У х в а л а

ІМенем УКраїни

5 серпня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.

суддів: Мартинюка В.І., Мостової Г.І.,

Наумчука М.І., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави, за касаційними скаргами ОСОБА_5, яка діє від імені публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», та ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Харківської області від 23 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з указаним позовом, який в подальшому уточнило, посилаючись на те, що 11 серпня 2005 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 345 та додатковий договір до нього, за умовами яких банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 30746,78 доларів США з розрахунку 13,5 % річних за весь час фактичного <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843302/ed_2015_02_12/pravo1/T030435.html?pravo=1>користування кредитом на строк до 10 серпня 2010 року. На забезпечення виконання зобов'язань за цим договором 11 серпня 2005 року між б <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843305/ed_2015_02_12/pravo1/T030435.html?pravo=1>анком та ОСОБА_4 укладено договір застави транспортного засобу № 345 та 21 листопада 2006 року договір про внесення змін та доповнень до нього, відповідно до яких предметом застави є автомобіль марки BMW Х5, 2003 року випуску, ідентифікатор VIN НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_4 на праві власності. 21 листопада 2006 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за згодою банку укладено договір переведення боргу <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843302/ed_2015_02_12/pravo1/T030435.html?pravo=1> у розмірі 30746,78 доларів США. 30 червня 2010 року між ПАТ «Дельта Банк», Національним банком України та ТОВ «Український промисловий банк», укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань останнього позивачу. Оскільки боржник умови кредитного договору протягом тривалого часу належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 4 червня 2014 року утворилася заборгованість у сумі 346729 грн 51 коп., просило задовольнити позов.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 5 грудня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 23 березня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 21 листопада 2006 року у розмірі 346729 грн 51 коп., судові витрати у розмірі 5507 грн 14 коп. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_3 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_5, яка діє від імені публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», просить змінити рішення апеляційного суду та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Касаційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що строк позовної давності не пропущено, оскільки він перервався, тому з ОСОБА_3 підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором.

Відмовляючи у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет застави виходив із того, що у договорі про передачу активів та кредитних зобов'язань за договором від 30 червня 2010 року зазначено не заставний, а інший автомобіль.

З такими висновками апеляційного суду повністю погодитися не можна.

Судами встановлено, що 11 серпня 2005 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 345 та додатковий договір до нього, за умовами яких банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 30746,78 доларів США з розрахунку 13,5 % річних за весь час фактичного <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843302/ed_2015_02_12/pravo1/T030435.html?pravo=1>користування кредитом на строк до 10 серпня 2010 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за цим договором 11 серпня 2005 року між б <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843305/ed_2015_02_12/pravo1/T030435.html?pravo=1>анком та ОСОБА_4 укладено договір застави транспортного засобу № 345 та 21 листопада 2006 року договір про внесення змін та доповнень до нього, відповідно до яких предметом застави є автомобіль марки BMW Х5, 2003 року випуску, ідентифікатор VIN НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_4 на праві власності.

21 листопада 2006 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за згодою кредитора укладено договір переведення боргу <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843302/ed_2015_02_12/pravo1/T030435.html?pravo=1> у розмірі 30746,78 доларів США.

30 червня 2010 року між ПАТ «Дельта Банк», Національним банком України та ТОВ «Український промисловий банк», укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань останнього на користь позивача.

У зв'язку з тим, що боржник умови кредитного договору протягом тривалого часу належним чином не виконував, станом на 4 червня 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 346729 грн 51 коп.

Згідно зі ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (ст. 264 ЦК України).

Вирішуючи питання про позовну давність апеляційний суд виходив із того, що позовна давність перервалася, оскільки 13 квітня 2011 року ОСОБА_3 шляхом написання заяви визнав заборгованість за кредитним договором.

Однак, у заяві, на яку посилався суд на підтвердження вчинення ним дій, що свідчать про визнання боргу і переривання у зв'язку з цим позовної давності, не міститься відомостей, які б вказували про визнання останнім боргу, в ній викладені обставини про звернення представника кредитора з приводу наявності боргу. ОСОБА_3 в цій заяві зазначає про передачу у 2009 році автомобіля на його погашення.

З огляду на викладене, висновок апеляційного суду про те, що у зв'язку з її написанням відповідачем перервалася позовна давність є передчасним.

Вирішуючи спір в частині звернення стягнення на предмет застави апеляційний суд виходив із того, що банком не надано доказів про те, що саме заставний автомобіль передано за договором про передачу активів та кредитних зобов'язань, тому підстави для задоволення позову у цій частині відсутні.

Між тим, із матеріалів справи вбачається, що предметом застави був автомобіль марки BMW Х5, 2003 року випуску, ідентифікатор VIN НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_4 на праві власності.

Саме на цей автомобіль позивач просив звернути стягнення і згідно умов договору про передачу активів та кредитних зобов'язань від 30 червня 2010 року позивачу передані зобов'язання за договором застави від 21 липня 2006 року, за яким на забезпечення виконання кредитного договору від 11 серпня 2005 року вказаний автомобіль був переданий у заставу (а. с. 8-9, 10-11).

При вирішенні спору апеляційний суд наведеного не врахував, безпідставно відмовив у зверненні стягнення при встановленні наявності боргу, не звернув уваги на те, що позивач просив звернути стягнення на автомобіль, що вказаний у договорі застави, який є правомірним, оскільки його недійсність у встановленому законом порядку не оспорена.

Отже, висновки апеляційного суду в частині вирішення вимог, які були предметом розгляду, є суперечливими.

Вказані порушення норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179, 212 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, в зв'язку з чим рішення апеляційного суду не може вважатись законним і обґрунтованим та в силу ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до цього суду.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційні скарги ОСОБА_5, яка діє від імені публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 23 березня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до цього суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді:В.І. Мартинюк Г.І. Мостова М.І. Наумчук О.М. Ситнік