Справа №576/3012/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Демченко О. С.
Номер провадження 22-ц/788/1103/15 Суддя-доповідач - Бойко В. Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Бойка В. Б.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Семеній Л. І.

за участю секретаря судового засідання -

Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 14 квітня 2015 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про зміну черговості одержання права на спадкування,

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до Глухівського міськрайонного суду Сумської області з даним позовом, в якому просив змінити черговість одержання права на спадкування та надати йому право на спадкування після смерті брата - ОСОБА_6 разом зі спадкоємцем першої черги - сином померлого. Свої вимоги мотивував тим, що він на протязі тривалого часу опікувався, матеріально забезпечував, надавав іншу допомогу спадкодавцеві, який через тяжку хворобу перебував у безпорадному стані.

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 14 квітня 2015 року позов ОСОБА_4 залишено без задоволення.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 1638 грн. в рахунок відшкодування судових витрат, понесених ним у справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухваленого судом рішення, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Вважає, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги показання свідків, які підтвердили надання ним матеріальної та іншої допомоги спадкодавцеві. Зазначає, що його обов'язок утримувати брата, який потребував матеріальної допомоги, не є підставою для відмови в отриманні права на спадкування разом з спадкодавцем першої черги, з підстав передбачених ч. 2 ст. 1259 ЦК України. Вказує також, що незважаючи на те, що постійним місцем проживання його було місто Черкаси, однак він постійно надавав необхідну ОСОБА_6 допомогу, як особисто, так і через свідка ОСОБА_7, з якою у нього була усна домовленість.

Заслухавши позивача та його представника, які підтримали доводи апеляційної скарги, заперечення відповідача та його представника проти скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_4 є рідним братом ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 7, 11 ). Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, успадковану ним від своєї матері - ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 8, 10 ).

За життя ОСОБА_6 заповіту не складав.

Спадкоємцем першої черги за законом є син померлого ОСОБА_6 - відповідач ОСОБА_5 ( а.с. 40-41 ), який у встановленому законом порядку звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Відповідно, позивач є спадкоємцем другої черги за законом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на позивача законом покладено обов'язок по утриманню непрацездатних матері та брата. Окрім того, суд виходив з того, що ОСОБА_4 не доведено періодичності та конкретних розмірів майнової допомоги, в зв'язку з чим, суд прийшов до висновку про відсутність передбачених ч. 2 ст. 1259 ЦК України підстав для зміни черговості одержання прав на спадкування.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду, так як вони є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону.

За змістом ст. 1258 та ч. 2 ст. 1259 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Судом встановлено, що позивач, на день смерті свого брата - ОСОБА_9, 1960 р.н., постійно мешкав зі своєю сім'єю в місті Черкаси.

Стосовно своїх доходів, позивач надав докази про те, що він є пенсіонером та отримує пенсію близько 1100 грн. ( а.с. 98 ).

Відповідач ОСОБА_5, народився ІНФОРМАЦІЯ_3, тобто на день смерті батька був неповнолітнім, теж проживав з матір'ю в місті Черкаси, де навчався в коледжі на платній основі, за рахунок коштів матері.

ОСОБА_9 постійно мешкав разом із матір'ю - ОСОБА_8, 1927 року народження, яка була інвалідом першої групи, у належній їй квартирі АДРЕСА_1. ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 8, 14), склавши заповіт, за яким все своє майно заповіла : одну другу частину - сину ОСОБА_9, а іншу одну другу частину - синам ОСОБА_6 та ОСОБА_4.

ОСОБА_6, 1951 року народження, помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в РФ ( а.с. 69 ).

Згідно виписки із акту огляду МСЕК від 28 липня 2011 року ( а.с. 13 ), ОСОБА_6 з 26 липня 2011 року встановлено першу групу інвалідності та зазначено, що він потребує постійної сторонньої допомоги.

З виписки із амбулаторної картки №2362 ОСОБА_6 ( а.с. 12 ) вбачається, що на першій групі інвалідності ОСОБА_6 перебував до смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1.

З січня 2013 року він отримував пенсію по інвалідності у розмірі 1061 грн. 47 коп.

Як зазначалося вище, ОСОБА_6 заповіту не складав, прийняття спадщини матері, з якою жив на день її смерті, не оформляв.

Після його смерті, єдиний спадкоємець - відповідач у справі, протягом визначеного законом строку, подав відповідну заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що сторони не укладали договору щодо зміни черговості одержання права на спадкування.

За змістом статті 51 Конституції України, а також статей 202-203 СК України, повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Така турбота може знаходити свій вияв у особистому догляді, наданні матеріальної допомоги, захисті прав та інтересів тощо. Підставою виникнення цього обов»язку є сукупність фактів : кровне споріднення осіб, непрацездатність батьків, їх потреба у матеріальній допомозі.

Закон покладає на повнолітніх дітей обов»язок по утриманню непрацездатних батьків, а також їх участь у додаткових витратах, викликаних особливими потребами, незалежно від того, чи можуть діти надавати матеріальну допомогу.

Аналогічний обов»язок повнолітніх братів та сестер закріплено у ч. 2 ст. 267 СК України щодо їх непрацездатних повнолітніх братів та сестер, які потребують матеріальної допомоги, за умови, що останні не мають чоловіка, дружини, батьків або повнолітніх дочки, сина.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач на день смерті батька був неповнолітнім, проживав на значній відстані від батька, навчався у коледжі на платній основі, за рахунок коштів своєї матері. Отже, відповідач об'єктивно не міг надавати допомогу батькові через свій вік та майновий стан.

Статтями 10-11, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в тій частині, що відсутні достатні підстави для звуження обсягу прав відповідача на спадкування майна його батька та для зміни позивачу черговості одержання права на успадкування, оскільки на позивача законом було покладено обов'язок по утриманню непрацездатних матері та брата, які були інвалідами і за станом свого здоров'я потребували матеріальної та іншої допомоги. На такі висновки суду не впливають показання свідків з боку позивача, а також надані ним письмові докази щодо стану здоров»я спадкодавця.

До речі, ОСОБА_6, усвідомлюючи факт отримання допомоги від позивача, не зробив заповідальне розпорядження на його користь відносно свого майна, хоча, безумовно, мав таку можливість. Тобто, ОСОБА_6 не вважав за можливе обмежувати права спадкоємців першої черги.

Слід врахувати і ту обставину, що ОСОБА_6 мав самостійні доходи у вигляді пенсії, якими розпоряджався на власний розсуд.

Таким чином, суд першої інстанції належно оцінив письмові докази, надав правильну оцінку показам свідків та ухвалив рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи.

Колегією суддів не виявлено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які могли б бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст.ст. 85 та 88 ЦПК України, з апелянта на користь відповідача необхідно стягнути понесені останнім та документально підтверджені судові витрати, пов»язані з явкою до суду апеляційної інстанції, в сумі 951 грн. 35 коп. ( а.с. 176-179 ).

Між тим, колегія суддів не вбачає підстав для відшкодування відповідачу витрат на придбання пального, квитанції з приводу чого були надані в останнє судове засідання. Зокрема, відповідач не надав доказів оренди на 06.08.2015 року транспортного засобу, прибуття на ньому до суду апеляційної інстанції, а також не обґрунтував свого особистого обов»язку компенсувати витрати на пальне.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 14 квітня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 судові витрати, пов»язані з явкою до суду апеляційної інстанції в сумі 951 грн. 35 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -