Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/604/15-ц
Провадження № 2/499/294/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"17" грудня 2015 р. смт. Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді Кравчука О.О., учасника цивільного процесу секретаря судового засідання Кирилової С.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до сільськогосподарського підприємства «Вікторія» (ТОВ) про стягнення заборгованості з орендної плати,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач 1), ОСОБА_2 (далі позивач 2) звернулися до суду із позовної заявою до сільськогосподарського підприємства «Вікторія» (ТОВ) (далі відповідач) про стягнення заборгованості з орендної плати, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач не погоджується на сплату орендної плати за договорами за період 2012-2014 років, виходячи з нормативної грошової оцінки належних їм земельних ділянок.

При цьому позивачі вказують, що 14 вересня 2008 року їх мати ОСОБА_3 (далі спадкодавець) уклала з відповідачем договір № 5 оренди земельної ділянки площею 10,29 га (далі договір №5) та договір № 5/1 оренди земельної ділянки площею 9,32 га (далі договір №5/1). Строк дії договорів сторонами встановлений на 5 років, починаючи з дати його реєстрації, тобто з 06 квітня 2009 року. 27 листопада 2012 року їх мати померла, а тому вони як спадкоємці після її смерті, в установлений законом строк прийняли спадщину. Позивач 1 успадкувала земельну ділянку під № 89, яка розташована за адресою: масив 6 (шість) Павлинська сільська рада Іванівського району Одеської області, площею 9,32 га у межах згідно з планом, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, позивач 2 успадкувала земельну ділянку під № 90, яка розташована за адресою масив 6 (шість) Павлинська сільська рада Іванівського району Одеської області, площею 10,29 га у межах згідно з планом, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. З урахуванням грошової оцінки кожної земельної ділянки у розмірі 68970 гривень позивачами було предявлено позовну заяву до відповідача щодо стягнення орендної плати у розмірі 2069 гривень 10 копійок за використання належних їм земельних ділянок за період 2012-2014 років, що відповідно становить 3 відсотки від грошової оцінки землі. Рішенням Іванівського районного суду Одеської області від 20 січня 2015 року позовну заяву було задоволено та стягнуто з відповідача на їх користь заборгованість з орендної плати у розмірі 10325 гривень 50 копійок (далі рішення від 20 січня 2015 року). Рішення відповідачем було виконано, який здійснив оплату у розмірі 10325 гривень 50 копійок та 2069 гривень 10 копійок у 2012 році. Після ухвалення рішення від 20 січня 2015 року, ними було зясовано, що сума заборгованості з орендної плати визначена невірно, так як нормативна грошова оцінка кожної земельної ділянки в зазначений період складає 167617,59 гривень.

За таких обставин, виходячи з недорахованої орендної плати у загальному розмірі 17756,58 гривень, позивачі просять стягнути з відповідача на користь кожної з них недораховану заборгованість з орендної плати за 2012-2014 роки у розмірі 8888 гривень 29 копійок та понесені судові витрати, які складаються із суми судового збору в розмірі 243 гривні 60 копійок.

В судовому засіданні позивачі та їх представник просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, та пояснили, що позивач та відповідач досягли домовленості за договорами щодо встановлення розміру оплати за оренду земельних ділянок виходячи з розміру 3 відсотків визначеної вартості земельної ділянки. Ці обставини встановлені рішенням від 20 січня 2015 року, яке відповідачем не оскаржувалось, а рішення виконане в повному обсязі. Договори були укладені після опублікування Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» від 19 серпня 2008 року №725/2008, далі Указ від 19 серпня 2008 року).

Відповідач діючи через свого представника на виклик суду для надання особистих пояснень в судове засідання не зявився, направив до суду заперечення (а.с. 50-52) в якому зазначив, що орендна плата встановлена договорами, не може бути змінена, а норми Указу від 19 серпня 2008 року носять рекомендаційний характер.

Сторонам в ухвалі про відкриття провадження у справі від 05 березня 2015 року роз'яснено, що вони зобов'язані подати до суду усі наявні, належні та допустимі докази й надано строк для подання до суду доказів (а.с. 36-37).

Суд забезпечивши сторонам сприяння всебічному, повному з'ясуванню обставин справи вирішив справу на підставі наступних доказів наданих сторонами.

Позивачу 1 належить земельна ділянка 89, яка розташована за адресою: масив 6, Павлинська сільська рада Іванівського району Одеської області, площею 9,32 га у межах згідно з планом, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування після смерті спадкодавця, належної їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №091039 (а.с. 9-11).

Позивачу 2 належить земельна ділянка 90, яка розташована за адресою: масив 6, Павлинська сільська рада Іванівського району Одеської області, площею 10,29 га у межах згідно з планом, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування після смерті спадкодавця, належної їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №091040 (а.с. 12-14).

За договорами оренди №5, №5/1 спадкодавець 14 вересня 2008 року уклала договори з відповідачем строком на 5 років (а.с. 15-16, 24-25).

Відповідно до витягу про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 27 січня 2015 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки належної позивачу 2 площею 10,2865 га станом на 2012-2014 роки складає 167617,59 копійок (а.с. 34).

Відповідно до витягу про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 27 січня 2015 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки належної позивачу 1 площею 9,3217 га станом на 2012-2014 роки складає 167617,59 копійок (а.с. 35).

Рішенням від 20 січня 2015 року на користь позивачів стягнуто з відповідача заборгованість з орендної плати за 2012-2014 роки у розмірі 10325 гривень 50 копійок.

Встановивши зазначені обставини і визначивши відповідно до них правовідносини, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Вирішуючи питання про застосування норм матеріального права, суд виходив з такого.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.( ч.1 ст. 626 ЦК України).

Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору (ч.2 ст. 626 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ч.1 ст. 629 ЦК України).

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом (ч.1, 2 ст. 632 ЦК України).

Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст. 651 ЦК України).

За договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату (ч.1 ст. 792 ЦК України).

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону України «Про оренду землі», далі Закон).

Істотною умовою договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (п. 3 ч.1 ст. 15 Закону).

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди (ч.2, 3 ст. 21 Закону).

Визнати одним із пріоритетних завдань пореформеного розвитку аграрного сектора економіки забезпечення підвищення рівня соціального захисту сільського населення, зокрема шляхом запровадження плати за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв) у розмірі не менше 3 відсотків визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, земельної частки (паю) та поступового збільшення цієї плати залежно від результатів господарської діяльності та фінансово-економічного стану орендаря (п.1 Указу Президента «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)»від 02 лютого 2002 року №92/2002 далі Указ від 02 лютого 2002 року).

Застосовуючи зазначенні в рішенні нормативно-правові акти, беручи до уваги докази в їх сукупності та кожен окремо, суд виходить з таких мотивів.

Систематичний аналіз наведених в рішенні норм свідчить, що сторони за договором за домовленістю можуть встановлювати ціну договору. Розмір та умови оплати за договором не можуть суперечити чинному на час укладення договору законодавству.

Сторони фактично погодили ціну за договорами №5, №5/1, що вбачається з рішення від 20 січня 2015 року за яким відповідач визнав позовну заяву та добровільно здійснив виплату за рішенням, виходячи з розміру 3 відсотків визначеної вартості земельної ділянки.

Суд погоджується з розрахунком наданим позивачами, виходячи з щорічної орендної плати, за кожну земельну ділянку у розмірі 5028 гривень 53 копійки, яка складається з нормативної грошової оцінки земельної ділянки 167617 гривень 59 копійок помноженої на 3 відсотки, що становить загалом 30171 гривня 18 копійок.

Оскільки, відповідач сплатив позивачу за період 2012-2014 роки загальну суму у розмірі 12394 гривні 6 копійок, недорахована орендна плата становить розмір 17756 гривень 58 копійок.

Таким чином, з відповідача на користь кожного з позивачів підлягає стягненню сума 8888 гривень 29 копійок.

Вирішуючи справу керуючись процесуальними нормами суд зазначає, що за ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб, в межах позовних вимог та на підставі поданих ними доказів.

З ч.1 ст.58 ЦПК України вбачається, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

З ч. 3 ст. 61 ЦПК України вбачається, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З ч.1 ст.88 ЦПК України вбачається, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивачами при зверненні до суду було сплачено судовий збір, які суд стягує з відповідача на користь кожного з позивачів.

Аналізуючи зібрані у справі докази, кожен окремо та всі в сукупності, матеріальні та процесуальні норми суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Керуючись ст.ст. 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до сільськогосподарського підприємства «Вікторія» (ТОВ) про стягнення заборгованості з орендної плати задовольнити.

Стягнути з сільськогосподарського підприємства «Вікторія» (ТОВ) на користь ОСОБА_1 недораховану заборгованість з орендної плати за 2012-2014 роки у розмірі 8888 (вісім тисяч вісімсот вісімдесят вісім) гривень 29 копійок.

Стягнути з сільськогосподарського підприємства «Вікторія» (ТОВ) на користь ОСОБА_2 заборгованість з орендної плати за 2012-2014 роки у розмірі 8888 (вісім тисяч вісімсот вісімдесят вісім) гривень 29 копійок.

Стягнути з сільськогосподарського підприємства «Вікторія» (ТОВ) на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Стягнути з сільськогосподарського підприємства «Вікторія» (ТОВ) на користь ОСОБА_2 понесені нею судові витрати у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Іванівський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його отримання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційної скарги.

СуддяОСОБА_4