РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

копія
Справа № 401/5429/14-ц Провадження № 2/401/196/15

03 серпня 2015 року м. Світловодськ

Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого - судді Мельничика Ю.С.,

за участю: секретаря Страшной О.Е.,

представника позивача- адвоката Міщенка А.М.,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 в якому просить суд стягнути з останнього 78 903,29 грн., одержаних ним за продаж її автобуса марки «Рута», модель 20, 2007 року випуску.

Зазначила, що 14 травня 2007 року між нею та ВАТ «Часовоярський ремонтний завод» був укладений договір поставки №438, за яким вона придбала та зареєструвала в Світловодському МРЕВ автобус марки «Рута», модель 20, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. 02 червня 2009 року вона видала нотаріально оформлену довіреність на ім'я ОСОБА_2 строком до 02 червня 2029 року, уповноваживши його укладати правочини щодо розпорядження вказаним транспортним засобом, в тому числі і продавати, і з того часу автобус знаходився у володінні відповідача. У лютому 2012 року їй стало відомо, що 20 травня 2011 року ОСОБА_2 продав її автобус, за 78 903,29 грн. третій особі, проте виручені від продажу кошти їй не передав. На її звернення у грудні 2014 року ОСОБА_2 відмовився повертати їй кошти, в зв'язку з чим вона звернулася до суду.

Під час судового засідання представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити. Пояснив, що ОСОБА_4 є сестрою колишньої дружини ОСОБА_2 - ОСОБА_5, і на прохання своєї сестри ОСОБА_5, придбаний у травні 2007 року автобус позивачка передала по довіреності відповідачу, як професійному водієві для заробітку - отримання прибутку. За придбаний у кредит автобус позивачка розрахувалася з банком самостійно. Позивачка уповноважила відповідача на відчуження автобусу якщо його використання буде не рентабельним. Відповідач використовував автобус займаючись перевозками пасажирів, потрапив у ДТП, відремонтував автобус і продав його, але про це не повідомив позивачку та не повернув їй гроші за які продав її автобус. Посилаючись на положення ст.239 ЦК України представник позивача просив позов задовольнити.

Відповідач та його представник під час судового засідання позовні вимоги не визнали.

Відповідач ОСОБА_2 суду пояснив, що був одружений з ОСОБА_5, сестрою якої є позивачка ОСОБА_4 За усною домовленістю ОСОБА_4 одержала кредит і на вказані гроші придбала автобус «Рута», який надала йому для заробітку. Він погасив кредит, але доказів про це у нього не має. Керуючи вказаним автобусом він потрапив у ДТП, розбив автобус, і після його ремонту, продав у травні 2011 року приблизно за 80000 грн. Одержані від продажу автобуса кошти він не повертав ОСОБА_4, так як за них він з колишньою дружиною ОСОБА_5 купили квартиру АДРЕСА_1, співвласниками якої є він та ОСОБА_5 по ? частині. Про продаж автобуса позивачка знала, оскільки для продажу автобуса надавав згоду її чоловік, але позивачка стала вимагати повернути гроші після того як він розлучився у січні 2012 року з її сестрою ОСОБА_5

В судовому засіданні досліджено надані сторонами докази на підставі яких встановлено обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Так, з Договору поставки №439 від 14 травня 2007 року видно, що ОСОБА_4 придбала в ВАТ «Часовоярський ремонтний завод» новий автобус «Рута», 2007 року випуску.

Відповідно до Кредитного договору №117/07 від 18 травня 2007 року, укладеного між ОСОБА_4 та АКБ «Національний кредит» Банк надав позивачці кредит у сумі 87052 грн. шляхом оплати розрахункового документу Позичальника безпосередньо з його позичкового рахунку на поточний рахунок, що належить «ВАТ «Часовоярському ремонтному заводу» для оплати придбаного автобусу «Рута».

В забезпечення вимог Банку за Кредитним договором ОСОБА_4 на підставі Договору застави транспортного засобу від 18 травня 2007 року передала у заставу Банку придбаний автобус «Рута». В зв'язку з пошкодженням внаслідок ДТП заставного майна - автобус «Рута», у забезпечення вимог Банку за Кредитним договором ОСОБА_4 на підставі Договору застави транспортного засобу від 20 вересня 2007 року передала у заставу Банку інше заставне майно - побутову техніку та меблі, що знаходилися у її квартирі.

З копій квитанцій видно, що позивачка ОСОБА_4 повернула АКБ «Національний кредит» кредитні кошти, одержані на придбання автобуса «Рута».

Довіреністю від 02 червня 2009 року ОСОБА_4 уповноважила ОСОБА_2 укладати правочини щодо розпорядження (продавати, передавати в оренду) за ціну та на умовах за своїм розсудом, належним їй автобусом «Рута». На підставі заяви №5567 від 19 травня 2011 року ОСОБА_2 зняв з обліку автобус «Рута» для його продажу. 20 травня 2011 року ОСОБА_2 через ФОП ОСОБА_6 продав ОСОБА_7 вказаний автобус «Рута», і 21 травня 2011 року вказаний автобус «Рута» було зареєстровано за ОСОБА_7 в Центру ДАІ з обслуговування м. Кременчук та Кременчуцького району УДАІ МВС України в Полтавській області.

З копії висновку експертного автотоварознавчого дослідження №172 від 20 травня 2011 року видно, що ринкова вартість автобуса «Рута», власником якого є ОСОБА_4, складає 78903,29 грн.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 показали, що ОСОБА_4, як сестрі ОСОБА_5 (на даний час - ОСОБА_5), було відомо про те, що ОСОБА_2 - чоловік її сестри, продав автобус для придбання квартири. У серпні 2011 року свідки допомагали подружжю ОСОБА_2 перевозити речі на нову квартиру і на новосіллі була присутня ОСОБА_4 з чоловіком. За столом казали, що квартиру придбали за гроші одержані від продажу автобусу.

З копії Договору купівлі-продажу квартири від 03 червня 2011 року видно, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 купили по ? частці квартири кожний у ОСОБА_12 квартиру АДРЕСА_1. З копії розписки ОСОБА_12 від 03 червня 2011 року видно, що вона отримала від покупців за квартиру 14000 доларів США.

Відповідно до письмової заяви відповідача ОСОБА_2 від 22 липня 2015 року він продав автобус «Рута» за готівку близько 80 тисяч гривень.

В судовому засіданні заслухано пояснення сторін, досліджені з їх участю письмові докази та допитано свідків. В судове засідання 03 серпня 2015 року відповідач та його представник, будучи повідомленими про його час і місце не з'явилися, причин неявки не повідомили, в зв'язку з чим, за письмовою згодою представника позивача, який просив завершити розгляд справи за його відсутності, суд ухвалив про завершення судового розгляду за відсутності сторін.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін в останнє судове засідання, його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, у їх єдності та сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до ст.526 ЦК України, - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.610 ЦК України, - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві),Є а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу ч.1 ст.658 ЦК України право продажу товару належить власникові товару.

Відповідно до статті 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.

Діючи за довіреністю від 02 червня 2009 року від імені ОСОБА_4 ОСОБА_2, як уповноважений представник продавця, вчинив правочин продаж автобуса «Рута», власником якого була ОСОБА_4, і одержавши за правочином від покупця ОСОБА_7 грошові кошти в розмірі 78903,29 грн., не повернув їх власнику автобуса - позивачці ОСОБА_4, мотивувавши, що вказані кошти він витратив на придбання собі квартири у спільну сумісну власність з дружиною ОСОБА_5, яка є сестрою позивачки.

Доводи відповідача ОСОБА_2 про те, що за одержані внаслідок продажу автобуса кошти він придбав з сестрою позивачки квартиру, не доведені достовірними, належними та допустимими доказами, та не впливають на виниклі правовідносини між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 оскільки не звільняють його від обов'язку, як представника ОСОБА_4, повернути належні їй грошові кошти, одержані від продажу її автобуса.

На підставі викладено, суд вважає позовні вимоги доведеними, а тому з ОСОБА_2 слід стягнути на користь ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 78903,29 грн., які він одержав внаслідок продажу належного позивачці автобуса «Рута», та утримує їх без достатніх правових підстав.

З підстав ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір у розмірі 790 грн.

Керуючись ст.239 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 27, 60, 61, 88, 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2) на користь ОСОБА_4 78 903 (сімдесят вісім тисяч дев'ятсот три) гривні 29 коп., та судовий збір в сумі 790 (сімсот дев'яносто) гривень, а всього 79 693 (сімдесят дев'ять тисяч шістсот дев'яносто три) гривень 29 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської області через Світловодський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя підпис З оригіналом згідно

Суддя Світловодського

міськрайонного суду Ю.С. Мельничик