Номер провадження: 22-ц/785/2885/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Троїцька Л. Л.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Троїцької Л.Л.,

суддів Таварткіладзе О.М., Фальчука В.П.,

при секретарі Швець В.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк, ОСОБА_2 та представника ОСОБА_3, що діє в інтересах ОСОБА_4, на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 грудня 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

05.08.2013 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі Банк) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просив звернути стягнення на предмет іпотеки і виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі 62 буд. 101, корп. В, по вул. Канатна, м.Одеси, що є предметом іпотеки.

Позов обґрунтував тим, що 16.03.2007 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та фізична особа ОСОБА_2 уклали між собою кредитний договір №ODMLGK01420068 про надання останньому 75000,00 дол. США. на придбання предмету нерухомості.

Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав - надав ОСОБА_2В кредит у вищевказаній сумі.

У порушення умов договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого, станом на 25.08.2013 року у нього виникла заборгованість в розмірі 154 415,25 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентна 1 233 777,82 грн., яка складається з:

- заборгованості за кредитом 106 826,02 дол. США;

- заборгованості по процентам за користування кредитом 8 828,52 дол. США;

- заборгованості по комісії 1 490,65 доларів США;

- пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором 29 887,15 дол. США;

- штрафів відповідно до договору: фіксована частина - 31,29 дол. США, процентна складова - 7351,62 дол. США.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором сторони 16.03.2007 року уклали договір іпотеки №ODMLGK01420068, згідно з яким відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру №62 по вул. Канатна (вул.Свердлова), буд. 101, корп. В, в м.Одесі, загальною площею - 50,8 кв.м., житловою площею 28,9 кв.м. Іпотечне майно належить ОСОБА_2В на праві власності. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 550 450,00 грн.

Посилаючись на викладене, Банк просив задовольнити позов.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15 грудня 2014 рокупозов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ODMLGK01420068 від 16.03.2007 року у розмірі 154 415,25 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 1233777,82 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру загальною площею 50,80 кв.м., житловою площею 28,90 кв.м, яка належить на праві власності ОСОБА_2 та розташована за адресою: Одеська обл., м. Одеса, вул. Канатна (вул.Свердлова), буд. 101, корп. В, кв.62, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № від 16.03.2007 р.) ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення Банком всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

У задоволенні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про виселення відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у вказаній квартирі відмовлено.

Зупинено звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Стягнуто на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» з ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в сумі 3 211,60 грн.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати в частині зупинення звернення стягнення на предмет іпотеки і відмови у виселенні її мешканців та виселити ОСОБА_2 і ОСОБА_4 з предмету іпотеки зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаної квартири. В іншій частині рішення залишити без змін. При цьому позивач посилається на те, що рішення в цій частині постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права.

В апеляційних скаргах представника ОСОБА_3, що діє в інтересах ОСОБА_4та ОСОБА_2,ставиться питання про часткове скасування рішення суду, з ухваленням нового, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити, посилаючись на те, що рішення в цій частині постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

До суду апеляційної інстанції відповідачі на неодноразові виклики і сповіщення їх за місцем реєстрації не з`являлися.

Згідно ч.3 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідачі подали апеляційні скарги, однак їх подальшим рухом не цікавляться.

Заявлене представником ОСОБА_4 клопотання, яке було подано 10.06.2015 року через канцелярію суду, про призначення судової-економічної та почеркознавчої експертизи, залишено колегію без задоволення як безпідставне.

З урахуванням находженням цивільної справи в суді з 05.02.2015 року та строків, передбачених ч.1 ст.303-1 ЦПК України, колегія вирішила за можливе розглянути справу за відсутністю нез`явившихся осіб (а.с.225).

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої

інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Колегія суддів, заслухав суддю-доповідача, який виклав зміст рішення, перевіривши матеріали справи в межах апеляційних скарг, вважає, що апеляційні скарги представника ОСОБА_3, що діє в інтересах ОСОБА_4, та ОСОБА_2 підлягають відхиленню, а апеляційна скарга Банку - частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом 1-ої інстанції встановлено і підтверджено матеріалами справи те, що 16 березня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №ODMLGK01420068, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримав кредит в сумі 75 000,00 дол. США для придбання нерухомого майна, з кінцевим терміном повернення 16 березня 2027 року, при сплаті відсотків за користування кредитом 10,08 % річних, а також інших платежів в порядку, на умовах та в строки, визначених кредитним договором.

Згідно умов договору, відповідач зобовязується повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені договором платежі.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором сторони 16.03.2007 року уклали також договір іпотеки №ODMLGK01420068, згідно з яким відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру №62 по вул. Канатна (вул.Свердлова), буд. 101, корп. В, в м.Одесі, загальною площею 50,80 кв.м., житловою площею 28,90 кв.м.

Іпотечне майно належить ОСОБА_2В на праві власності. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 550450,00 грн.

Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі.

ОСОБА_2 порушив свої зобовязання за договором кредиту, в наслідок чого у нього станом на 25.08.2013 року виникла заборгованість зі сплати кредитних коштів на загальну суму 154 415,25 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 1 233 777,82 грн.

Частково задовольняючи вимоги Банку, суд 1-ої інстанції виходив з того, що позивач, як іпотекодержатель, має право на підставі ст.ст.33, 38, 39 Закону України «Про іпотеку» та умов іпотечного договору захистити свої майнові права, звернувшись до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу та укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем, з можливістю здійснення Банком всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

З урахуванням того, що 07.06.2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», і те, що іпотечна квартира підпадає під критерії цього закону, суд зупинив звернення стягнення на предмет іпотеки на час його дії.

При цьому суд також відмовив Банку в задоволенні вимог про виселення ОСОБА_2 та інших мешканців із спірної квартири.

Колегія погоджується з висновками суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, відмови в виселенні інших мешканців із спірної квартири, застосування Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» і вважає, що вони відповідають фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

Твердження в апеляційній скарзі Банку про те, що судом неправильно застосований Закон України від 07.06.2014 року, оскільки у відповідача ОСОБА_2 є інше житло у вигляді трьохкімнатної квартири №117, по вул. Комітетська, 17/19 у м.Одесі, є безпідставні і спростовуються витягом з Єдиного реєстру прав власності на нерухоме майно. З вказаного витягу вбачається, що дана квартира дійсно належала відповідачу, але у 2008 році на підставі договору купівлі-продажу від 22.08.2008 року була продана родині Шевчук, про що скоєна державна реєстрація 16.02.2009 року (а.с.158).

Доводи апеляційних скарг ОСОБА_2 про порушення судом норм процесуального права в частині відмови в клопотанні про залучення до участі у справі у якості третьої особи ОСОБА_4, не спростовують висновків суду, що стосуються суті спору і не є підставою для скасування рішення суду.

Доводи скарги ОСОБА_2 про те, що судом не задоволено клопотання про обєднання даної цивільної справи з цивільною справою за його позовом про визнання кредитного договору недійсним, яка знаходилась в провадженні іншого судді, також не є підставою для скасування рішення суду.

При цьому колегія враховує те, що до постановлення оскаржуваного рішення, 10.12.2014 року справа за позовом ОСОБА_2 до Банку про визнання кредитного договору недійсним була розглянута і в позові йому відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 24 березня 2015 року вказане рішення залишено без змін.

За таких підстав, колегія вважає, що суд 1-ої інстанції повно і всесторонньо дослідив матеріали справи, дав належну правову оцінку всім наявним доказам і постановив в цій частині рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Між тим, колегія не може погодитись з рішенням суду про відмову Банку в позові про виселення ОСОБА_2 з іпотечної квартири.

Відмовляючи в цій частині позову, суд виходив з того, що вказані вимоги суперечать ч.3 ст.40 Закону України «Про іпотеку» та ч.3 ст.109 ЖК України і прийшов до висновку, що примусове виселення на підставі рішення суду здійснюється тільки за умов відмови мешканців добровільно звільнити житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя. При цьому, на час ухвалення рішення, Банком не було надано доказів щодо отримання відповідачем письмового повідомлення про необхідність виселення.

Однак, колегія з такими висновками погодитись не може.

При вирішенні цього питання, суд не прийняв до уваги те, що вказана процедура виселення стосується позасудового врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Вимоги закону про направлення мешканцям письмової вимоги не стосується їх виселення на підставі рішення суду.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.40 ЗУ «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншою особою, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

З урахуванням викладеного, рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового - про виселення ОСОБА_2 з іпотечної квартири, зі зняттям його з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України, до повноваження якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу спірної квартири.

Що стосується ОСОБА_4, яка зареєстрована в квартирі після укладення кредитного договору і договору іпотеки (у 2009 році), то вона не залучалася Банком в якості відповідача по справі і не може бути виселена з підстав, вказаних позивачем в апеляційній скарзі.

При цьому, колегія вважає, що на рішення суду в цілому, в тому числі і на виселення ОСОБА_2 з квартири, розповсюджуються дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», так як вказані вимоги взаємопов`язані між собою і заявлені Банком на підставі Закону України «Про іпотеку».

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, ст.317 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_3, що діє в інтересах ОСОБА_4, та ОСОБА_2 - відхилити.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 грудня 2014 року в частині відмови ПАТ КБПриватБанк про виселення відповідача ОСОБА_2 з квартири, яка є предметом іпотеки - скасувати.

Виселити ОСОБА_2 із квартири 62, розташованої за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Канатна (вул.Свердлова) буд. 101 корпус В.

Зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України, до повноваження якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу квартири 62, розташованої за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Канатна (вул.Свердлова) буд. 101 корпус В.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили негайно, однак може бути оскаржене в касаційному порядку протягом 20-ти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду

Одеської області: ОСОБА_5

ОСОБА_6

ОСОБА_7