Справа № 191/2097/15-ц
Провадження № 2/191/1004/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2015 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Прижигалінської Т. В.

за участю секретаря Каліневич Ж. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права приватної власності в порядку спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

17. 06. 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 23. 02. 2014 року помер ОСОБА_3, після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку (пай), розташовану на території Михайлівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області. Відповідно до заповіту від 19. 07. 2012 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Михайлівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, зареєстрованого в реєстрі за №10, усе своє майно ОСОБА_3 заповів позивачу ОСОБА_1. Окрім нього залишився спадкоємець за законом після смерті ОСОБА_3, який відповідно до ст. 1241 ЦК України має право на обовязкову частку у спадщині дружина померлого ОСОБА_2, яка прийняла спадщину, звернувшись із відповідною заявою до нотаріуса.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17. 04. 2015 року по справі №191/4365/14-ц позивачу визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 Постановою нотаріуса Другої синельниківської держнотконтори від 15. 05. 2015 року за №02-31/566 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 у звязку із відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку (пай).

Державний акт серії IV-ДП №120638 на земельну ділянку (пай), площею 5.940 гектарів в межах згідно з планом, розташований на території Михайлівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, знаходиться у другого спадкоємця відповідача по справі ОСОБА_2, яка відмовляється видати його. Просить суд визнати за ним право приватної власності на ? частки вищезазначеної земельної ділянки (паю), площею 5.940 гектарів в межах згідно з планом, розташованої на території Михайлівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлого 23. 02. 2014 року.

У судове засідання представник позивача не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав повністю, але в ході попереднього судового засідання уточнив позовні вимоги, просивши суд визнати право власності за позивачем ОСОБА_1 у вигляді ? частку, тобто половини від спадкового майна, а не ? частки, оскільки інша ? його частка є обовязковою для спадкування непрацездатною вдовою спадкодавця ОСОБА_2. Уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

До початку проведення судового засідання відповідач надала суду заяву, в якій зазначила, що не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача щодо визнання за ним права приватної власності на земельну ділянку (пай) у розмірі ? частки, та проти здійснення розгляду справи за її відсутності.

При визнанні позову суд ухвалює рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Копією свідоцтва серії І-КИ №551063, виданого 25 лютого 2014 року виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області підтверджується факт смерті 23 лютого 2014 року спадкодавця ОСОБА_3.

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії IV-ДП №120638, виданого 24 квітня 2001 року Михайлівською сільською Радою народних депутатів, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки, площею 5,940 гектарів у межах згідно з планом, що розташована на території Михайлівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі рішення 14 сесії ІІ скликання Михайлівської сільської Ради народних депутатів від 05 липня 2000 року №96.

В матеріалах справи знаходиться копія Заповіту, складеного 19. 07. 2012 року ОСОБА_3, посвідченого секретарем виконавчого комітету Михайлівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за №10, згідно якого ОСОБА_3 на випадок своє смерті заповів усе своє майно, а також все те на що він буде мати право за законом ОСОБА_1, 15. 02. ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_1, після поновлення строку для прийняття спадщини (на підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2015 року, справа №191/4365/14-ц), звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак постановою від 15. 05. 2015 року йому відмовлено нотаріусом Другої синельниківської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку після смерті 23. 02. 2014 року ОСОБА_3, у звязку з ненаданням підтверджуючих право власності за померлим ОСОБА_3 документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Як вбачається із наданої суду копії спадкової справи №327/2014, після померлого ОСОБА_3, остання містить Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 38164301 від 19. 08. 2014 року про складання ОСОБА_3 заповіту від 19 липня 2012 року, а також подання сторонами у справі заяв про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_3

Відповідно до ч. 1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка).

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу спадкоємців за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Під час розгляду справи відповідач ОСОБА_2 надала суду копію паспорта Серії АК 559597, довідку Михайлівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 31. 07. 2015 року, а також посвідчення №116938, якими підтверджено відповідно, що спадкодавець ОСОБА_3 дійсно був її чоловіком, а також, що вона перебуває на пенсії у звязку із досягненням пенсійного віку з 2000 року.

З огляду на викладене вище, спадкове майно у вигляді земельної ділянки (паю), загальною площею 5.940 гектарів, яке успадковується сторонами у справі, розподіляється між ними у рівних частках, тобто по ? частині кожному спадкоємцю, оскільки, в даному випадку, незалежно від наявності заповіту, є також спадкоємець першої черги за законом, який має право на обовязкову частку у спадщині непрацездатна дружина спадкодавця.

Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року зазначено, що обовязковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а саме: 1) право власності на нерухоме майно.

Таким чином, суд дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, як законно обґрунтовані та підтверджені документально.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 174, 212, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 1216-1218, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1221, ч. 1 ст. 1225, ч. 1 ст. 1241, ч. 3 ст. 1272 ЦК, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги позивача задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, який народився 15 лютого 1953 року у с. Арцеві Цхінвальського району Грузії, право приватної власності на ? частку земельної ділянки загальною площею 5.940 гектарів у межах згідно з планом, розташовану на території Михайлівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за заповітом після смерті 23 лютого 2014 року ОСОБА_3, з правом реєстрації права власності (Державний акт на право приватної власності на землю Серії IV-ДП №120638, зареєстрований в Книзі записів Державних актів за №25912, виданий 24 квітня 2001 року Михайлівською сільською Радою народних депутатів).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні під час проголошення рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_5