Справа № 392/689/15-ц
Провадження № 2/392/395/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2015 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Кратка Д.М., із участю секретаря судового засідання Жельман О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мала Виска цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1. Свої позовні вимоги обгрунтовувала тим, що вона є власником зазначеної вище квартири, відповідач з 2011 року у вказаній квартирі не проживає, хоча залишається в ній зареєстрований, як за місцем свого проживання, на даний час вона вирішила отримати субсидію, але реєстрація місця проживання у ній відповідача позбавляє можливості її отримати, у зв'язку із чим змушена звернутися до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

В судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_3 підтримала пред'явлений позов та просили його задовольнити з підстав викладених у ньому.

Відповідач у судовому засіданні, що мало місце 27 травня 2015 року, пояснив, що з грудня 2010 року він проживає за адресою: АДРЕСА_2, а з 2012 року за адресою: АДРЕСА_3, з іншою жінкою, із якою перебуває у цивільному шлюбі, вважає, що він має право бути зареєстрованим, як за місцем свого проживання у квартирі АДРЕСА_1, та не несе витрати пов'язані з її утриманням з тих підстав, що не проживає у ній.

В подальшому у судові засідання відповідач не з'являвся та про причини своєї неявки суд не повідомляв, достеменно знаючи, що в суді розглядається вказана справа за позовом ОСОБА_1 до нього, тобто про визнання його таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пояснили, що часто відвідують квартиру АДРЕСА_1, власником якої є позивач і з 2010-2011 років не бачили у цій квартирі ОСОБА_2, який є колишнім чоловіком ОСОБА_1, його речей у квартирі вони теж не бачили, а лише знають, що він проживає в іншому місці в смт. Смоліне Маловисківського району Кіровоградської області.

Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх співставленні та сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 21 січня 2004 року, який зареєстрований в Кіровоградському обласному об'єднаному бюро технчної інвентаризації, реєстраційний № 1783 від 24 лютого 2004 року (а.с. 13).

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 24 листопада 2010 року, було розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 11 лютого 2005 року Ребедайлівською сільською радою Кам'янського району Черкаської області, актовий запис № 1 (а.с. 8)

З Довідки № 742 від 21 квітня 2015 року виданої КП «Енерговодоканал» Смолінської селищної ради вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 прописані: ОСОБА_1, 1979 року народження, ОСОБА_6, 2014 року народження, ОСОБА_7 та ОСОБА_2, 1955 року народження (а.с. 9).

В Акті про встановлення факту не проживання громадян від 08 квітня 2015 року, посвідченого Смолінською селищною радою Маловисківського району Кіровоградської області серед іншого зазначається, що в квартирі АДРЕСА_1 громадянин ОСОБА_2 не проживає з 2011 року (а.с. 10).

Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до положень ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно ч. 2 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїх майном.

Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має право використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до положень ст.ст. 57- 60 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв'язку, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні достовірно встановлений той факт, що відповідач - ОСОБА_2 понад 1 (один) рік не проживає в квартирі АДРЕСА_1, а тому втратив право користування цим житловим приміщенням, а наявність факту реєстрації відповідача, як за місцем свого проживання перешкоджає належним чином позивачу користуватися належною їй квартирою.

Таким чином, позов є обрунтованим і підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати.

Враховуючи зазначені вимоги Закону, суд вважає за необхідне стягнути судові витрати з відповідача на користь позивача, а саме 243 грн. 60 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст. 1, 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 179, 209, 212 -215, 218, 222, 223, 292, 294 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1), на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 (ідентифікаційний номер:НОМЕР_2) судовий збір в розмірі 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 06 серпня 2015 року.

Суддя Д.М. Кратко