Справа № 226/2045/15-ц
Провадження №2/226/974/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 року Димитровський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Петуніна І.В.,

при секретарі Альберті О.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 Є,Г.

третьої особи Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м.Димитров Донецької області

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Димитров Донецької області справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Красноармійськвугілля» про стягнення моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Державного підприємства «Красноармійськвугілля» про стягнення моральної шкоди в обґрунтування якого вказав, що він з 03.01.1983р. по 03.07.2014р. перебував з відповідачем у трудових відносинах. 23 грудня 2014р. було складено Акт П-4 розслідування професійного захворювання. 29.12.2014р. йому встановлено 50% втрати працездатності та 3-ю групу інвалідності. Внаслідок професійного захворювання йому заподіяна моральна шкода, яка полягає у тому, що він протягом тривалого часу постійно страждав від фізичного болю, що відповідно викликало і моральні страждання. В 57 років він став непрацездатним, а міг би ще працювати. На теперішній час він відчуває себе неповноцінною для суспільства та родини людиною. Його постійно турбують сильні болі, тривале лікування позначилося на його загальному стані, він став інвалідом. З урахуванням вказаного, свою моральну шкоду оцінює у 50000 грн., яку просить стягнути з відповідача на свою користь.

Позивач до судового засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Представник позивача підтримав у судовому засіданні позовні вимоги та пояснив суду, що позивач знаходиться на пенсії з 1998р. та працював весь час на шахті. Інших документів, ніж ті, що є в справі, щодо моральної шкоди, немає.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову та пояснив суду, що позов не визнає. Позивач працював у тяжких умовах, за це держава дала ранній вихід на пенсію, більш тривалу відпустку. Позивач отримав пенсію та був вправі вийти за заслужений відпочинок. Але він ще 17 років продовжив працювати. Відповідних документів, які б підтверджували моральну шкоду, позивач не надав.

Представник третьої особи, відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м.Димитров, до судового засідання не зявився, повідомлений належним чином про час та місце слухання справи, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Судом встановлено, що у позивача виявлено професійне захворювання, внаслідок чого він 20.01.2015р. вперше отримав ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 50% та 3-ю групу інвалідності від професійного захворювання на строк до 01.02.2017р., що підтверджується копією Акту про розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4 № 9 від 23.12.2014 року, довідкою МСЕК від 20.01.2015р. (а.с.11-12, 18).

Позивач знаходився на лікуванні у період: з 28.10.2013р. по 07.11.2013р., з 21.02.2014р. по 04.03.2014р., з 14.04.2014р. по 24.04.2014р., з 23.05.2014р. по 05.06.2014р., з 27.11.2014р. по 10.12.2014р., з 30.03.2015р. по 22.04.2015р. (а.с.13-17, 20).

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конституції України, життя і здоровя людини визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Про наявність права на відшкодування моральної шкоди потерпілій особі внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання зазначено в рішенні КСУ від 8 жовтня 2008 року № 20-рп/2008 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень підпункту „б підпункту 4 пункту 3 статті 7 Закону України «Про страхові тарифи на загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзаців другого, третього пункту 10, пункту 11 розділу І Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (справа про страхові виплати), де в абзаці 9 пункту 5 мотивувальної частини зазначено, що: «положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 2371 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця)».

Згідно ч.1 ст.2371 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За змістом ч.ч.1-3 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.4 ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування.

Суд вважає, що позивачем отримана моральна шкода, оскільки внаслідок професійного захворювання, позивач зазнавав фізичну біль, тривалий час лікувався, що змінило звичний уклад його життя.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер, глибину, зазнаваних позивачем душевних страждань, тривалість негативних наслідків. При цьому суд враховує те, що втрата працездатності встановлена не безстроково, також встановлена інвалідність. Тому суд, виходячи з засад розумності і справедливості вважає, що на користь позивача має бути стягнуто 25000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

В силу ст.88 ЦПК України, судові витрати підлягають покладенню на відповідача. Враховуючи, що заявлено позов немайнового характеру з відповідача підлягає стягненню пропорційно задоволених вимог судовий збір у сумі 121,80 грн.

На підставі ст.ст.153, 2371 КЗпП України, ст.23 ЦК України, рішення КСУ від 08.10.2008р. № 20-рп/2008, керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Красноармійськвугілля» про стягнення моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Красноармійськвугілля» на користь ОСОБА_1 за отриману ним моральну шкоду у розмірі 25000 (двадцять пять тисяч) грн.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного підприємства «Красноармійськвугілля» на користь держави судовий збір у сумі 121,80 грн.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення терміну подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В.Петунін