Справа № 653/846/15-ц
Провадження № 2/653/451/15
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

07.08.2015

Генічеський районний суд Херсонської області, у складі:

головуючої судді - Шарко Н.А.,

секретаря - Разумної А.В.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Генічеську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Павлівської сільської ради Генічеського району Херсонської області про визнання права власності,

встановив:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою до Павлівської сільської ради Генічеського району Херсонської області, в якій просила визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в період членства позивача в колгоспі 60 років Жовтня, яке в подальшому було реформовано в КСП «Родина», їй на підставі рішення правління цього господарства у 1976р. було надано у безстрокове користування житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1. 05 квітня 1988р. виконавчим комітетом Генічеської районної ради було прийнято рішення про оформлення права власності на житлові будинки, що знаходились у с. Павлівка, і перебували на балансі колгоспу 60 років Жовтня. Рішенням виконкому за №91 від 01 червня 1988р. Генічеському МБІ було доручено провести реєстрацію житлових будинків цього господарства. Однак, вказане рішення виконано не було, у зв'язку з розпадом СРСР. 2006р. КСП «Родіна» було ліквідоване, питання про належність житлового фонду вирішено не було. Починаючи з січня 2001р. позивач фактично законно, добросовісно, відкрито володіє та користується вказаним будинком, у зв'язку з чим вважає, що це є підставою для визнання за нею права власності у порядку набувальної давності.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Суду пояснив, що позивач дійсно більше десяти років відкрито та безперервно користується вказаним домоволодінням, а тому є законні підстави для визнання за нею права власності на даний будинок.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Свою правову позицію стосовно заявлених позовних вимог не висловив. Суд вважає за можливе згідно ст. ст.224, 226 ЦПК України провести заочний розгляд даної справи.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з 1976 р. стала членом колгоспу 60 років Жовтня Генічеського району Херсонської області. У період її членства, правлінням колгоспу було прийнято рішення про надання сімї позивача житлового будинку, який розташований в по АДРЕСА_1.

05 квітня 1988р. виконавчим комітетом ради народних депутатів м. Генічеська було прийнято рішення №91 «Про реєстрацію житлових будинків колгоспу 60 років Жовтня с. Павлівка», яким вирішено оформити право власності на житлові будинки, які перебувають на балансі колгоспу 60 років Жовтня, розташовані в с. Павлівка згідно доданого списку, та дано доручення Генічеському МБТІ провести реєстрацію жилих будинків колгоспу 60 років жовтня до 01 червня 1988р.

12 травня 1988р. начальником Генічеського МБТІ було виписано реєстраційне посвідчення колгоспу 60 років Жовтня на будинок АДРЕСА_1. Однак, проведення державної реєстрації права власності за громадянами здійснено не було, з тих підстав, що відбулись політичні зміни в країні, що потягло за собою розпад Радянського союзу, та ліквідацію колгоспу.

У подальшому колгосп 60 років Жовтня було ліквідовано, а правонаступником його стало КСП «Родіна».

Згідно довідки виданої секретарем виконкому Павлівської сільської ради ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_2 дійсно зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 починаючи з 1974р.

Відповідно до довідки за №10/01/2000 від 02 січня 2000р., виданої директором КСП «Родіна» заборгованість за ОСОБА_2 за житловий будинок АДРЕСА_1 станом на 01 січня 2000р. відсутня.

Згідно довідки за №02/06-26 від 23 червня 2015р., виданої головою Павлівської сільської ради Генічеського району Херсонської області, після ліквідації КСП «Родіна» правонаступників не має, рішення щодо оформлення права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 не приймалось.

На сьогоднішній день ОСОБА_2 більше 10 років продовжує проживати у будинку, добросовісно та безперервно користується даним нерухомим майном, доглядає за будинком з господарськими будівлями та утримує його прибудинкову територію, постійно робить в ньому поточний ремонт. Оскільки, оформити право власності іншим шляхом не має можливості, тому звернулась до суду з вказаним позовом.

Надаючи праву оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно із ст. 325 ЦК України, суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи, які можуть бути власниками будь-якого майна.

Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 4 цієї статті, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Згідно з пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності ЦК. Таким чином, граничний час, з якого потрібно починати відлік набувальної давності на чуже майно, з 01 січня 2001 року. При цьому слід визнати, що якщо строк давнісного володіння почався раніше 01 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк після 01 січня 2001 року. У той же час, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то у строк набувальної давності цей період зараховується повністю.

Чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності та законодавство, що регулює прядок вирішення спорів про набуття права власності за набувальною давністю, суд вважає, що ОСОБА_2 на протязі всього часу володіння майном, а саме з 1976р. знала, що на це майно не претендують інші особи і вона отримала це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього; всі витрати по утриманню та догляду за вказаним житловим будинком здійснює позивач, оскільки більш ніж 30 років володіє вказаним житловим будинком, утримує його в належному стані, здійснює його ремонт та сплачує відповідні комунальні платежі. Факт відкритості та безперервності володіння ОСОБА_2 спірним будинком підтверджується довідками Павлівської сільської ради, даними інвентарної справи №166 на будинок АДРЕСА_1.

Враховуючи, що у судовому засіданні було доведено, що позивач добросовісно заволоділа будинком АДРЕСА_1, позивач відкрито та безперервно володіє спірним будинком більш ніж десять років, суд вважає за можливе, відповідно до чинного законодавства України, визнати за нею право власності на будинок в порядку набувальної давності.

На підставі ст.ст. 344, 377 ЦК України, керуючись ст.ст.212-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії рішення.

Суддя Н. А. Шарко