Справа № 156/108/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Нєвєров І.М.
Провадження № 22-ц/773/1261/15 Категорія: 81 Доповідач: Карпук А. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Карпук А.К.,

суддів - Здрилюк О.І., Бовчалюк З.А.,

при секретарі Шугаловій О.М.,

з участю боржника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за поданням головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Іваничівського районного управління юстиції (далі - ВДВС Іваничівського РУЮ) Левчука С.Д. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 за апеляційною скаргою боржника ОСОБА_1 на ухвалу Іваничівського районного суду від 15 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

Головний державний виконавець ВДВС Іваничівського РУЮ звернувся в суд з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1, покликаючись на те, що останній ухиляється від виконання грошового зобов'язання - сплати заборгованості, яка станом на 25 травня 2015 року по зведеному виконавчому провадженні становить 22726,02 грн.

Ухвалою Іваничівського районного суду від 15 травня 2015 року подання головного державного виконавця ВДВС Іваничівського РУЮ про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 задоволено.

Постановлено тимчасово обмежити громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, паспорт НОМЕР_2 виданий Іваничівським РВ УМВС України 05 грудня 1997 року, жителя АДРЕСА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання ним своїх боргових зобов'язань.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати цю ухвалу і прийняти нову ухвалу, якою в задоволенні подання відмовити, покликаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у ВДВС Іваничівського РУЮ перебуває виконавчий лист № 156/108/14-ц виданий Іваничвським районним судом 25 березня 2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райфффайзен Банк Аваль» 13903,91 грн. боргу та вимог Нововолинської ОДПІ про сплату податкового боргу. Станом на 12 травня 2015 року заборгованість по зведеному виконавчому провадженні становить 22726,02 грн.

Задовольняючи подання головного державного виконавця ВДВС Іваничівського РУЮ, суд першої інстанції, керуючись ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" виходив із того, що відносно ОСОБА_1 існують неврегульовані боргові зобов'язання, виконати які останній ухиляється, а тому з метою виконання зобов'язань, як виняток, подання слід задовольнити.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну" від 21 січня 1994 року (зі змінами), громадянин України може бути обмежений управі виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору у передбачених законом випадках.

Пунктом 18 частини 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 7 постанови від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених зокрема, за позовами, що випливають із кредитних правовідносин, у порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» та статтею 377-1 ЦПК, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Отже обов'язковою умовою тимчасового обмеження громадянина у праві виїзду за кордон є ухилення його від виконання рішення суду. Причому дана обставина має бути доведена державним виконавцем, який звернувся в суд із відповідним поданням.

Застосування такого обмеження може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст. 33 Конституції України та ст. 313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

Суд першої інстанції не мотивував й не обґрунтував належними та допустимими доказами факту ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов'язань за виконавчим листом.

Крім того, державним виконавцем не надано доказів того, що ним вчинені всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», спрямовані на погашення боргу, як і не надано доказів, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання судового рішення, що боржник безпідставно не з'являвся на виклики державного виконавця і що такі виклики йому вручалися.

Більше того, порушивши вимоги ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України, згідно з якою участь державного виконавця у розгляді його подання є обов'язковою, суд розглянув справу за його відсутності, що підтверджується текстом оскаржуваної ухвали (а. с. 67).

Отже, відділом державної виконавчої служби не доведено ухилення ОСОБА_1 від сплати боргу.

За таких обставин, у суду першої інстанції не було достатніх підстав для постановлення ухвали про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, тому вказана ухвала підлягає скасуванню у відповідності з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу боржника ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Іваничівського районного суду від 15 травня 2015 року в даній справі скасувати та постановити нову ухвалу.

В задоволенні подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Іваничівського районного управління юстиції Левчука С.Д. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді