Провадження № 8/344/5/15
У Х В А Л А

29 липня 2015 р. м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.

за участі секретаря Гупан Х.М.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

прокурор Гринда І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Івано-Франківського міського суду від 20/11/2013 р. за нововиявленими обставинами в справі за позовом КП «Єдиний розрахунковий центр» до ОСОБА_3 про визнання укладеним договору, -

ВСТАНОВИВ:

в заяві про перегляд заочного рішення вказано, що нововиявленими обставинами є висновок Державної фінансової інспекції Івано-Франківської області від 24/03/2014 р. та висновок Антимонопольного комітету від 20/06/2013 р., постанова Верховного Суду України від 10/10/2012 р.

В судовому засіданні відповідач просила скасувати оскаржуване заочне рішення.

В судовому засіданні прокурор просив скасувати оскаржуване заочне рішення.

В судовому засіданні представник позивача заперечив заяву відповідача.

Клопотання про виклик свідків в судовому засіданні заявник не підтримала.

Судом встановлено наступні обставини.

20/11/2013 р. ухвалено заочне рішення Івано-Франківського міського суду за позовом КП «Єдиний розрахунковий центр» до ОСОБА_3 про визнання укладеним договору.

13/12/2013 р. на вказане рішення відповідач подала апеляційну скаргу, яку залишено без руху 19/12/2013 р. Апеляційним судом Івано-Франківської області.

10/02/2014 р. відмовлено у відкритті провадження за вказаною апеляційною скаргою у зв`язку із не усуненням недоліків відповідачем.

22/12/2014 р. відповідач подала заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

В ст. 361 ЦПК України встановлено виключний перелік підстав для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами, серед яких істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

В заяві відповідача вказано, що нововиявленими обставинами є висновок Державної фінансової інспекції Івано-Франківської області від 24/03/2014 р. та висновок Антимонопольного комітету від 20/06/2013 р., постанова Верховного Суду України від 10/10/2012 р.

Отже жодна із вказаних обставин не є такою, що може бути визнана нововиявленою.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. У випадку, коли доступ особи до суду обмежується або законом, або фактично таке обмеження не суперечить пунктові 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини наявність іншої думки у будь-якого учасника судового розгляду не є підставою для повторного розгляду його справи.

Відповідно до Рекомендація N R(2000)2 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам "Щодо повторного розгляду або поновлення провадження у певних справах на національному рівні після прийняття рішень Європейським судом з прав людини" повторний розгляд справи є неприпустимим, і може мати місце, коли не може бути вчинено інакше і тільки після перегляду справи в Європейському суді з прав людини.

Так у відповідача була можливість оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку, вона скористалась нею, але не усунула недоліки своєї скарги на ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Вайт та Кенеді проти Німеччини» (Waite and Kennedy v. Germany), заява № 26083/94, п. 54, ЕСПЛ 1999-I Суд повторює, що саме національні суди повинні тлумачити національне законодавство та надавати оцінку наданим їм доказам.

Крім цього вказані відповідачем обставини не мають істотного значення для спору, оскільки не є фактичними обставинами, що входять до предмету доказування в даній категорії спорів, а є обставинами щодо тлумачення нормативно-правових актів. Однак застосування правових норм при вирішенні спору є завданням суду.

Відповідно до зазначеного суд, -

УХВАЛИВ:

заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Івано-Франківського міського суду від 20/11/2013 р. за нововиявленими обставинами в справі за позовом КП «Єдиний розрахунковий центр» до ОСОБА_3 про визнання укладеним договору залишити без задоволення.

В ст. 293 ЦПК України не передбачено права на оскарження даної ухвали окремо від рішення суду.

Головуючий суддя С.О. Бородовський