Справа № 461/5603/15 Головуючий у 1 інстанції: Котельва К.О.
Провадження № 22-ц/783/5030/15 Доповідач в 2-й інстанції: Мусіна Т. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - Мусіної Т.Г.

суддів - Бермеса І.В., Савуляка Р.В.

за участі секретаря - Фейір К.О.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 19 травня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гарант Плюс» про звернення стягнення на предмет застави,-

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гарант Плюс» про звернення стягнення на предмет застави, в якому просило:

- в рахунок погашення кредитних зобов'язань на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» за кредитним договором № 910.79044, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_2, звернути стягнення на предмет застави, а саме автомобіль марки ЗАЗ TF69YO, 2001 року випуску, шляхом продажу зазначеного автомобіля Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» будь-якій третій особі покупцю від імені власника, для чого надати Публічному акціонерному товариству «Ідея Банк» усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії в органах ДАІ МВС України та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів та транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу власника, які пов'язані з продажем автомобіля);

- стягнути солідарно з ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гарант Плюс» на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 100 грн.;

- стягнути солідарно з ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гарант Плюс» на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» судові витрати в розмірі 409,42 грн.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 19 травня 2015 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гарант Плюс» про звернення стягнення на предмет застави повернуто Публічному акціонерному товариству «Ідея Банк» в частині вимог до фізичної особи ОСОБА_2, та відмовлено у відкритті провадження в частині вимог до юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гарант Плюс», роз'яснено право звернення до суду за місцем проживання відповідача - фізичної особи за територіальною підступністю, та до господарського суду в частині вимог до юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гарант Плюс». Повернуто позивачу сплачений судовий збір за подання позовної заяви.

Ухвалу суду оскаржив позивач - Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк».

В апеляційній скарзі посилається на те, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням судом першої інстанції норм процесуального права. Зокрема, зазначає, що правовідносини позивача з відповідачем - юридичною особою виникли на підставі договору поруки та регулюються цивільним законодавством, тому висновки суду про те, що між ними виникли господарські правовідносини щодо надання фінансових послуг суперечать чинному законодавству. Вважає, що ним вірно вибрано підсудність справи відповідно до положень ч.1 ст. 113 ЦПК України. Просить ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Сторони в судове засідання не з'явились, хоча належним чином у відповідності до вимог ст.ст. 74-76 ЦПК України були повідомлені про день і час судового засідання, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення їм судових повісток, тому відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін не перешкоджає розглядові справи, який згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України здійснюється без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 910.79044 від 19.07.2011р., в забезпечення виконання якого між ними було укладено договір застави автомобіля марки ЗАЗ TF69YO, 2001 року випуску. Крім цього в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гарант Плюс» було укладено договір поруки, за яким ТзОВ «Фінансова компанія «Гарант Плюс» взяло на себе зобов'язання перед позивачем відповідати солідарно в межах суми 100 грн. за зобов'язаннями позичальника за кредитним договором.

У зв'язку з невиконанням позичальником зобов'язань за кредитним договором позивачем було пред'явлено даний позов до двох відповідачів: фізичної особи ОСОБА_2 та юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гарант Плюс» та подано за вибором позивача до суду за місцезнаходженням відповідача - юридичної особи на підставі ч.1 ст. 113 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або ГПК України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Абзацом 3 пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 роз'яснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи вказані роз'яснення, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті провадження у справі в частині вимог до юридичної особи, оскільки правовідносини між позивачем та відповідачем - юридичною особою виникли на підставі договору поруки, укладеного між двома юридичними особами: Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гарант Плюс», та підлягають розгляду в порядку господарського судочинства відповідно до ст. 12 ГПК України.

Вказана позиція узгоджується із правовими позиціями, викладеними в ухвалі Верховного Суду України від 17 лютого 2010 року у справі № 6-27979св09 та в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-745цс15, які відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України.

Згідно ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач - фізична особа ОСОБА_2 зареєстрований проживаючим за адресою: АДРЕСА_1.

З врахуванням наведеного суд першої інстанція законно постановив ухвалу про повернення позовної заяви позивачеві в частині вимог до фізичної особи для подання до належного суду, у зв'язку з непідсудністю справи Галицькому районному суду м. Львова.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням вимог закону, тому колегія суддів не вбачає підстав для її зміни або скасування.

Керуючись п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1 ст.312, п.4 ч.1 ст.314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» відхилити.

УхвалуГалицького районного суду м. Львова від 19 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20-ти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуючий Т.Г. Мусіна

Судді: І.В. Бермес

Р.В. Савуляк