Справа № 646/976/13-ц
Провадження № 2/646/78/2015
ЧЕРВОНОЗАВОДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ХАРКОВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.15 року м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Салайчук (Олізаренко) С.М.,

за участі секретарів Тімановської (Кочукової) О.П., Айрапетян Х.А.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення суми боргу, інфляційних витрат, 3% річних та моральної шкоди, та за зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_2 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, який уточнив в ході судового розгляду та просив суд солідарно стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на його користь 730 854 грн., в тому числі суму основного боргу у розмірі 114 000 грн., інфляційні витрати у розмірі 231192 грн., 3% річних в розмірі 20235 грн., моральну шкоду в розмірі 20000 грн., та судові витрати в розмірі 1827 грн. з кожного.

В обґрунтування позову послався на те, що 02.09.2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі продажу будинку №42 по вул.Кондукторській у м.Харкові, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_7 Згідно п.3 договору він сплатив ОСОБА_2 вартість будинку у розмірі 114 000 грн., яку вона отримала повністю. Право власності на будинок було зареєстроване за позивачем в КП "Харківське міське БТІ" №3172578 від 01.07.2009 року та ним отримано технічний паспорт. Але в подальшому ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 20.06.2012 року у праві №2-2206/11 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_6 ПН ХМНО ОСОБА_7, служба у справах неповнолітніх Червонозаводського райдержадміністрації в м.Харкові, про визнання права власності та визнання правочину недійсним, в задоволенні позову відмовлено. 24.12.2012 року по справі ухвалено додаткове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 стосовно витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 31.01.2013 року апеляційна скарга ОСОБА_2 була задоволена, рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 20.06.2012 року було скасовано та прийняте нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_8 про визнання договору купівлі-продажу від 02.09.2009 року задоволені частково, визнаний недійсним договір купівлі-продажу від 02.09.2009 року, відновлене право власності ОСОБА_2 на житловий будинок, скасована реєстрація за ОСОБА_6, в іншій частині рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справи від 19.06.2013 року касаційні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_1 задоволені частково, рішення апеляційного суду Харківської області від 31.01.2013 року скасовано, справу направлено на новий розгляд в суд апеляційної інстанції.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 10.09.2013 року апеляційні скарги ОСОБА_2 та прокурора Червонозаводського району м.Харкова задоволені, рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 20.06.2012 року скасовано, визнано недійсним договір купівлі-продажу від 02.09.2009 року, поновлено право власності ОСОБА_2, та скасована реєстрація права власності ОСОБА_6, в іншій частині відмовлено.

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_9 звернулись до суду з зустрічним позовом, який уточнили в ході судового розгляду, та просили стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. В обґрунтування зустрічного позову послались на те, що 02.06.2009 року ОСОБА_1 обманним шляхом уклав договір купівлі-продажу з ОСОБА_2 жилого будинку, розташованого в місті Харкові, по вул. Кондукторська, буд. 42. Надалі, ОСОБА_1, вступивши в зговір із своїм знайомим ОСОБА_6, 02.03.2010р. фіктивно уклали між собою договір купівлі-продажу указаного будинку, який посвідчила приватний нотаріус Харківського нотаріального округу ОСОБА_10 та який було зареєстровано в реєстрі за №645. Маючи на меті заволодіння їхнім будинком незаконним шляхом та перепродаж його в майбутньому з метою отримання прибутку, ОСОБА_6 у 2011 році звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 та її дочки, ОСОБА_11, про визнання їх такими, що втратили право користування будинком та виселення без надання іншого жилого приміщення. При зверненні до суду ОСОБА_6 надав недостовірну довідку про склад сімї, в якій не були зазначені: ОСОБА_3 та їхні діти, ОСОБА_4, 2003р.н. і ОСОБА_5, 2003р.н. Довідка про склад родини була сфальсифікована та містила недостовірні дані.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 серпня 2011 року по справі № 2-2311/11 було задоволено позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_11, визнано такими, що втратили право користування домоволодінням №42 по вул. Кондукторській в м. Харкові та виселені із вказаного будинку без надання іншого жилого приміщення. 08 листопада 2011 року апеляційним судом Харківської області вказане рішення було змінено. В частині визнання ОСОБА_2, ОСОБА_11, такими, що втратили право користування житловим будинком, рішення скасовано і в цій частині ОСОБА_6 в задоволенні позовних вимог відмовлено. В іншій частині рішення Червонозаводського районного суду від 18 серпня 2011 року залишено без змін.

Підставою позову про виселення ОСОБА_2 та дочки, ОСОБА_3 з будинку стало те, що ОСОБА_2 начебто продала будинок ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу від 02 червня 2009 року, а ОСОБА_1, в свою чергу, 02 березня 2010 року продав будинок ОСОБА_6

Червонозаводським районним судом було видано виконавчий лист № 2-2311/2011 від 07.02.2012р. на підставі указаного рішення та відкрито виконавче провадження ВП № 31427052. Протягом 2012-2013років ОСОБА_1 та ОСОБА_6А намагалися виселити родину Мороз разом із малолітніми дітьми.

ОСОБА_2, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу будинку від 02.06.2009р. недійсним, скасування державної реєстрації права власності на будинок та витребування майна із чужого незаконного володіння.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 18.09.2013р було задоволено позов ОСОБА_2 та визнано недійсним договір купівлі-продажу будинку від 02.06.2009р. між ОСОБА_2М та ОСОБА_1 з підстав укладення його під впливом обману з боку ОСОБА_1 Також суд встановив факт, що ОСОБА_6А, ніколи не був добросовісним набувачем будинку. В звязку з цими обставинами рішенням Апеляційного суду Харківської області від 22.10.2013р. було скасоване. Як встановив своїм рішенням Апеляційний суд Харківської області від 18.09.2013р., договір купівлі-продажу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 02.06.2009р. укладався в якості забезпечення грошових зобовязань. Гроші вони ОСОБА_12 та ОСОБА_6 повернули, для чого навіть прийшлося продати квартиру матері ОСОБА_2 - ОСОБА_13

При спробах незаконного виселення їхня родина була вкрай схвильована, бо будинок це їхнє єдине житло, в якому знаходилися всі їхні особисті речі, побутова техніка та меблі, які було навіть нікуди вивезти. Малолітні діти не могли спокійно гуляти на дворі та ходити до школи. Вони періодично не відвідували учбовий заклад через сімейні обставини, оскільки родині погрожували з боку відповідачів. Діти зазнали психологічної травми, часто хворіли та досі знаходяться під впливом цих подій. А ОСОБА_5 тривалий час і навіть досі знаходиться на диспансерному обліку у невропатолога через постійні стреси, що їй прийшлося пережити внаслідок незаконних дій з боку ОСОБА_12 та ОСОБА_6 Вони були також вимушені кардинально змінити свій звичайний уклад життя. ОСОБА_2, залишила підприємницьку діяльність для щоденної участі в судових процесах, прийомах у органах прокуратури, виконавчої служби та міліції, що поставило родину у скрутне матеріальне становище. Всі ці дії з боку відповідачів спричинили їм та їхнім малолітнім дітям велику моральну шкоду.

В судовому засіданні представник позивача первісний позов підтримав в останній його редакції з підстав, в ньому викладених. Проти зустрічного позову заперечував, посилаючись на його безпідставність.

Представник відповідача проти первісного позову заперечувала, посилаючись на його безпідставність. Зустрічний позов підтримала з підстав, в ньому викладених.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 зустрічний позов підтримав, проти первісного заперечував.

Відповідно до положень ст.36 ЦПК України судом було направлено на адресу приватного нотаріуса ОСОБА_7 копію заяви про залучення її третьою особою та розяснено право заявити про свою учать у справі (а.с.195)

Повідомлення про згоду на участь у справі у якості третьої особи від ОСОБА_7 не надійшло.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає первісний та зустрічний позов такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, підтверджено наявними у справі доказами та не заперечується сторонами, 02 червня 2009 року між сторонами у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі - продажу, посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7, про що зроблений запис в реєстрі правочинів за №3468722 від 02.06.2009 року, відповідно до якого ОСОБА_2 передала у власність покупцю ОСОБА_1 будинок №42 по вул..Кондукторській в м.Харкові відповідно до договору купівлі - продажу. Право власності на будинок було зареєстровано відповідачем в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» № 3172578 від 01.07.2009 року та отримано технічний паспорт.

У липні 2011 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1, зазначивши третіми особами ОСОБА_6, приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та службу у справах дітей адміністрації Червонозаводського району Харківської міської ради про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку №42 по вул..Кондукторській в м.Харкові, укладеного нею з відповідачем та посвідченого приватним нотаріусом 02 червня 2009 року та про повернення сторін в первісний стан, як наслідки недійсності правочину за нормою ст.203 ЦК України.

На обгрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилалась на те, що в будинку з нею мешкають малолітні діти, те, що не мала намірів продавати їх єдине житло, а договір за пропозицією ОСОБА_1 під впливом обману уклала, вважаючи його договором іпотеки в забезпечення виконання нею договору позики по поверненню запозичених 15000 доларів США. У лютому 2012 року ОСОБА_2 уточнила позовні вимоги, додатково просила витребувати житловий будинок у відповідача ОСОБА_6, який придбав його у ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу від 02 березня 2010 року в порушення прав її малолітніх дітей.

Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 20 червня 2012 року у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_6 про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та про визнання права власності на будинок відмовлено. Додатковим рішенням суду від 24 грудня 2012 року залишені без задоволення позовні вимоги ОСОБА_2 про витребування житлового будинку з незаконного володіння, та анулювання державної реєстрації права власності на житловий будинок на відповідача.

Рішенням судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 31 січня 2013 року вищезазначене рішення районного суду скасоване та ухвалене нове, яким задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 частково: визнано недійсним договір купівлі продажу спірного житлового будинку, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, а також відновлене право власності ОСОБА_2 на зазначений будинок та скасоване право власності на цей будинок ОСОБА_6

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах від 19 червня 2013 року скасоване рішення Апеляційного суду Харківської області від 31 січня 2013 року та справа повернута на новий апеляційний розгляд.

Рішенням судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 10.09.2013р. року вищезазначене рішення районного суду 20.06.2012 року скасоване та ухвалене нове, яким задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 частково: визнано недійсним договір купівлі продажу спірного житлового будинку, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, а також відновлене право власності ОСОБА_2 на зазначений будинок та скасована реєстрація права власності на цей будинок ОСОБА_6 В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах від 19.03.2014 року рішення Апеляційного суду Харківської області від 10.09.2013 року залишено без змін.

Відповідно до ст..10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З метою реалізації принципу змагальності судом неодноразово роз'яснювалось особам, які беруть участь у справі, положення ст..10 ЦПК України, їх права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій.

Разом з тим, позивачем так і не було доведено отримання відповідачем грошових коштів, які він просив стягнути як отриману ОСОБА_2 суму боргу за договором купівлі-продажу від 02.06.2015р. Доводи про отримання вказаних грошових коштів ще до підписання договору від 02.06.2015р, як про те зазначено в його пункті третьому, судом не приймаються до уваги, оскільки вказаний договір в судовому порядку визнаний недійсним.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення неустойки, а також моральної шкоди за первісним позовом також не підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди за зустрічним позовом, то суд виходить з наступного.

Відповідно до ст..23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Стаття 1167 ЦК України встановлює перелік підстав відповідальності за завдану моральну шкоду.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» особа несе відповідальність за заподіяну моральну шкоду у випадках, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або у випадках, передбачених відповідними статтями ЦК України, а також іншими нормами законодавства, які встановлюють відповідальність за заподіяння моральної шкоди, у тому числі Законом України «Про захист прав споживачів».

Позивачами за зустрічним позовом надано суду документи на підтвердження незадовільного стану здоровя позивача та її дітей, а також на підтвердження припинення нею підприємницької діяльності. Разом з тим, суд не вважає доведеним, що такі обставини перебувають в безпосередньому причинному звязку з діями відповідачів за зустрічним позовом.

Враховуючи викладене, позовні вимоги за зустрічним позовом не підлягають задоволенню у звязку з їх недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 10, 33, 60, 62, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 224 ЦПК України, на підставі ст.ст. 27, 1167, 1174 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення суми боргу, інфляційних витрат, 3% річних та моральної шкоди відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, ОСОБА_2 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: С.М. Салайчук