У х в а л а

ІМенем УКраїни

5 серпня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.

суддів: Мартинюка В.І., Мостової Г.І.,

Наумчука М.І., Ситнік О.М.,

розглянувши цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення, за зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про визнання договору іпотеки недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_7, яка діє від імені ОСОБА_6, на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 26 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним позовом. Зазначало, що 17 серпня 2007 року між банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 188/Р-07, а 21 серпня 2007 року - договір про видачу траншу № 188/Р-07-01, за умовами яких банк надав позичальнику кредит у вигляді траншу в розмірі 50 000 доларів США строком до 16 серпня 2012 року. На забезпечення виконання зобов'язання між банком та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1. Посилаючись на те, що позичальник належним чином не виконує зобов'язання за кредитним договором та договором про видачу траншу, просило задовольнити позов.

У грудні 2013 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до суду із зустрічним позовом. Зазначали, що кредитний договір від 17 серпня 2007 року № 188/Р-07 набрав чинності лише 21 серпня 2007 року, тому договір іпотеки не міг бути укладений раніше ніж набере чинності кредитний договір. Спірна квартира використовується як постійне місце проживання ОСОБА_6 Посилаючись на наведене, просили задовольнити позов.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 26 лютого 2015 року, первісний позов задоволено. У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 188/Р-07 від 17 серпня 2007 року та договором про надання траншу № 188/Р-07-01 від 21 серпня 2007 року перед ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 126 333,70 доларів США, що еквівалентно 1 009 406 грн 26 коп., з яких: 40 309,75 доларів США - заборгованість за кредитом, 47 784,21 доларів США - заборгованість по процентах за користування кредитом, 32 194,05 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, 31,29 доларів США - штраф (фіксована частина), 6 014,40 доларів США - штраф (процентна складова); звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28 квітня 2000 року, шляхом її продажу (на підставі договору іпотеки від 17 серпня 2007 року) ПАТ КБ «ПриватБанк» із укладанням від імені відповідачів договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, із отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, з визначеною сторонами вартістю предмета іпотеки в розмірі 143 925 грн, яка має бути початковою ціною предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Передано зазначений предмет іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку». Виселено з квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_6., який зареєстрований та проживає в ній, без надання іншого жилого приміщення. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

ОСОБА_7, яка діє від імені ОСОБА_6, звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні первісного позову та задоволення зустрічного позову.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами встановлено, що 17 серпня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 188/Р-07, а 21 серпня 2007 року - договір про видачу траншу № 188/Р-07-01, за умовами яких банк надав позичальнику кредит у вигляді траншу в розмірі 50 000 доларів США строком до 16 серпня 2012 року.

На забезпечення виконання зобов'язання між банком та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником зобов'язання за кредитним договором утворилась заборгованість, яка станом на 3 вересня 2013 року складає 126333,70 доларів США.

Ухвалюючи рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що ОСОБА_3 порушила умови кредитного договору, своєчасно не сплачувала кредитні кошти, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 126333,70 доларів США, що стало підставою для звернення стягнення на іпотечне майно та виселення ОСОБА_6 з квартири. У задоволенні зустрічного позову суди відмовили у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Однак повністю з такими висновками судів погодитися не можна.

Згідно з ч. 1 ст. 638 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843712/ed_2012_07_03/pravo1/T030435.html?pravo=1> та ч. 1 ст. 640 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843714/ed_2012_07_03/pravo1/T030435.html?pravo=1> договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх його істотних умов. У разі, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання майна або вчинення певної дії (ч. 2 ст. 640 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843714/ed_2012_07_03/pravo1/T030435.html?pravo=1>).

За змістом ст. ст. 1046, 1054 ЦК України кредитний договір є укладеним з моменту передання грошей.

Відповідно до статті 212 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st212> суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо за своїм внутрішнім переконанням. Результати оцінки доказів відображаються в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Звертаючись в суд із зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 зазначали про те, що на момент підписання іпотечного договору не був укладений кредитний договір, оскільки кошти за ним передані не були, що є підставою для визнання іпотечного договору недійсним.

Однак, вирішуючи спір, суди вказаних доводів позивачів не перевірили, будь-яких висновків з приводу цих обставин не зробили, мотивів на їх спростування не навели, не зазначили, коли про них стало відомо позивачам за зустрічним позовом або мало бути відомо для обрахування позовної давності у випадку доведеності вимог, дійшли передчасного висновку про відмову у позові у зв'язку із спливом позовної давності.

При цьому не врахували, що сплив позовної давності міг бути підставою відмови у позові лише у випадку, коли позов доведений.

Враховуючи наведене, оскаржувані судові рішення в частині вирішення зустрічного позову про визнання договору іпотеки недійсним не можуть бути залишені в силі і підлягають скасуванню.

Оскільки вирішення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення залежать від результатів розгляду позову в частині визнання недійсним договору іпотеки, то підлягають скасуванню ухвалені судові рішення і в цій частині.

Наведені порушення норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, тому судові рішення не можна визнати законними та обґрунтованими, в зв'язку з чим вони підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи судам необхідно врахувати правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України, прийнятих за наслідками розгляду заяв про перегляд судових рішень в порядку Глави 3 Розділу V ЦПК України у справах № 6-39цс15 від 18 березня 2015 року, № 6-58цс15 від 27 травня 2015 року, № 6-447цс15 від 24 червня 2015 року, та запропонувати подати докази щодо вартості предмета іпотеки, оскільки в судових рішеннях не вказано, що відповідачі погоджувались із вартістю предмета іпотеки або ж не подали доказів на спростування його вартості зазначеної позивачем.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_7, яка діє від імені ОСОБА_6, задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 26 лютого 2015 року скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді:В.І. Мартинюк Г.І. Мостова М.І. Наумчук О.М. Ситнік