АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/2871/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Дзюбич В.Л.
Провадження № 22-ц/789/1018/15 Доповідач - Гурзель І.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Гурзеля І.В.

суддів - Фащевська Н. Є., Щавурська Н. Б.,

при секретарі - Панькевич Т.І.

з участю сторін - апелянта ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 27 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ у Львівсьій області, Управління Державної автомобільної інспекції ГУ МВС України у Львівсьій області з участю третьої особи Залізничного районного відділу Львівського міського управління ГУ МВС України у Львівсьій області про звільнення автомобіля від арешту та усунення перешод у здійсненні права власності на автомобіль

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2005 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ у Львівсьій області, Управління Державної автомобільної інспекції ГУ МВС України у Львівсьій області, третьої особи Залізничного районного відділу Львівського міського управління ГУ МВС України у Львівсьій області про звільнення автомобіля від арешту та усунення перешод у здійсненні права власності на автомобіль.

Позивач зазначає, що він являється другим власником автомобіля FIAT SCUDO 1.9 D, державний номерний знак НОМЕР_1, який він придбав у серпні 2009 року на підставі договору купівлі - продажу.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 27 травня 2015 року провадження по даній справі справі закрито.

Роз'яснено ОСОБА_1, що заявлені ним вимоги підлягають вирішенню в порядку кримінального судочинства.

Вирішено повернути ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в розмірі 122 грн. згідно квитанції 0.0.353109427.1 від 23.02.2015 року та 124 грн. згідно платежу № 823 від 18.02.2015 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В судовому засіданні апелянт вимоги апеляційної скарги підтримав в межах заявлених вимог у скарзі.

Заслухавши сторону, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Закриваючи провадження по справі суд керувався ст.15 ЦПК ураїни де зазначається, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

При цьому суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, заслухавши пояснення сторін, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинні вирішуватися в порядку кримінального судочинства, оскільки накладена заборона щодо проведення реєстраційних операцій відносно належного позивачу транспортного засобу здійснена згідно постанови слідчого СУ ГУМВС Украіни у Львівській області в рамках кримінального судочинства та постановлена в ході розслідування кримінальної справи, а тому вважає, що вимоги про скасування зазначеної постанови не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, що є підставою для закриття провадження у справі відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким твердженнями, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст.15,16 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Встановлено, що в серпні 2009 року ОСОБА_1 придбав автомобіль FIAT SCUDO 1.9 D, номер кузова НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_1 на підставі договору купівлі продажу. Відповідно до відповіді УДАІ УМВС України в Тернопільській області за № 1/13-01/2015, від 13.01.2015 року, ОСОБА_1, являється другим власником даного транспортного засобу на тереторії України.

Під час здійснення реєстрації вище вказаного автомобіля відповідно до п.15 "Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів. а також самохідних машин , сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей , причепів, напівпречепів, мотокалясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів" було перевірено за Єдиним державним реєстром Державтоінспекції та автоматизованою базою даних про розшукувані транспортні засоби на час реєстрації транспортний засіб під арештом чи забороною здійснення реєстраційних операцій не перебував.

Постановою старшого слідчого СУ ГУМВС України у Львівській області Гелецьким В.І., від 16.03.2012 року накладено заборону на проведення реєстраційних операцій (реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку) автомобіля FIAT SCUDO 1.9 D в межах кримінальної справи № 181-0062, порушеної 20.02.2011 року за фактом вчинення злочену, передбаченого ч.1.3 ст. 358 ,ч.4 ст.190 КК України.

Однак, у даній кримінальній справі №181-0062 відповідно до досудового розслідування по кримінальному провадженні за № 0001639 на даний час не прийнято остаточного рішення

Слід зазначити, що відповідно до листа-відповіді №16/14-467, від 20.01.2015 року Старшого слідчого СВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області Жовківської С.І.- ОСОБА_1. не був учасником, підозрюваним чи обвинуваченим у даній кримінальній справі, а також даний автомобіль не визнаний речовим доказом в кримінальному провадженні № 0002639.

За вказаних обставин ОСОБА_1 позбавлений процесуальних можливостей в кримінальному судочинстві на захист своїх майнових прав .

Нормою статті 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власни розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.2 ст.214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний врахувати висновки Верховного Суду України, викладенні у рішеннях прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.355 ЦПК України.

Приписами ч.1 ст. 360-7 ЦПК України встановлено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Так, згідно установленої судової практики Верховного Суду України, висловленої в постанові від 15.05.2013 року, прийнятій за наслідками розгляду справи № 6-26 цс-13, предметом якої був спір за позовом власника про звільнення майна з під арешту, накладеного в процесі кримінального провадження, при розгляді якої Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого, «право власності особи, яка не є учасником кримінального провадження, має захищатися шляхом звільнення цього майна з-під арешту, тобто законодавство про захист права власті поширюється на ці відносини».

Керуючись п.5 ч.1 ст.307, ст.ст. 311, 313, 314, 315,317,319 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скаргу ОСОБА_1 задовільнити .

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 27 травня 2015 року скасувати.

Справу направити на новий судовий розгляд до Тернопільського міськрайоннного суду для продовження розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: