АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 637/382/15-ц
Провадження № 22-ц-/790/5878/15 Головуючий І інстанції: Стеганцов С.М.
Категорія: інші Доповідач: Івах А.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Івах А.П.,

суддів - Пономаренко Ю.А., Шевченко Н.Ф.,

при секретарі - Каплаух Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 поданої в особі її представника ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 01 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання удаваним правочину, визнання дійсним договору купівлі-продажу автомобіля, визнання права власності на автомобіль та звільнення майна з-під арешту, третя особа - Ленінський відділ Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання удаваним правочину, визнання дійсним договору купівлі-продажу автомобіля, визнання права власності на автомобіль та звільнення майна з-під арешту, третя особа - Ленінський відділ Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 17 листопада 2008 року вона придбала автомобіль марки Volkswagen,модель Passat, 1991 року випуску, який належав ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3.

Купівля-продаж відбулася за довіреністю від 17 листопада 2008 року, згідно якої уповноважено її та її чоловіка ОСОБА_4 вчиняти всі дії з питань розпорядження вказаним автомобілем, до оформлення якої позивачеві були передані свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, ключі від вказаного автомобіля.

Між сторонами було досягнуто домовленості щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу автомобіля марки Volkswagen, модель Passat, д/н НОМЕР_1, шасі (кузов, рама, коляска) НОМЕР_2, 1991 року випуску, ОСОБА_1 передала ОСОБА_3 гроші в сумі 40 000,00 гривень.

Від працівників ДАІ вона дізналася, що автомобіль оголошено у розшук та на нього накладено арешт Державною виконавчою службою Ленінського району міста Харкова, у зв'язку із чим вона змушена була звернутися до суду із даним позовом.

Рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 01 липня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1, в особі свого представника подала апеляційну скаргу, в якійпросить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та її представника, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені сторонами у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного:

Відповідно до положень ст. ст. 3, 11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За положеннями ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання:

-чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та яким доказами вони підтверджуються;

-чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

-які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

-яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Вимогам цивільного процесуального законодавства рішення суду першої інстанції відповідає.

Розглядаючи спір, суд повно та всебічно дослідив наявні у справі докази у їх сукупності, встановив фактичні обставини справи, правильно визначився з юридичною природою спірних правовідносин, що виникли між сторонами та законом, що ці правовідносини регулює.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд виходив із того, що за правилами ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Видача довіреності під зазначені ознаки не підлягає, а тому правочином визнана бути не може. За таких обставин застосування до видачі довіреності наслідків, передбачених ст. 235 ЦК України, не можна вважати обґрунтованим.

За правилами п. 3 ст. 208 ЦК України договір купівлі-продажу автомобіля повинен бути укладений у письмовій формі, оскільки тягне за собою перереєстрацію власника

автомобіля, чого сторонами зроблено не було.

До того ж такі договори мають певні особливості передбачені діючим законодавством.

Згідно вимог ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожніх мережах загального користування транспортні засоби усіх типів.

При цьому суд керувався тим, що відповідно до «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998 року реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі реєстраційного документу, зокрема свідоцтва про реєстрацію.

Висновок суду щодо необґрунтованості позовних вимог є таким, що ґрунтується на основі наявних у справі доказів, відповідає вимогам ст. ст. 57-60, 64 України, погоджується з вимогами застосованих судом та зазначених у рішенні нормативно-правових актів.

Суд, виконавши вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом, ухвалив рішення таке, що відповідає вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1, скасування чи зміни рішення суду першої інстанції судова колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 01 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -