АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Сербіна Н.Г.
Справа № 758/6651/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Шиманського В.Й.

при секретарі: Греку А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бялого Максима Глібовича на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 12 червня 2015 року по справі за поданням державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бялого Максима Глібовича про надання дозволу на примусове входження до майна боржника,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГУЮ у м. Києві Бялий М.Г. звернувся до Подільського районного суду м. Києва з поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2, а саме до садового будинку НОМЕР_3, земельної ділянки НОМЕР_3, кадастровий номер - НОМЕР_1 та земельної ділянки НОМЕР_4, кадастровий номер - НОМЕР_2, що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Стеценка, 28 (СТ Артемівець).

В обгрунтування подання зазначив, що на виконанні у відділі примусового виконаня рішень Управління державної виконавчої служби ГУЮ у м. Києві перебуває виконавче провадження № 40524281 по примусовому виконанню виконавчого листа № 758/13 від 15 травня 2013 року, виданого Подільським районним судом м. Києва, яким визначено: в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № 27/10-100811 від 18 вересня 2008 року в сумі 7791282,41 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки визначений іпотечним договором № 027/Д31416П від 18 вересня 2008 року, укладеним між АБ «Банк регіонального розвитку» та ОСОБА_2, а саме на садовий будинок НОМЕР_3 СТ «Артемівець», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Стеценка, 28, позначений літерою «А» за планом земельної ділянки, загальною площею 123,10 кв.м, житловою площею 58,40 кв.м, лазня позначена літерою «Б» за планом земельної ділянки, що належать ОСОБА_2 на праві власності на підставі рішення Подільського районного суду м.Києва від 01 квітня 2008 року та зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 23 квітня 2008 року в реєстровій книзі № 7-222 за реєстровим номером 3217, земельну ділянку НОМЕР_3, площею 0,0559 гектара, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована по вул. Стеценка, 28 (с/т Артемівець) у Подільському районі м.Києва, цільовим призначенням - для ведення садівництва, що належить ОСОБА_2 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5 від 09 вересня 2003 року виданого згідно договору купівлі- продажу земельної ділянки від 16 липня 2003 року за реєстровим № 5345, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договоір оренди землі за № 03-7-00263; земельну ділянку НОМЕР_4, площею 0,0554 гектара кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована по вул. Стеценка, 28 (с/т Артемівець) у Подільському районі м. Києва, цільовим призначенням - для ведення садівництва, що належить ОСОБА_2 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6 від 01 серпня 2005 року виданого на підставі ухвали Подільського районного суду м.Києва від 14 вересня 2004 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі за № 03-7-01406, шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження.

11 листопада 2013 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Починаючи з моменту відкриття виконавчого провадження боржником жодної суми в рахунок погашення боргу сплачено не було.

28 листопада 2014 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою м. Київ, вул. Стеценка, 28 з метою опису майна за рахунок якого необхідно провести стягнення, однак потрапити на подвір'я не вдалось. Двері відкриті не були, про що складено акт.

04 грудня 2014 року державним виконавцем на адресу боржника було направлено вимогу, якою зобов'язано останнього 15 грудня 2014 року надати доступ до майна, однак вимогу державного виконавця було проігноровано та не виконано. 15 грудня 2014 року потрапити на подвір'я не вдалося можливим, про що складено відповідний акт.

Боржник добровільно рішення суду не виконує. Жодної суми в рахунок погашення боргу не сплатив.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 12 червня 2015 року в задоволенні подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бялого М.Г. про надання дозволу на примусове входження до майна боржника - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бялий М.Г. подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати вказану ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою подання задовольнити.

Вказує на те, що боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Зазначає, що за правилами ст.376 ЦПК України суд розглядає подання за участю державного виконавця, проте державний виконавець не був присутній при розгляді справи у зв'язку з тим, що не був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Апелянт та сторони в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, а тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні подання державного виконавця про примусове входження до майна боржника суд першої інстанції виходив з того, що суду не було надано доказів того, що копія постанови про відкриття виконавчого провадження та вимога державного виконавця про надання доступу до будинку та земельної ділянки були отримані боржником.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції передчасними виходячи з наступного.

У відповідності до ст.30 Конституції України, кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку, як за вмотивованим рішенням суду.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України, міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.ст. 1, 11 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Одним із заходів примусового виконання рішення є звернення стягнення на майно боржника, за яким на державного виконавця покладено обов'язок по проведенню виконавчих дій щодо виявлення майна, його арешту (опису), вилучення та примусової реалізації.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право безперешкодно входити до приміщень та сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, при необхідності примусово відкривати їх.

Згідно положень п.9 ч.3 ст.5 вказаного Закону, державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або іншої особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Згідно з ст.376 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

З аналізу ст.376 ЦПК України вбачається, що розгляд подання про примусове входження до житла чи іншого володіння боржника проводиться судом в судовому засіданні за участю державного виконавця.

Як вбачається з матеріалів справи, суддя розглянув подання без участі державного виконавця та без належного повідомлення останнього про призначене судове засідання.

За змістом ст.376 ЦПК України вирішення питання про тимчасове обмеження конституційного права, а саме про примусове проникнення до житла, за поданням державного виконавця за відсутності останнього не є виправданим, оскільки саме він зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Як наслідок розгляду подання у відсутність представника виконавчої служби, суд першої інстанції порушив порядок, встановленого для вирішення цього питання.

Пунктом 3 ч.1 статті 312 ЦПК України передбачено, що розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бялого Максима Глібовича задовольнити частково.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 12 червня 2015 року скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий:

Судді: