Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1477/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Белінська І. М.
УХВАЛА

30.07.2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

ОСОБА_2 головуючої,

ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

при секретареві Постоєнко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Кіровограді справу за скаргою ОСОБА_5 на дії та бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Долинського районного управління юстиції Кіровоградської області за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Долинського районного суду Кіровоградської області від 08 травня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року ОСОБА_5 звернувся до суду із скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця ВДВС Долинського РУЮ.

Зазначив, що у порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець не здійснює належним чином примусове виконання рішення Долинського районного суду від 11 грудня 2012 року про стягнення з ОСОБА_6 на його користь грошових коштів, за яким було видано виконавчий лист від 15.03.2013 року.

Посилаючись на ці обставини, з урахуванням уточнень вимог, у тому числі і у зв»язку із смертю боржника, просив визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця щодо нездійснення пошуку майна боржника, яким та володіє спільно з іншими особами, та зобов»язати державного виконавця вчинити виконавчі дії у повному обсязі.

Ухвалою Долинського районного суду від 08.05.2015 року у задоволенні скарги ОСОБА_5 на дії державного виконавця відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, невідповідність висновку суду обставинам справи і постановити нову ухвалу про задоволення скарги.

Вказує на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що державним виконавцем були вжиті усі передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи примусового виконання рішення суду, оскільки аналіз вчинених останнім дій та бездіяльності свідчить про те, що державний виконавець діяв упереджено, в інтересах боржника, своєчасно не надавав йому інформації про вчинені ним виконавчі дії, не вчинив жодних дій щодо виявлення у боржника майна, яким вона володіла спільно з членами своєї сім»ї.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_5 та державного виконавця Долинського РУЮ ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи та виконавчого провадження, колегія суддів вирішила, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала суду першої інстанції - скасуванню з постановленням нової ухвали з таких підстав.

Як видно з матеріалів справи, рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 13 лютого 2013 року стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 158 455,35 грн. боргу за договором позики та судові витрати в розмірі 1607,42 грн. 15.03.2013 року судом було видано стягувачу виконавчий лист.

Постановою державного виконавця ВДВС Долинського РУЮ від 22 березня 2013 року відкрито виконавче провадження. Цією ж постановою накладено арешт на все майно боржника у межах суми звернення стягнення 160062,77 грн.

Актом опису й арешту майна від 23 травня 2013 року накладено арешт на належне боржнику ОСОБА_6 рухоме майно за місцем проживання, а саме настільну лампу, вазу, світильник, дві тумбочки під телевізор, меблеву стінку.

Згідно з рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 5 вересня 2013 року, яке набрало законної сили, звільнено з-під арешту майно на яке накладено арешт, згідно акта опису й арешту майна від 23 травня 2013 року, а саме звільнено з-під арешту меблеву стінку та дві тумбочки під телевізор.

При розшуку майна боржника державним виконавцем виявлено рахунки відкриті на імя ОСОБА_6 у банківських установах та постановою від 18 червня 2013 року накладено арешт на кошти боржника, що містяться на цих рахунках, а саме № 0756, № 0756, що відкриті у ПАТ «ПІБ»; № 5430, № 4145, що відкриті у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». На рахунках були відсутні кошти боржника.

Згідно інформації ВРЕР ВДАІ з обслуговування Долинського та Устинівського районів УМВС України в Кіровоградській області транспортні засоби за ОСОБА_6 не зареєстровані.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 15311107 від 19 червня 2013 року, у цьому реєстрі відсутні відомості про нерухоме майно, що належить ОСОБА_6 (а.с.160)

Згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців № 78628895 від 1 грудня 2014 року, 25 жовтня 2007 року за № 5910231 приватним нотаріусом ОСОБА_8 зареєстровано обтяження на нерухоме майно, а також іпотеку, що належить ОСОБА_6, а саме комплекс за адресою: вул. Радянська, 143, м.Долинська, Долинський район, Кіровоградська область. Указаний комплекс розміщений на земельній ділянці площею 859,3 кв. м. (а.с.162)

Відповідно до листа ПАТ «Укрсоцбанк» № 401.5.1-2097 від 25 липня 2013 року, іпотечним договором № 991/193-І-991/183/07 від 25 жовтня 2007 року укладеним між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_6 у забезпечення виконання зобовязань за Генеральним договором про надання кредиту № 991/183/07 від 25 жовтня 2007 року передано в іпотеку нерухоме майно комплекс будівель, що включає у себе: літ. «А» - магазин (цегла) загальною площею 78,7 кв. м., літ. «Б» - склад (цегла) загальною площею 166,7 кв. м., що належить ОСОБА_6 та знаходиться за адресою: вул. Радянська, 143, м. Долинська, Долинський район, Кіровоградська області. Заборгованість станом на 25 липня 2013 року за кредитними зобовязаннями ОСОБА_6 становить: 366176,10 грн. кредиту; 2530,83 грн. процентів за користування кредитом. Банк заперечив можливість звернення стягнення на вказане нерухоме майно для задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями. Оскільки розмір заборгованості ОСОБА_6 перед банком перевищує вартість предмета застави - державний виконавець не вправі звернути стягнення на таке майно боржника для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, тобто для задоволення вимог ОСОБА_5

Згідно з інформацією, що міститься у матеріалах виконавчого провадження за боржником не зареєстрована сільськогосподарська техніка.

Відповідно до договору найму житла від 31 грудня 2012 року, орендодавці ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з однієї сторони та орендарі ОСОБА_6 та ОСОБА_11 з іншої сторони уклали договір, згідно якого орендодавці передали, а орендарі беруть у тимчасове володіння та користування частину житлового приміщення з рухомим майном, що визначено у п. 1.10 цього Договору за адресою: АДРЕСА_1..

З огляду на вказані обставини, відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_5 , суд першої інстанції дійшов висновку, що державним виконавцем були вчинені усі необхідні виконавчі дії по примусовому виконанню виконавчого листа, а рішення суду не виконане у повному обсязі через відсутність у боржника грошових коштів та майна. Наклавши постановою від 22.03.2013 року арешт на належне боржнику майно, державний виконавець наклав одночасно арешт і на майно, яким боржник володіла спільно із іншими особами. Державний виконавець не має право накладати арешт на майно, що належить особам, які не є стороною виконавчого провадження.

Проте, з такими висновками не можна погодитись у повній мірі.

Згідно із ч.1, абз.2 ч.2,п.3ч.3ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов»язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Зокрема, державний виконавець має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Відповідно до ст.32 зазначеного Закону заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення у боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника визначено ст.52 Закону України. Частиною 6 цієї статті передбачено, що у разі, якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Здійснюючи заходи по розшуку майна боржника, який перебуває у шлюбі, на яке може бути звернено стягнення, державний виконавець повинен також брати до уваги те, що згідно із ст.ст.60,61 Сімейного кодексу України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Об»єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте на час шлюбу ( ч.1ст.68 СК України).

За зобов»язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі. Стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім»ї і те, що було одержане за договором. використано на її потреби ( ч.ч.1,2 ст.73 СК України).

Як видно із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб (т.3, а.с.169-170) 12.07.1975 року між боржником ОСОБА_6 і ОСОБА_11 було зареєстровано шлюб у Молодіжненській селищній раді Долинського району Кіровоградської області, який було розірвано 22.10.2013 року (актовий запис №32).

Отже, для належного застосування державним виконавцем таких заходів примусового виконання рішення суду як звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, державний виконавець повинен також брати до уваги те, що спільне сумісне майно боржника та іншого з подружжя ( як нерухоме, так і рухоме, грошові кошти, одержані одним із подружжя як заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи) може бути зареєстроване чи отримане ( доходи) саме за іншим із подружжя. Тому, державний виконавець має, відповідно до п.3ч.3ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження» отримати інформацію від відповідних установ та організацій щодо наявності такого майна, зареєстрованого на іншого з подружжя. Питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця відповідно до ст.379 ЦПК України.

Оглянувши матеріали виконавчого провадження та заслухавши пояснення державного виконавця Стеблини О.В., колегія суддів встановила, що належних дій по розшуку майна боржника, яке є її з чоловіком спільною сумісною власністю подружжя, і яке, можливо, було зареєстроване на останнього, державним виконавцем вчинено не було. Державний виконавець обмежився відібранням від ОСОБА_6 пояснення, написаного нею 20.06.2013 року, у якому вона зазначила про відсутність спільного з чоловіком майна, крім магазину, розташованого по вул..Радянській, 143, який перебуває у заставі банку. Доводи державного виконавця про те, що ним був здійснений запит від 01.10.2013 року до відповідної організації щодо наявності зареєстрованого за ОСОБА_11 (чоловіком боржника) транспортного засобу, суд не приймає до уваги, оскільки аркуш, на якому надрукований запит, не має нумерації і порушує існуючу нумерацію матеріалів виконавчого провадження. Крім того, на час огляду виконавчого провадження апеляційним судом, відповідь на цей запит була відсутня.

Згідно із ч.2ст.30 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов»язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру у двомісячний строк.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи скарги стягувача щодо наявності факту неправомірної бездіяльності державного виконавця ВДВС Долинського РУЮ ОСОБА_7, яка полягає у нездійсненні своєчасно та у повному обсязі заходів по розшуку майна боржника, яке є спільною сумісною власністю її та чоловіка, з метою звернення стягнення на належну ОСОБА_6 частку у цьому майні, є обґрунтованими.

Суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, якими у даному випадку є вищезазначені норми Закону України «Про виконавче провадження» та Сімейного Кодексу України та порушив норми процесуального права, внаслідок чого дійшов до неправильного висновку про відсутність факту неправомірної бездіяльності державного виконавця у вищезазначеній частині виконавчих дій, що відповідно до ч.2ст.312 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції і постановлення нової ухвали про часткове задоволення скарги.

В іншій частині доводи скарги ОСОБА_12 на бездіяльність державного виконавця є необґрунтованими та спростовуються матеріалами виконавчого провадження. Безпідставним є посилання стягувача і на те, що державний виконавець не повідомляв його про вчинені виконавчі дії, оскільки встановлено, що він не звертався до державного виконавця із проханням ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження.

04.04.2015 року ОСОБА_6 померла, у зв»язку з чим постановою державного виконавця від 09.04.2015 року виконавче провадження зупинене до визначення правонаступників боржника на підставі п.1ч.1ст.37 ЗУ «Про виконавце провадження». За таких обставин, апеляційний суд не має можливості вирішити питання про зобов»язання державного виконавця виконати певні виконавчі дії з належного виконання рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 304, 307, п.2ч.1ст.312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу Долинського районного суду Кіровоградської області від 08 травня 2015 року скасувати і постановити нову ухвалу.

Скаргу ОСОБА_5 на дії та бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Долинського районного управління юстиції задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Долинського районного управління юстиції ОСОБА_7, яка полягає у невчиненні виконавчих дій щодо розшуку майна боржника ОСОБА_6, яким вона володіла спільно із чоловіком, з метою звернення стягнення на належну їй частку у такому майні, у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №2-616/2012, виданого Долинським районним судом Кіровоградської області 15.03.2013 року.

У задоволенні решти скарги відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча:

Судді: