П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2015 року м. Київ

Судова палата у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого суддів: Охрімчук Л.І., Гуменюка В.І., Лященко Н.П., Сімоненко В.М., Яреми А.Г.,
розглянувши в судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_6 про зміну способу і порядку виконання рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 8 жовтня 2004 року у справі за позовом ОСОБА_6 до відкритого акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе» про зобов'язання виконати умови договору трудової участі, за зустрічним позовом відкритого акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В.Фрунзе» до ОСОБА_6 про визнання пункту договору трудової участі недійсним за заявою ОСОБА_6 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 8 жовтня 2004 року у справі за його позовом до відкритого акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе» (далі - ВАТ «Сумське МНВО ім. М.В. Фрунзе») про зобов'язання виконати умови договору трудової участі, за зустрічним позовом ВАТ «Сумське МНВО ім. М.В.Фрунзе» до ОСОБА_6 про визнання пункту договору трудової участі недійсним.

ОСОБА_6 зазначав, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 8 жовтня 2004 року зобов'язано ВАТ «Сумське МНВО ім. М.В. Фрунзе» виконати умови договору трудової участі від 28 вересня 1992 року, укладеного між ВАТ «Сумське МНВО ім. М.В. Фрунзе», ОСОБА_6 і товариством з обмеженою відповідальністю «Домобудівник» (далі - ТОВ «Домобудівник»), а також виконати умови колективних договорів за 1995-2000 роки, забезпечивши ОСОБА_6 і членів його сім'ї трикімнатною квартирою згідно з вимогами житлового законодавства в будинку АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що на даний час вказане рішення залишилось невиконаним, і відповідач не може виконати рішення суду, оскільки не займається будівництвом житла, не має житлового фонду, указаний будинок передав до комунальної власності територіальної громади м. Суми, ОСОБА_6 просив змінити спосіб виконання вказаного судового рішення на зобов'язання публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» (далі - ПАТ «Сумське МНВО ім. М.В. Фрунзе»), яке є правонаступником ВАТ «Сумське МНВО ім. М.В. Фрунзе», придбати за кошти товариства трикімнатну квартиру, яка відповідає вимогам житлового законодавства, в адміністративних межах м. Суми з подальшим наданням її для проживання ОСОБА_6 та членам його сім'ї.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 листопада 2014 року в задоволенні заяви ОСОБА_6 про зміну способу і порядку виконання рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 8 жовтня 2004 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ВАТ «Сумське МНВО ім. М.В. Фрунзе» про зобов'язання виконати умови договору трудової участі, за зустрічним позовом ВАТ «Сумське МНВО ім. М.В. Фрунзе» до ОСОБА_6 про визнання пункту договору трудової участі недійсним відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 18 грудня 2014 року ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 листопада 2014 року скасовано та постановлено нову ухвалу, якою заяву ОСОБА_6 про зміну способу і порядку виконання рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 8 жовтня 2004 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ВАТ «Сумське МНВО ім. М.В. Фрунзе» про зобов'язання виконати умови договору трудової участі, за зустрічним позовом ВАТ «Сумське МНВО ім. М.В. Фрунзе» до ОСОБА_6 про визнання пункту договору трудової участі недійсним задоволено. Змінено спосіб виконання рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 8 жовтня 2004 року шляхом зобов'язання ПАТ «Сумське МНВО ім. М.В. Фрунзе» придбати за кошти товариства трикімнатну квартиру, яка відповідає вимогам житлового законодавства, в адміністративних межах м. Суми з подальшим наданням її для проживання ОСОБА_6 та членам його сім'ї.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 травня 2015 року ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 18 грудня 2014 року скасовано, ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 листопада 2014 року залишено без змін.

У заяві про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 травня 2015 року ОСОБА_6 просить скасувати зазначене судове рішення та залишити в силі ухвалу апеляційного суду з передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції статей 55, 124 Конституції України, статті 36 Закону України «Про виконавче провадження», що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, та статті 373 ЦПК України при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі.

На обґрунтування заяви ОСОБА_6 надав копію ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 липня 2015 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в заяві ОСОБА_6 доводи, Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

За положеннями пунктів 1, 2 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, та неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Згідно із частиною першою статті 3605 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє у задоволенні заяви, якщо обставини, які стали підставою для перегляду справи, не підтвердилися, або норми права у рішенні, про перегляд якого подана заява, були застосовані правильно.

У справі, яка переглядається, суди встановили, що ОСОБА_6 працював з 18 серпня 1987 року техніком та інженером у ВАТ «Сумське МНВО ім. М.В. Фрунзе», потребував поліпшення житлових умов та перебував на квартирному обліку.

28 вересня 1992 року між ВАТ «Сумське МНВО ім. М.В. Фрунзе», ОСОБА_6 і ТОВ «Домобудівник» було укладено договір трудової участі, за яким ОСОБА_6 переводився на роботу з «ВАТ Сумське МНВО ім. М.В. Фрунзе» до ТОВ «Домобудівник»; за умови добросовісної праці дирекція ТОВ «Домобудівник» зобов'язалася забезпечити ОСОБА_6 житлом протягом 1995-1996 років з урахуванням складу сім'ї, а останній зобов'язався відпрацювати в товаристві не менше 5 років.

Колективними договорами ВАТ «Сумське МНВО ім. М.В. Фрунзе» на 1995-2000 роки передбачалося виділити працівникам, зайнятим у будівництві та експлуатації домобудівного комбінату, житло в будинку АДРЕСА_1.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 8 жовтня 2004 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_6 та зобов'язано ВАТ «Сумське МНВО ім. М.В. Фрунзе» виконати умови вказаного договору трудової участі, а також виконати умови колективних договорів за 1995-2000 роки, забезпечивши ОСОБА_6 і членів його сім'ї трикімнатною квартирою згідно з вимогами житлового законодавства в будинку АДРЕСА_1.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_6, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й касаційний суд, виходив з того, що зміна способу виконання рішення шляхом зобов'язання ПАТ «Сумське МНВО ім. М.В. Фрунзе» придбати за кошти товариства трикімнатну квартиру, яка відповідає вимогам житлового законодавства, в адміністративних межах м. Суми з подальшим наданням її для проживання ОСОБА_6 та членам його сім'ї змінить саме рішення суду по суті, а не спосіб його виконання, оскільки питання про придбання житла ПАТ «Сумське МНВО ім. М.В. Фрунзе» для ОСОБА_6 та членів його сім'ї не було предметом розгляду при вирішенні справи судом.

Разом з тим в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 липня 2015 року, наданій заявником для порівняння, касаційний суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій про наявність відповідно до статті 373 ЦПК України, частини першої статті 36 Закону України «Про виконавче провадження», а також з огляду на винятковий випадок, що утруднює виконання рішення, підстав для задоволення заяви державного виконавця про зміну способу і порядку виконання рішення суду щодо зобов'язання ВАТ «Сумське МНВО ім. М.В. Фрунзе» виконати умови договору трудової участі від 8 вересня 1992 року, укладеного ВАТ «Сумське МНВО ім. Фрунзе», ТОВ «Домобудівник» та заявником, а також виконати умови колективних договорів за 1995-2000 роки, забезпечивши заявника та членів його сім'ї трикімнатною квартирою згідно з вимогами житлового законодавства, на зобов'язання придбати за кошти ПАТ «Сумське МНВО ім. М.В. Фрунзе» трикімнатну квартиру, яка відповідає вимогам житлового законодавства України, з подальшою передачею житла для проживання заявнику та членам його сім'ї.

Отже, існує неоднакове застосування судом касаційної інстанції статті 373 ЦПК України, частини першої статті 36 Закону України «Про виконавче провадження».

Вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції вказаних норми матеріального та процесуального права, Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України виходить з такого.

За змістом статті 14 ЦПК України при набранні рішенням законної сили воно є обов'язковим до виконання на всій території України, а державна виконавча служба як єдиний орган примусового виконання зобов'язана вжити всіх необхідних заходів для його виконання.

У частині першій статті 36 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Така ж норма міститься і в статті 373 ЦПК України.

Поняття «спосіб» і «порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого статтею 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб.

Отже, задоволення заяви про зміну способу і порядку виконання рішення суду щодо зобов'язання товариства виконати умови договору трудової участі та умови колективних договорів, забезпечивши особу та членів її сім'ї квартирою, на зобов'язання придбати за кошти товариства квартиру з подальшою передачею житла для проживання особі та членам її сім'ї фактично змінює рішення суду по суті та спосіб захисту, передбачений статтею 16 ЦК України.

Ураховуючи наведене, у справі, яка переглядається, суд касаційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про зміну способу і порядку виконання рішення суду, оскільки цим буде змінено саме рішення суду по суті, а не спосіб його виконання, правильно застосувавши при цьому норми статті 373 ЦПК України, частини першої статті 36 Закону України «Про виконавче провадження».

За таких обставин підстав для скасування судового рішення суду касаційної інстанції у справі, яка переглядається, немає.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 355, пунктом 2 частини першої статті 3603 , частиною третьою статті 3603 , частиною першою статті 3605 ЦПК України, Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України

п о с т а н о в и л а :

У задоволенні заяви ОСОБА_6 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 травня 2015 року відмовити.

Постанова Верховного Суду України є остаточною і може бути оскаржена тільки на підставі, встановленій пунктом 3 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий Л.І. Охрімчук

Судді: В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко

В.М. Сімоненко

А.Г. Ярема