Провадження № 2/127/3574/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2015 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Іщук Т.П.,

при секретарі Коваленко Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення та зобов'язання вчинити дії. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_3, власник квартири АДРЕСА_1. 08.02.2013 року ОСОБА_3 складено заповіт, яким вона розпорядилася всім своїм майном на випадок її смерті та заповіла його позивачу ОСОБА_1 Позивач своєчасно звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але для отримання свідоцтва про право на спадщину необхідно виготовити ряд документів, зокрема, технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1. Однак, відповідач самовільно захопила квартиру, змінила замки та в приміщення нікого не допускає, пояснюючи, що це її майно. За таких обставин позивач просила виселити ОСОБА_2 з вказаної квартири та зобов'язати її передати повіреному ОСОБА_4 домову книгу, розрахункові книжки для оплати за газопостачання, водопостачання, користування телефоном, електроенергією, а також стягнути судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позов підтримав за викладених у позовній заяві обставин та просив його задовольнити.

Представник відповідач ОСОБА_5 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважаючи їх необґрунтованими. При цьому відмічав, що позивачка не довела, що набула право власності на спірне майно і їй хтось чинить перешкоди. Натомість, вказував на правомірність володіння ОСОБА_2 цим майном.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлені наступні фактичні обставини у справі та правовідносини, врегульовані нормами ЦК України щодо захисту права власності та спадкування.

Судом встановлено, що 08.02.2013 року ОСОБА_3 складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенком В.Б., яким остання розпорядилася, що на випадок смерті усе її майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право за законом, заповідає ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданим 14 серпня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області.

У визначений законом шестимісячний строк позивач ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Лукашенка В.Б. з заявою про прийняття спадщини, про що свідчить витяг про реєстрацію у Спадковому реєстрі.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини воно належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Позивач, звертаючись до суду, посилалася на дублікат свідоцтва про право власності на житло від 30.12.2014 року, який виданий відповідно до рішення виконкому Вінницької міської ради від 05.03.2015 року №478 та відповідно до якого частка ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 становила 1/2, та зважаючи на право спадкоємця щодо цього майна.

Разом з тим, судом встановлено, що ОСОБА_3 ще за життя розпорядилася своїм майном. Відповідно до рішення Постійно діючого третейського суду при ПУМТБ у м.Вінниці від 19.02.2008 року в справі №3/8-08 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_7 про визнання договору дарування дійсним, визнання права власності та визначення меж земельної ділянки, визнано дійсним договір дарування частини квартири та частини житлового будинку з господарськими будівлями від 24.12.2007 року та визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 ідеальної частки квартири АДРЕСА_1, та 3/20 ідеальних частки будинку з відповідною частиною господарських будівель за АДРЕСА_1.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06.02.2013 року, яке набрало законної сили 19.02.2013 року, визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 ідеальної частки квартири АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло серія НОМЕР_2 від 30.12.2004 року, яке зареєстроване КП «ВООБТІ» від 08.02.2005 року в книзі № 641, реєстр № 9841/68439, та на 29/200 ідеальних частки будинку з відповідною частиною господарських будівель АДРЕСА_1, що раніше належала ОСОБА_3 на підставі фактичного прийняття спадщини від ОСОБА_9, власність якого на дану частку існувала на підставі рішення Народного суду міста Вінниці у цивільній справі № 1269 від 07.08.1962 року.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Таким чином, з огляду на те, що ОСОБА_3 за життя відчужила належне їй нерухоме майно по АДРЕСА_1, вказане майно належить відповідачу у справі на праві власності, що підтверджується рішенням суду, це майно не належало померлій на момент смерті, тому воно не входить до складу спадщини після померлої ОСОБА_3 та відповідно у ОСОБА_1 не виникло права на його спадкування, відтак і вимога про усунення перешкод у користуванні ним є безпідставною та необґрунтованою.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні цієї позовної вимоги ОСОБА_1 слід відмовити.

Щодо заявленої позовної вимоги про зобов'язання відповідача передати розрахункові книжки, то зважаючи, що ця вимога є похідною від первісної вимоги, в задоволенні якої судом відмовлено, відповідно не підлягає задоволенню і вимога про передачу розрахункових книжок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 319, 321, 1216, 1218 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення та зобов'язання вчинити дії відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний термін з дня його проголошення.

Суддя: