КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/1104/15-ц
Номер провадження 2/319/762/2015
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

06 серпня 2015 року смт Куйбишеве

Суддя Куйбишевського районного суду Запорізької області Скляр С.Ю., отримавши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, про захист прав споживача та стягнення страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В :

22 липня 2015 року до Куйбишевського районного суду Запорізької області звернувся ОСОБА_1 із вищевказаним позовом до ОСОБА_2, посилаючись на те, що 17 квітня 2015 року о 14 год. 30 хв. ОСОБА_2 по автодорозі Т0815 «Оріхів Пологи Кінські Роздори Андріївка Бердянськ» 23 км + 560 м в Пологівському районі Запорізької області керував автомобілем НОМЕР_1 з напівпричепом ПЛ2012 реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, при цьому не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом автомобілем НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_1, котрий рухався в попутному напрямку, чим порушив вимоги п.п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України.

12 травня 2015 року Куйбишевським районним судом Запорізької області ОСОБА_2 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілю НОМЕР_3, що належить ОСОБА_1, були заподіяні механічні пошкодження.

Вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових відповідно до звіту №216/6-15 від 05 липня 2015 року склала суму у розмірі 35 077 грн. 29 коп., а величина втрати товарної вартості склала 12 017 грн. 81 коп.. Позивачем також сплачені грошові кошти у звязку з проведенням оцінки вартості відновлювального ремонту транспортного засобу у сумі 909 грн. 00 коп. та направленням відповідачеві претензії у сумі 30 грн. 00 коп..

Крім того, відповідач ОСОБА_2 у добровільному порядку не задовольнив вимог позивача про відшкодування матеріальної шкоди, яка за претензією обмежувалася сумою франшизи в розмірі 2 000 грн. 00 коп..

На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 14 956 грн. 81 коп..

Крім того, позивач ОСОБА_1 зазначив, що відповідач ОСОБА_2 проігнорував пропозицію щодо врегулювання питання виплати франшизи та величини втрати товарної вартості, а тому просить стягнути з відповідача відшкодування моральної шкоди у сумі 50 000 грн. 00 коп..

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у справі, приходжу до висновку, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 119 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину (п.п.3,5,6 ч.2 ст.119 ЦПК України).

Зазначені вимоги закону позивачем при складанні позовної заяви повною мірою не були дотримані.

Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно частини 1 статті 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Від змісту позовної заяви залежать дії судді при вирішенні питання про відкриття провадження у справі і проведення подальших підготовчих дій для розгляду справи у судовому засіданні та при її розгляді по суті, у тому числі і про її судову юрисдикцію та підсудність, про залучення в процес інших осіб, дослідження доказів тощо.

Від змісту позовної заяви залежить позиція відповідача, котрий, як і позивач, має право на судовий захист, а для реалізації цього права має бути обізнаний з тим, які вимоги до нього заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Так, на час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля НОМЕР_1 з напівпричепом ПЛ2012 реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Алоінс-Агро» (далі ТОВ «Алоінс-Агро») була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (далі ПрАТ «СК «Арсенал Страхування») за відповідними полісами.

Страховою компанією позивачеві було виплачено страхове відшкодування за вищевказаним випадком.

З позовної заяви та доданих до неї документів випливає, що відповідач на час дорожньо-транспортної пригоди перебував у трудових відносинах із ТОВ «Алоінс-Агро».

Згідно розяснень, які містяться у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

З огляду на викладене, позивач, визначаючи відповідачем ОСОБА_2, не навів обґрунтувань цивільно-правової відповідальності саме цієї особи за предявленим позовом.

Крім того, визначаючи ОСОБА_2 відповідачем за вимогою про відшкодування моральної шкоди, позивач не звернув уваги на висновки Верховного Суду України, викладені в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, за ІІ півріччя 2013 року.

Зокрема, аналіз норм стст.1167,1172,1187,1188 ЦК України дає підстави для висновку про те, що шкода (у тому числі моральна), завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Положення стст.1187,1188 ЦК України є спеціальними щодо стст.1166,1167 зазначеного Кодексу, у зв'язку із чим перевага в застосуванні повинна надаватися спеціальним нормам.

За змістом частини другої статті 1188 ЦК України обов'язок відшкодувати шкоду, завдану іншим особам (які не є власниками або володільцями транспортного засобу, наприклад пасажир транспортного засобу), покладається на власників (володільців) джерел підвищеної небезпеки, незалежно від їхньої вини (ч.2 ст.1187 ЦК України) (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі №6-108цс13).

Як випливає зі змісту стст.33,36,119 ЦПК України на позивача покладено обов'язок визначати відповідача у справі. Водночас позивач не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про залучення до участі у справі співвідповідачів і третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог.

На порушення вимог частин третьої і пятої статті 119 ЦПК України позовна заява та її копія не підписані заявником ОСОБА_1, останнім до позовної заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору.

Посилання заявника на пункт 10 статті 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» як на підставу звільнення від сплати судового збору, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки, по-перше, цей нормативно-правовий акт визначає порядок сплати державного мита, тоді як порядок сплати судового збору визначено Законом України «Про судовий збір», а по-друге, відповідно до пункту 7 частини першої статті 5 цього Закону від сплати судового збору звільняються споживачі за позовами, пов'язаними з порушенням їхніх прав, в той час як ОСОБА_1 фактично подана заява про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за якою оплата судового збору відповідно до сукупності заявлених вимог передбачена підпунктами 1 і 2 пункту 1 статті 4 цього Закону.

З огляду на викладене, суд пропонує позивачу усунути недоліки позовної заяви шляхом складання нової (уточненої) позовної заяви із визначенням відповідача за предявленими до нього вимогами. Уточнена позовна заява повинна бути підписана позивачем та до неї необхідно додати документ, що підтверджує сплату судового збору у відповідному розмірі.

Відповідно до ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 119 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.121 ЦПК України, суддя -

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, про захист прав споживача та стягнення страхового відшкодування, - залишити без руху.

Для усунення недоліків позовної заяви надати позивачу строк в межах пяти днів з дня отримання ним ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: С.Ю.Скляр