У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

ЧерненкоВ.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_5, Державна реєстраційна служба України, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на майно за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі представника уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2014 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 6 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 16 вересня 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство ПАТ «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»), та ОСОБА_3 було укладено договір споживчого кредиту на суму 110 тис. Євро, що згідно з курсом Національного банку України складало 755 220 грн 51 коп., під 14 % річних. Цього ж дня на забезпечення виконання кредитного зобов'язання ОСОБА_3 згідно двох договорів іпотеки передав банку належні йому на праві власності квартири АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2. 8 грудня 2001 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу права вимоги за вищевказаним кредитним договором та договорами іпотеки, відповідно до яких новим кредитором позичальника є товариство.

Оскільки відповідач порушив умови кредитного договору і допустив заборгованість у розмірі 187 920,05 Євро, що згідно курсу Національного банку України становить 2 023 555 грн 05 коп., позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за ним права власності на вказані квартири, що передбачено умовами договорів іпотеки.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2014 року у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 6 серпня 2015 року рішення районного суду змінено та відмовлено у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» з інших правових підстав.

У касаційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» в особі представника уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що зі змісту преюдиційного рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 6 липня 2012 року, що набрало законної сили, вбачається, що договори іпотеки є неукладеними, оскільки вказаний у них опис предмета іпотеки виключає його ідентифікацію з жилими приміщеннями, що існували на дату укладання таких договорів, оскільки була одна квартира, а наразі вони є ізольованими, тобто реєстраційні дані квартир, вказані в договорах іпотеки від 16 вересня 2008 року, належать нерухомому майну, якого не існувало на дату укладання іпотечних договорів.

Апеляційний суд, змінюючи рішення суду першої інстанції в частині правового обґрунтування відмови ПАТ «Дельта Банк» у позові, виходив із того, що договори іпотеки є укладеними, предмет іпотеки є ідентифікований, проте позивач, як іпотеко держатель, не реалізував передбачене у договорах іпотеки від 16 вересня 2008 року право на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом укладання окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у позасудовому порядку, а, отже, ним невірно обраний спосіб судового захисту порушених прав.

Проте повністю погодитись із таким висновком апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, що 16 вересня 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_3 укладено договір споживчого кредиту на суму 110 тис. Євро, що згідно з курсом Національного банку України складало 755 220 грн 51 коп., під 14 % річних для особистих потреб.

16 вересня 2008 року на забезпечення виконання своїх кредитних зобов'язань за двома укладеними договорами іпотеки ОСОБА_3 передав банку належні йому на праві власності однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 та двокімнатну квартиру АДРЕСА_2.

8 грудня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладений договір купівлі-продажу права вимоги за вищевказаним кредитним договором та договорами іпотеки.

Отже, згідно зі ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні замінений іншою особою і до нового кредитора, ПАТ «Дельта Банк», перейшли всі права первісного кредитора, ПАТ «УкрСиббанк», в існуючому зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Відповідач ОСОБА_3 порушив умови кредитного договору і допустив заборгованість у розмірі 187 920,05 Євро, що згідно курсу Національного банку України становить 2 023 555 грн 05 коп.

Судом також установлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 6 липня 2012 року за ОСОБА_5 визнано право власності на 1/2 частини квартир АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2.

Частиною другою ст. 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, у тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно із ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Пунктами 4.3 договорів іпотеки від 16 вересня 2008 року між сторонами визначено, що іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із перерахованих у цьому пункті способів, у тому числі шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань у порядку, установленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку», що є відповідним іпотечним застереженням.

Відповідно до ч. 1 ст. ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 16 ЦК України, ч. 3 ст. 33, ст. 36, ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові № 6-124 цс 13 від 11 грудня 2013 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Зазначене апеляційний суд не врахував та дійшов передчасного висновку про відмову в позові, що позивач не реалізував свого права на позасудове вирішення спору.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, не встановлені, судове рішення апеляційного суду не може вважатись законним й обґрунтованим, тому відповідно до ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі представника уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 6 серпня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

С.Ф.Хопта

В.А.Черненко

С.П.Штелик