СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2015 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кицюк В.С., розглянувши позов ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегарент» про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва із вищезазначеним позовом.

Ухвалою суду від 05.05.2015 року позов залишено без руху та надано строк для усунення вказаних в ньому недоліків, а саме приведення позовної заяви у відповідність до вимог ст. 119 ЦПК України.

Так, судом була акцентована увага на тому, що позивачем порушено вимоги ст. 119 ЦПК України, оскільки не сплачено судовий збір та не долучено на підтвердження цього оригіналу платіжного документа. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» (далі - Закон) за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, справляється судовий збір. При цьому, за подачу до суду позову із вимогою майнового характеру, ставка судового збору буде складати 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати - 243,60 грн. та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати - 3654 грн.

Також всупереч імперативним вимогам п. п. 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позивач не викладає обставини, що підтверджують кожну обставину, якою останній обґрунтовує свої вимоги, та не зазначає доказів на їх підтвердження.

Відповідно до положень ст. 1046 ЦК України позика є реальним договором, який діє з моменту передачі грошей, проте позивачем відповідні обставини не викладені та докази на підтвердження цього не зазначені. Також позивач стверджує про те, що відповідач як боржник не виконує свої зобов`язання, проте доказів на підтвердження цього також не зазначає або не наводить обставин згідно конкретних норм ЦПК України щодо звільнення від їх доказування.

Позовна заява не може ґрунтуватися на припущеннях і на цьому чітко акцентує увагу Європейський суд з прав людини, який зазначає в рішеннях Філіс проти Греції, Міцци проти Мальти, що право на звернення до суду не є абсолютним і особа, яка має намір ним скористатися повинна дотримуватися порядку, передбаченого національним законодавством конкретної держави.

Дотримання вимог ст. 119 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом в тому числі і для суду на предмет перевірки позову і долучених до нього матеріалів і недопущення відкриття провадження і призначення непідготовленої справи (позову) до розгляду.

Згідно ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без дотримання вимог, викладених у ст. 119 ЦПК України постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача та надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

17.06.2015 року як вбачається із матеріалів справи (зворотного повідомлення) на адресу суду повернувся лист направлений ОСОБА_3 за закінченням терміну зберігання, що відповідно до положень ст. 74 ЦПК України дає суду підстави вважати, що позивач належним чином повідомлений. Згідно з ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

24.06.2015 року як вбачається із матеріалів справи (зворотного повідомлення) представник позивача отримав ухвалу суду, проте до даного часу недоліки не усунув.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 119-121 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегарент» про стягнення грошових коштів - визнати неподаним та повернути позивачу.

Після вступу ухвали в законну силу, повернути позивачу копії доданих до позовної заяви документів.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.С. Кицюк