОБА_19, поданої до апеляційного суду, спору між ними з приводу спадкового майна немає.

В апеляційній скарзі наводяться ті ж доводи, що і в ході розгляду справи, які перевірялись судом і їм була надана належна оцінка.

Доводи апеляційної скарги про те, що саме рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення, повинна бути виправлена арифметична помилка у підрахунку часток у праві власності спадкодавців на земельну ділянку, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки такі доводи не ґрунтуються вимогах норм чинного законодавства, що наведені вище.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Виходячи з наведеного, колегія суддів не знаходить підстав для скасування рішення суду, постановленого з дотриманням норм чинного законодавства. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити, рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 травня 2015 року по справі за заявою ОСОБА_6, треті особи: Черкаська міська рада, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, про встановлення факту, що має юридичне значення, залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :