Справа № 583/2732/15-ц
23 жовтня 2015 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого Плотникової Н.Б.
при секретарі Логвиненко Л.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Охтирка справу за позовом
про стягнення боргу, -
20 серпня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу, в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь борг за договорами позики на загальну суму з врахуванням встановленого індексу інфляції 187 241,00 грн., відсотки за користування позикою на загальну суму 51 387,69 грн., три процента річних від прострочених сум в загальному розмірі 3 200,30 грн., а всього 241 828,99 грн.
Свої вимоги мотивує тим, що 15.01.2014 р. ОСОБА_2 під розписку позичив у нього (ОСОБА_1П.) 30 000,00 грн. під 3 % в місяць за користування коштами, які зобовязався повернути 15.05.2014 р. По даний час відповідач суми позики з відповідними процентами не повернув, ухиляється від їх повернення.
Крім того, 23.01.2014 р. ОСОБА_2 під розписку позичив у нього (ОСОБА_1П.) 200 000,00 рос.рублів під 3 % в місяць за користування коштами, які зобовязався повернути 23.06.2014 р. Після цього ОСОБА_2 частину боргу за розпискою від 23.01.2014 року повернув в сумі 100 000,00 рос. рублів, та станом на 07.12.2014 р. ОСОБА_2 залишився винен 100 000,00 рос. рублів. При цьому, при поверненні ОСОБА_2 100 000,00 рос.рублів вони домовились, що ОСОБА_2 буде сплачувати проценти за користування рештою боргу в розмірі по 3 000,00 грн. щомісячно. В період часу з лютого 2015 р. по квітень 2015 р. відповідач сплатив проценти за користування позикою за розпискою від 23.01.2014 року на загальну суму 11 500,00 грн. Від сплати решти суми позики з відповідними процентами відповідач ухиляється.
Крім того, 03.03.2014 р. ОСОБА_2 під розписку позичив у нього (ОСОБА_1П.) 20 000,00 грн. під 3 % в місяць за користування коштами, які зобовязався повернути 03.07.2014 р. По даний час відповідач позики з відповідними процентами не сплатив, ухиляється від їх повернення.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності від відповідача не надійшло. Враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, тому справа розглядається в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Судом встановлено, що між сторонами існують правовідносини, що виникли з договорів позики.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України - на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Таким чином, розписка позичальника є борговим документом, який підтверджує укладення договору позики, а також підтверджує факт передачі грошової суми позичальнику.
Саме такий правовий висновок про застосування статей 1046, 1047 ЦК України міститься в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63 цс13.
Судом встановлено, що 15.01.2014 року відповідачем ОСОБА_2 (позичальником) була видана позикодавцеві ОСОБА_1 розписка про отримання ним від ОСОБА_1 в борг грошових коштів в сумі 30 000,00 грн., що підтверджує укладення договору позики та прийняття кожним із них відповідних зобовязань, а також факт передачі грошової суми позичальнику (а.с. 8).
У розписці зазначені: сторони зобовязання (позикодавець та позичальник), їх місце проживання, грошова сума, яка передається, проценти, які зобовязується щомісячно сплачувати позичальник, особистий підпис позичальника.
Так, згідно вказаної розписки ОСОБА_2 взяв у борг у ОСОБА_1 30 000,00 грн. (тридцять тисяч гривень) під 3% в місяць за користування коштами та зобовязується їх повернути 15 травня 2014 року.
Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За договором позики на позикодавця покладається обовязок при прийнятті виконання зобовязання (при поверненні позики) видати позичальникові розписку про отримання предмета позики (чи його частини), або повернути йому борговий документ, або в разі неможливості повернення (наприклад, коли він втрачений) такого документа вказати про це у виданій розписці. У свою чергу позичальник (боржник) має право затримати виконання зобовязання, якщо борговий документ позикодавець не повертає (ч.4 ст.545 ЦК). І навпаки, наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обовязку (ч.3 ст.545 ЦК).
Належних та допустимих доказів на підтвердження повернення позивачу вказаної суми позики відповідач не надав.
Враховуючи викладене, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 необхідно стягнути заборгованість за договором позики за борговою розпискою від 15.01.2014 року в сумі 30 000,00 грн.
Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Таким чином, виходячи зі змісту ч.1 ст.1048 ЦК України сторони договору позики самостійно встановлюють розмір, методику обчислення процентної ставки за договором й порядок одержання процентів. Отже, сторони можуть вибрати просту форму нарахування процентів і в цьому випадку вони нараховуються лише на суму позики, або більш складну форму, згідно з якою проценти нараховуються і на нараховані, але невиплачені проценти.
Враховуючи викладене, позикодавець має право стягнути з позичальника, крім самої позики, проценти за користування позикою в розмірі, встановленому в договорі.
Судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_2 починаючи з січня місяця 2014 року не сплачуються проценти за користування грошовими коштами за борговою розпискою від 15.01.2014 року, які становлять 3% в місяць за користування коштами; за період з 15 січня 2014 року по 01 серпня 2015 року ( в межах заявлених позовних вимог) заборгованість по сплаті процентів складає 16 200,00 грн. ( 30 000,00 грн. х 3% х 18 місяців = 16 200,00 грн.).
Належних доказів про сплату процентів за користування позикою за період з січня 2014 року по серпень 2015 року згідно боргової розписки від 15.01.2014 року відповідач в судовому засіданні не надав.
Враховуючи викладене, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача необхідно стягнути за борговою розпискою від 15 січня 2014 року проценти за користування позикою в сумі 16 200,00 грн.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
За договором позики на позичальникові лежить зобовязання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором (ч.1 ст.1049 ЦК). Позика вважається поверненою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України). Зобовязання позичальника, а це сама позика й нараховані проценти за користування нею, так і проценти за прострочення виконання грошового зобовязання, припиняються належним виконанням і з цього часу боржник є особою, яка повністю виконала свої боргові зобовязання. Про це також зазначено в ст. 599 ЦК України.
Згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України , якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
За змістом ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Сума трьох процентів річних за прострочення повернення боргу за борговою розпискою від 15.01.2014 року згідно ч.2 ст.625 ЦК України наступна:
30 000,00 грн. х 3%/365 х 442 дня (з 16.05.2014 р. по 01.08.2015 р.) = 1089,86 грн.
За інформацією Міністерства фінансів України індекс інфляції становив: травень 2014 р. 103,8; червень 2014 р. 101,0; липень 2014 р. 100,4; серпень 2014 р. 100,8; вересень 2014 р. 102,9; жовтень 2014 р. 102,4; листопада 2014 р. 101,9; грудень 2014 р. 103,0; січень 2015 р. 103,1; лютий 2015 р. 105,3; березень 2015 р. 110,8; квітень 2015 р. 114,0; травень 2015 р. 102,2; червень 2015 р. 100,4; липень 2015 р. 99,0; серпень 2015 р. 99,2.
Розрахунок інфляційних нарахувань за прострочення повернення боргу за борговою розпискою від 15.01.2014 року згідно ч.2 ст.625 ЦК України наступний:
103,8 х 101,0 х 100,4 х 100,8 х 102,9 х 102,4 х 101,9 х 103,0 х 103,1 х 105,3 х 110,8 х 114,0 х 102,2 х 100,4 х 99,0 = 1,635 (за період з 16.05.2014 року по 01.08.2015 року).
30 000,00 грн. х 1,635 30 000,00 = 19 050,00 грн.
Таким чином, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути заборгованість за борговою розпискою від 15.01.2014 р. в сумі 66 339,86 грн., що складається з суми боргу 30 000,00 грн., процентів за користування позикою в розмірі 16 200,00 грн., 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 1 089,86 грн. та інфляційних нарахувань за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 19 050,00 грн.
Судом також встановлено, що 23.01.2014 року відповідачем ОСОБА_2 була видана позикодавцеві ОСОБА_1 розписка про отримання ним від ОСОБА_1 в борг грошових коштів в сумі 200 000,00 Російських рублів, що підтверджує укладення договору позики та прийняття кожним із них відповідних зобовязань, а також факт передачі грошової суми позичальнику (а.с. 7).
У розписці зазначені: сторони зобовязання (позикодавець та позичальник), їх місце проживання, грошова сума, яка передається, проценти, які зобовязується щомісячно сплачувати позичальник, особистий підпис позичальника.
Так, згідно вказаної розписки ОСОБА_2 взяв у борг у ОСОБА_1 200 000,00 Російських рублів (двісті тисяч рублів Російської Федерації) під 3% в місяць від суми боргу за користування коштами та зобовязується їх повернути 23.06. 2014 року (а.с. 7).
Встановлено, що ОСОБА_2 повернув частину боргу за борговою розпискою від 23.01.2014 р. в сумі 100 000,00 Російських рублів, та станом на 07.12.2014 р. залишився винен 100 000,00 Російських рублів, що підтверджується записом на розписці від 23.01.2014 р. та підтвердив в судовому засіданні позивач ОСОБА_1.
Судом встановлено, що на даний час відповідачем ОСОБА_2 позика в сумі 100 000,00 Рос. рублів за договором позики від 23.01.2014 року не повернута.
Належних та допустимих доказів на підтвердження повернення позивачу вказаної суми позики відповідач не надав.
Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.
Гривня є законним платіжним засобом на території України (частина перша стаття 192 ЦК України).
Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України).
За ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.
Згідно ч.1 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.
Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.
Разом із тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.
У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу.
Враховуючи викладене, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 необхідно стягнути заборгованість за договором позики за борговою розпискою від 23.01.2014 року в сумі 35 485,00 грн. виходячи з розрахунку:
Судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_2 починаючи з січня місяця 2014 року не сплачуються проценти за користування грошовими коштами за борговою розпискою від 23.01.2014 року.
Розрахунок процентів за користування позикою за борговою розпискою від 23.01.2014 року наступний:
200 000,00 російських рублів х 3% х 10 місяців (з 23.01.2014 р. по 06.12.2014 р.) = 60 000,00 Російських рублів.
100 000,00 Російських рублів х 3% х 8 місяців (з 07.12.2014 р. по 01.08.2015 р.) = 24 000,00 Російських рублів.
60 000,00 Російських рублів + 24 000,00 Російських рублів = 84 000,00 Російських рублів.
Враховуючи, що ОСОБА_2 повернув частину процентів за користування позикою за борговою розпискою від 23.01.2014 р. в сумі 11 500,00 грн., що підтвердив в судовому засіданні позивач ОСОБА_1, то з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача необхідно стягнути за борговою розпискою від 23 січня 2014 року проценти за користування позикою в сумі 18 307,40 грн. (29 807,40 грн. 11 500,00 грн. = 18 307,40 грн.).
Сума трьох процентів річних за прострочення повернення боргу за борговою розпискою від 23.01.2014 року згідно ч.2 ст.625 ЦК України наступна:
200 000,00 Рос. рублів х 3% / 365 х 166 днів (з 24.06.2014 р. по 06.12.2014 р.) = 2 728,77 Російських рублів.
100 000,00 Рос. рублів х 3% / 365 х 237 днів (з 07.12.2014 р. по 01.08.2015 р.) = 1 947,95 Російських рублів.
2 728,77 Рос. рублів + 1 947,95 Рос. Рублів = 4 676,72 Рос. рублів.
Беручи до уваги правову природу 3% річних, передбачених ст. 625 ЦК України, як особливої міри відповідальності, зазначена сума повинна бути стягнута в національній валюті України гривні по курсу НБУ на час ухвалення рішення.
Таким чином, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути заборгованість за борговою розпискою від 23.01.2014 р. в сумі 55 451,93 грн., що складається з суми боргу 35 485,00 грн., процентів за користування позикою в розмірі 18 307,40 грн., 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 1 659,53 грн.
Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07. 1991 року - індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.
Виходячи з викладеного, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення на його користь з ОСОБА_2 за борговою розпискою від 23.01.2014 р. інфляційних витрат за період з 23.06.2014 року по 01.08.2015 року - не підлягають задоволенню.
Судом встановлено, що 03.03.2014 року відповідачем ОСОБА_2 була видана позикодавцеві ОСОБА_1 розписка про отримання ним від ОСОБА_1 в борг грошових коштів в сумі 20 000,00 грн., що підтверджує укладення договору позики та прийняття кожним із них відповідних зобовязань, а також факт передачі грошової суми позичальнику (а.с. 6).
У розписці зазначені: сторони зобовязання (позикодавець та позичальник), їх місце проживання, грошова сума, яка передається, проценти, які зобовязується щомісячно сплачувати позичальник, особистий підпис позичальника.
Так, згідно вказаної розписки ОСОБА_2 взяв у борг у ОСОБА_1 20 000,00 грн. (двадцять тисяч гривень) під 3% в місяць за користування коштами та зобовязується їх повернути 03.07. 2014 року (а.с. 6).
Належних та допустимих доказів на підтвердження повернення позивачу вказаної суми позики відповідач не надав.
Враховуючи викладене, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 необхідно стягнути заборгованість за договором позики за борговою розпискою від 03.03.2014 року в сумі 20 000,00 грн.
Судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_2 починаючи з березня місяця 2014 року не сплачуються проценти за користування грошовими коштами за борговою розпискою від 03.03.2014 року; за період з 03 березня 2014 року по 01 серпня 2015 року ( в межах заявлених позовних вимог) заборгованість по сплаті процентів складає 10 200,00 грн. ( 20 000,00 грн. х 3% х 17 місяців = 10 200,00 грн.).
Належних доказів про сплату процентів за користування позикою за період з березня 2014 року по серпень 2015 року згідно боргової розписки від 03.03.2014 року відповідач в судовому засіданні не надав.
Враховуючи викладене, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача необхідно стягнути за борговою розпискою від 03 березня 2014 року проценти за користування позикою в сумі 10 200,00 грн.
Сума трьох процентів річних за прострочення повернення боргу за борговою розпискою від 03.03.2014 року згідно ч.2 ст.625 ЦК України наступна:
20 000,00 грн. х 3%/365 х 393 дня (з 04.07.2014 р. по 01.08.2015 р.) = 646,03 грн.
Розрахунок інфляційних нарахувань за прострочення повернення боргу за борговою розпискою від 03.03.2014 року згідно ч.2 ст.625 ЦК України наступний:
100,4 х 100,8 х 102,9 х 102,4 х 101,9 х 103,0 х 103,1 х 105,3 х 110,8 х 114,0 х 102,2 х 100,4 х 99,0 = 1,559 (за період з 04.07.2014 року по 01.08.2015 року).
20 000,00 грн. х 1,559 20 000,00 = 11 180,00 грн.
Враховуючи викладене, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 всього необхідне стягнути заборгованість за борговими розписками на загальну суму 163 817,82 грн.
Доводи позивача про те, що при поверненні ОСОБА_2 100 000,00 рос. рублів за борговою розпискою від 23.01.2014 року вони домовились, що ОСОБА_2 буде сплачувати проценти за користування рештою боргу в розмірі по 3 000,00 грн. щомісячно, а тому заборгованість відповідача по сплаті процентів за борговою розпискою від 23.01.2014 року необхідно розраховувати виходячи з вказаного розміру процентів (3000,00 грн. щомісячно), - суд не бере до уваги з наступних підстав.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
У борговій розписці від 23.01.2014 року зазначені проценти, які зобовязується щомісячно сплачувати позичальник, а саме 3% в місяць від суми боргу за користування коштами. Тому заборгованість по сплаті процентів за користування позикою по борговій розписці від 23.01.2014 року повинна визначатися виходячи саме з такого розміру процентів.
Судом встановлено, що позивач поніс витрати, повязані з оплатою правової допомоги фахівця в галузі права в розмірі 600,00 грн., що підтверджується квитанцією від 01.09.2015 року.
Згідно ст. 84 ЦПК України - витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків, надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.
Згідно ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» - розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
В обґрунтування понесених витрат на правову допомогу позивач надав договір про надання правової допомоги від 01.07.2015 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_3, квитанцію від 01.09.2015 р. про оплату коштів за правову допомогу на загальну суму 600,00 грн., акт виконаних робіт за договором про надання правової допомоги від 01.09.2015 року.
Як передбачено ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем в галузі права і за законом має право на надання правової допомоги.
Враховуючи час участі адвоката ОСОБА_3 при наданні консультацій та складання позовної заяви, суд вважає обґрунтованим сплачені позивачем витрати на правову допомогу в сумі 600,00 грн.
Судом встановлено, що позивачем ОСОБА_1 були понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3654,00 грн., що підтверджується квитанцією від 19.08.2015 р.
Згідно ст. 88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Позивачем заявлено позовні вимоги на загальну суму 241 828,99 грн.
Судом позовні вимоги задоволено частково на загальну суму 163 817,82 грн. (163 817,82 грн. х 100% / 241 828,99 грн. = 68%).
Так як позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, тому з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 68%, що становить 2892,72 грн. (4254,00 грн. (3654,00 грн. судовий збір + 600,00 грн. витрати на правову допомогу) х 68% = 2892,72 грн.).
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2892,72 грн. судових витрат.
На підставі викладеного, ст.ст. 192, 524, 526, 530, 533, 625, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України, керуючись ст. 10, 56, 60, 84, 88, 212-215, 226 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт МА № 073820, виданий Охтирським МРВ УМВС України в Сумській області 17.04.1996 р.) заборгованість за борговою розпискою від 15.01.2014 р. в сумі 66 339,86 грн., що складається з суми богру 30 000,00 грн., процентів за користування позикою в розмірі 16 200,00 грн., 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 1 089,86 грн. та інфляційних нарахувань за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 19 050,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт МА № 073820, виданий Охтирським МРВ УМВС України в Сумській області 17.04.1996 р.) заборгованість за борговою розпискою від 23.01.2014 р. в сумі 55 451,93 грн., що складається з суми богру 35 485,00 грн., процентів за користування позикою в розмірі 18 307,40 грн., 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 1 659,53 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт МА № 073820, виданий Охтирським МРВ УМВС України в Сумській області 17.04.1996 р.) заборгованість за борговою розпискою від 03.03.2014 р. в сумі 42 026,03 грн., що складається з суми богру 20 000,00 грн., процентів за користування позикою в розмірі 10 200,00 грн., 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 646,03 грн. та інфляційних нарахувань за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 11 180,00 грн.
В іншій частині позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт МА № 073820, виданий Охтирським МРВ УМВС України в Сумській області 17.04.1996 р.) 2 892,72 грн. судових витрат.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: Плотникова Н.Б.