САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/3278/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2015 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Малихіної В.В.,

при секретареві Сєдовій А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,

ВСТАНОВИВ:

25.06.2015 року ОСОБА_1 звернулись до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, за адресою: АДРЕСА_1 в якому останній зареєстрований, проте з квітня 2014 року не мешкає та в добровільному порядку не бажає знятися з реєстрації.

Позовні вимоги (з урахуванням уточнень) обгрунтовані тим, що на підставі акту від 01.07.1986 року виданого Любімивською сільською Радою та зареєстрованого в КП Новомоськовське МБТІ за позивачем на праві приватної власності було зареєстровано домоволодіння АДРЕСА_1. 14.11.1997 році між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. У 2003 році Відповідач зареєстрував місце свого проживання у належному позивачу домоволодінні. 20 вересня 2005 року шлюб з відповідачем було розірвано, а з квітня 2014 року відповідач зібравши свої речі виселився та не мешкає у вищезазначеному домоволодінні. Тому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування спірним домоволодінням та зняти його з реєстраційного обліку (а.с. 18-19).

21.07.2015 року в судовому засіданні представником відповідача ОСОБА_3 було подано заперечення проти позову в якому позовні вимоги ОСОБА_1 відповідач не визнав в повному обсязі та просив суд відмовити в задоволенні позову (а.с. 29-31).

Свої заперечення відповідач обґрунтував тим, що він постійно проживав у будинку АДРЕСА_1 з 1994 року, в якому позивачка не є власником. У серпні 2014 року пішов з дому з вини позивача, повернутись не міг оскільки ключів в нього не було, їх також відібрала позивач. Раніше купував у будинок побутову техніку та меблі. Вважає, що якщо він не мешкає у домі в якому зареєстрований, то й не споживає комунальні послуги, а тому і не повинен за них сплачувати.

В судовому засіданні позивач та представник позивача ОСОБА_4 заявлені позовні вимоги підтримали, просили задовольнити в повному обсязі.

В своїх поясненнях позивач повідомила суду що відповідач неодноразово уходив мешкати з іншими жінками, крім того рік назад відповідач також пішов від неї до іншої жінки, до того кидався на неї з сокирою, у зв'язку з чим вимушена була викликати міліцію.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі, просили суд відмовити в задоволенні позову.

В своїх поясненнях відповідач зазначив, що він не мешкає з позивачкою з 15 серпня 2014 року, оскільки вона його вигнала, хоча і до того він уходив від неї 10 разів, 17 серпня того року він прийшов, але позивачка розбила люстру та вигнала. Повідомив що кожного місяця надає гроші на утримання дитини. Добровільно знятися з реєстрації не бажає у зв'язку з тим що йому буде ніде зареєструватися в майбутньому.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

14 листопада 1997 року було укладено шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, відповідно до свідоцтва про одруження НОМЕР_1 (а.с. 8).

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_2 від 20 вересня 2005 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано (а.с. 7).

Відповідно до акту, який було складено 01 лютого 2015 року сусідами, за адресою: АДРЕСА_1, було зафіксовано факт не проживання ОСОБА_2 та відсутність його особистих речей за вказаною адресою з квітня 2014 року (а.с. 4).

Відповідно до акту, який було складено 01 червня 2015 року сусідами, за адресою: АДРЕСА_1, було зафіксовано факт не проживання ОСОБА_2 та відсутність його особистих речей за вказаною адресою з квітня 2014 року (а.с. 5).

Відповідно до акту від 01.07.1986 року зареєстрованого в КП Новомоськовське МБТІ ОСОБА_1 було передано житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по АДРЕСА_1 (а.с. 9).

Відповідно до наказу Колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» № 231 від 26.11.1997 року було дозволено ОСОБА_1 приватизацію житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Згідно з довідкою № 230 від 16.06.2015 року виданою Територіальною радою самоорганізації житлового масиву Чаплі - гр. ОСОБА_1 дійсно мешкає із своєю сімєю у АДРЕСА_1 та її сім'я складається з 6 чоловік: ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_2 (а.с. 6).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила суду, що відповідач приходився їй відчимом, пішов від них добровільно у квітні 2014 року, хоча фактично пішов від матері ще у 2011 році. Замків у будинок ніхто не змінював та не позбавляв його можливості повернутись. Комунальні платежі відповідач не сплачує, дитині не допомагає. Взагалі за спільне життя уходив чотири рази. Спільне життя з матірю не складалось, до неї застосовував насилля. Було таке що навіть на протязі трьох років не мешкав з ними. До того ж, ще у 2003 році він їздив на відпочинок на море з іншою жінкою.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснила суду, що вона є сестрою позивачки, з квітня 2014 року ОСОБА_2 не проживає з позивачкою у спірному домоволодінні, забравши свої особисті речі, оскільки в нього є інша жінка.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснила суду, що вона є сестрою позивачки, з квітня 2014 року відповідач не проживає з нею у домоволодінні АДРЕСА_1.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснила суду, що їй відомо що відповідач не мешкає з позивачкою з квітня 2014 року, через те що він пішов до іншої жінки. Підтвердила факт складання акту про не проживнння відповідача та викладене в ньому.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснила суду, що вона працює разом із позивачкою, кожного дня буває в неї вдома. Підтвердила факт складання акту про не проживання відповідача та викладене в ньому. Вказувала, що ОСОБА_2 самостійно пішов у 2014 році з будинку через сварку. Замків до будинку ніхто після цього не змінював.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 пояснила суду, що вона є сусідкою позивачки та з квітня 2014 року не бачила відповідача у спірному домоволодінні. Приблизно рік відповідач мешкає з гр. ОСОБА_19 за іншою адресою.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 пояснила суду, що до неї 16 серпня 2014 року зателефонував ОСОБА_2 та просив залишити в неї свої речі. З його слів їй стало відомо, що позивачка його вигнала.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 пояснила суду що перебуває з позивачкою у неприязних стосунках, через образу, також пояснила що 15 серпня 2014 року відповідач приніс свої речі до неї, а потім на другий день пішов до ОСОБА_20

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 пояснила суду що вона разом із відповідачем мешкає як чоловік та жінка з 8 вересня 2014 року.

Аналізуючи спірні правовідносини, співвідношуючи їх з дослідженими в судовому засіданні доказами, суд доходить до наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Стаття 72 Житлового кодексу України передбачає, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Норми ст. 405 ЦК України встановлюють, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється окрім іншого на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Доводи відповідача щодо необґрунтованості позовних вимог нічим об'єктивно не підтверджені, а тому суд ставиться до них критично. Вказівка відповідача про сплату грошей на утримання дитини, жодним чином не стосується комунальних платежів за послуги, як користувача житловим приміщенням.

Судом не встановлено об'єктивних причин того, що відповідач не міг потрапити до домоволодіння через позивачку, оскільки відповідач сам в судовому засіданні не заперечував факту розриву між ними стосунків задовго до подій та його спільне життя з іншими жінками, яке було не вимушеним фактом, а його особистим бажанням.

Суд не бере до уваги покази свідків ОСОБА_19, ОСОБА_20 та ОСОБА_21 і ставиться до них критично, оскільки вони вказували лише часові проміжки в яких відповідач мешкав з ними, які не узгоджені між собою та нічим не підтверджені, а також у зв'язку з тим, що останні особисто не були свідками того факту, що позивач виганяла або перешкоджала доступу відповідача до спірного домоволодіння, а тому їх покази основані на припущеннях.

У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає заявлені позовні вимоги про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняття його з реєстрації місця проживання вказаного домоволодіння обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі ст.ст. 405 ЦК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України, ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», керуючись ст.ст.10, 60, 209, 212-215, 218, 224,229 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, 1967 року народження, таким, що втратив право користування домоволодінням АДРЕСА_1 шляхом зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку у вказаному домоволодінні.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Самарський районний суд м. Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Малихіна