22-ц/775/740/2015(м)
Головуючий у 1-й інстанції Хараджа О.О.
Суддя-доповідач Биліна Т.І.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючої Биліни Т.І.,

суддів Баркової Л.Л., Бугрим Л.М.

при секретарі Костенко О.О. ,

за участю: представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Новгородської В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_4 на заочне рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 травня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

06 квітня 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтувавши його тим, що він з 24.10.2002 року по 30.11.2006 року перебував у трудових відносинах з відповідачем Публічним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча»(надалі ПАТ «ММК ім. Ілліча»), який при виплаті заробітної плати не проводив передбачену законом індексацію заробітної плати, внаслідок чого порушив його права стосовно оплати праці. Просив стягнути з ПАТ «ММК ім. Ілліча» індексацію за період з 01.03 2003 року по 30.11.2006 року з урахуванням компенсації в розмірі 1615,81грн., а також середній заробіток за час затримки виплати суми індексації за період з 01.12.2006 року по 06.04.2015 року в розмірі 141907.13грн., моральну шкоду в розмірі 1000,00грн. та понесені судові витрати в розмірі 500грн.

Заочним рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 травня 2015 року позовні вимоги задоволено частково з відповідача на користь позивача стягнута індексація заробітної плати з компенсацією заборгованості за період з березня 2003 року по липень 2006 року в сумі 1070,60грн, суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 2500грн. з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов'язкових платежів при їх виплаті, а також 200грн. у відшкодування моральної шкоди та 13 грн. витрат на правову допомогу. Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з вказаним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, мотивуючи її тим, що рішення постановлено з порушенням матеріального та процесуального права, є незаконним та необґрунтованим. Зауважив, що нетривалий час роботи у відповідача не є підставою для зменшення заборгованості підприємства у виплаті заробітної плати. Не згоден позивач і з висновками суду щодо визначення розміру відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу. Позивач просив змінити оскаржуване рішення та задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, а саме стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 76489,60грн., відшкодування моральної шкодив сумі 1000грн. та судові витрати на правову допомогу в сумі 500грн.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити. Представник відповідача Новгородська В.В., просила скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Зважаючи на положення ч.2 ст.305 ЦПК України неявка належно повідомлених осіб, що беруть участь у справі, не є перешкодою для розгляду справи. Колегія суддів вважає можливим розглянути питання щодо ухвалення судового рішення у його відсутності.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач з 24.10.2002 року по 30.11.2006 року перебував у трудових відносинах з ПАТ "ММК ім. Ілліча", що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці (а.с. 5). За цей період йому нараховувалась і виплачувалась заробітна плата без індексації.

Оскільки відбулося порушення законодавства про оплату праці працівник набув право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати.

Перевіривши наданий представником ПАТ «ММК ім. Ілліча» розрахунок індексації заробітної плати ОСОБА_4 з компенсацією за затримку її виплати, суд першої інстанції дійшов висновку, що за період з березня 2003 року по липень 2006 року сума нарахованої, але невиплаченої індексації становить 527,04 грн., а сума компенсації - 543,56 грн.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції.

Вірного висновку дійшов суд першої інстанції і в частині розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, проведеного на підставі наданого відповідачем графіку роботи, згідно якого кількість робочих днів за період з 01.12.2006 року по 18.05.2015 року складає 2120. Враховуючи середньоденний розмір заробітної плати, обчислений у відповідності до «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, який дорівнює 36,08 грн., розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а саме за період з 01.12.2006 року по 18.05.2015 року складає 76489,60 грн. (2120 х 36,08 грн.).

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_2. пояснила, що її довіритель звертався до адміністрації роботодавця з питання добровільної сплати невиплаченої індексації, проте отримав відповідь, що її розмір не перевищує 500грн. Незгода з вказаною сумою стала підставою для звернення до суду.

З наведеного витікає, що між сторонами існував спір.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, виходив із положень ч. 2 ст. 117 КЗпП України та з урахуванням спору між сторонами щодо розміру заборгованості стягнув частково середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, виходячи з принципу розумності, справедливості та співмірності сум індексації з компенсацією та виплаченої позивачеві заробітної плати.

Такі висновки суду першої інстанцій відповідають вимогам закону та ґрунтуються на фактичних обставинах справи.

Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

За наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Як роз'яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» у разі часткового задоволення позовних вимог працівника про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд визначає розмір такого відшкодування з урахуванням розміру спірної суми, на яку працівник мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Тобто застосування принципу співмірності при визначенні розміру відшкодування працівникові середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є правом суду. Дані висновки узгоджуються з положеннями, викладеним у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13.

Суд першої інстанції, виходячи з принципу співмірності прийняв до уваги розмір спірної суми, на яку мав право позивач, частку, яку вона становила у заявлених вимогах, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком та інші конкретні обставини справи, серед яких тривалість часу, протягом якого позивач не переймався невиплатою належних йому при звільненні сум, не звертався до відповідача чи до суду за їх отриманням, що фактично визначило розмір суми середнього заробітку, стягнення якого вимагає позивач.

З урахуванням наведеного та загальних засад цивільного законодавства, справедливості добросовісності та розумності, суд першої інстанції визначив розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 2500 грн., що є адекватним відшкодуванням.

Усі доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи колегія суддів переглянула і дійшла висновків, що судом першої інстанції фактичні обставини з`ясовані повно та всебічно, висновки суду відповідають встановленим фактам. Суд розглянув цивільну справу з дотриманням загальних засад цивільного судочинства - принципу змагальності сторін і диспозитивності цивільного судочинства, що передбачено ст. 11 ЦПК України.

Враховуючи вищенаведене, а також, те, що апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції при розгляді цієї справи вимог матеріального чи процесуального законів або неправильної оцінки досліджених по справі доказів, то підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування судового рішення немає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили цією ухвалою.

Головуючий: Т.І. Биліна

Судді: Л.Л. Баркова

Л.М. Бугрим