У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоГвоздика П.О.,
суддів: Євтушенко О.І., Іваненко Ю.Г.,
Завгородньої І.М., Ситнік О.М.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа - орган опіки та піклування Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області, про визначення місця проживання малолітньої дитини; за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_8, Виконавчий комітет Кам'янець-Подільської міської ради Хмельницької області як орган опіки та піклування, Дунаєвецька районна державна адміністрація Хмельницької області як орган опіки та піклування, Кам'янець-Подільська районна державна адміністрація Хмельницької області як орган опіки та піклування, про відібрання дитини та визначення місця проживання неповнолітнього, за касаційними скаргами ОСОБА_7, представника ОСОБА_6 - ОСОБА_9 - на рішення апеляційного суду Хмельницької області від 23 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року її дочка ОСОБА_10 народила сина ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_10 померла. Із самого народження дитини відповідач не визнавав хлопчика своїм сином, не піклувався про нього, матеріально не утримував та нехтував своїми батьківськими обов'язками. Після смерті ОСОБА_10 її син проживає разом з бабою, яка була призначена його опікуном.

Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 20 листопада 2013 року визнано батьківство ОСОБА_7 щодо ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1. Перша їх зустріч відбулася у дитячому садочку у віці 2-х років, наступна приблизно через три роки. Після визнання батьківства відповідач почав відвідувати дитину 1 раз на місяць. Хлопчик не бажає зустрічатися з батьком, боїться його та плаче. Після таких зустрічей у внука посилюються прояви нічного енурезу, заїкання, дитина роздратована, погано спить та скаржиться на головні болі.

Просила визначити місце проживання ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із бабусею ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2.

У листопаді 2014 року ОСОБА_7 звернувся до суду із зустрічним позовом, у якому вказував, що з 08 листопада 2006 року перебував у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_10, у якої є дочка від першого шлюбу ОСОБА_12, яка проживала разом з ними. У ІНФОРМАЦІЯ_1 року у ОСОБА_7 та ОСОБА_10 народився син ОСОБА_11 Він забрав дружину з сином із пологового будинку і вони проживали у АДРЕСА_2 разом з батьками дружини. У свідоцтві про народження дитини у графі батько записано «ОСОБА_7», так як вони проживали без реєстрації шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_10 загинула. Розпорядженням Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області від 02 липня 2009 року № 607/2009-р малолітньому ОСОБА_11 надано статус дитини-сироти, а розпорядженням від 08 липня 2009 року № 623/2009-р опікуном малолітнього призначено бабу - ОСОБА_6 Зазначав, що розпорядження були прийняті у період, коли він знаходився на стаціонарному лікуванні із перелом хребта, і ОСОБА_6 приховала, що у дитини є батько.

ОСОБА_6 відмовляється віддати батькові на виховання дитину і взагалі забороняє зустрічатися з сином. Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 20 листопада 2013 року ОСОБА_7 визнано батьком малолітнього ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1. На підставі розпорядження Дунаєвецької райдержадміністрації Хмельницької області хлопчика визнано таким, що втратив статус дитини-сироти та припинено над ним опіку ОСОБА_6

Вважав, що син має проживати з батьком, так як у нього є можливість забезпечити дитину і дати сину краще виховання ніж бабуся. Просив відібрати неповнолітнього ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, від бабусі ОСОБА_6 та передати дитину рідному батькові. Визначити місце проживання дитини разом з батьком ОСОБА_7 за місцем його фактичного проживання: квартира АДРЕСА_1

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 квітня 2015 року позов ОСОБА_6 задоволено. Визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, з бабусею ОСОБА_6 за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_2. У позові ОСОБА_7 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 23 липня 2015 року рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 квітня 2015 року скасовано, позов ОСОБА_7 задоволено частково. Визначено місце проживання неповнолітнього ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з батьком ОСОБА_7 за місцем його фактичного проживання за умови встановлення емоційно позитивних взаємовідносин та стійкого психологічного контакту між батьком та сином за допомоги та участі органу опіки та піклування Дунаєвецької районної державної адміністрації. У позові ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_7, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції у частині умови, за якої визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_9, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційних скарг, вважає, що касаційні скарги мають бути задоволені частково.

Задовольняючи позов ОСОБА_6 та відмовляючи у зустрічному позові ОСОБА_7, суд першої інстанції керувався тим, що зміна звичайних для дитини умов життя та кола оточуючих його близьких людей стане психотравмуючим фактором для дитини, тому відібрання ОСОБА_11 від баби ОСОБА_6 та передача батькові ОСОБА_7 суперечить інтересам дитини.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у позові ОСОБА_6 і задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_7, апеляційний суд керувався тим, що дитина не є сиротою, батько ОСОБА_7 не позбавлений батьківських прав і має переважне право, щоб син проживав з ним. Разом з тим визначення місця проживання дитини зроблене під умовою встановлення емоційно позитивних взаємовідносин та стійкого психологічного контакту між батьком і сином. Критерії виконання цієї умови не визначені.

Із такими висновками суду апеляційної інстанції повністю погодитися не можна.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказані вимоги апеляційним судом не дотримано.

Судами встановлено, що з 2006 року ОСОБА_7 перебував у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_10, яка мала дочку від першого шлюбу ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_4. Батько ОСОБА_12 рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 жовтня 2009 року позбавлений батьківських прав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року у ОСОБА_7 та ОСОБА_10 народився син. Реєстрація народження дитини була проведена у порядку ст. 135 СК України, згідно з якою при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проводиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записується за її вказівкою, тому син був записаний як ОСОБА_11, батьком вказано − ОСОБА_7 (а. с. 56, т. 1).

ОСОБА_7 та ОСОБА_10 з сином певний час після пологів проживали у будинку батьків ОСОБА_10 у АДРЕСА_2. Потім переїхали проживати у АДРЕСА_3. Дочка ОСОБА_10 - ОСОБА_12 - залишилася проживати з матір'ю ОСОБА_10 - ОСОБА_6 - у АДРЕСА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_10 померла (а. с. 6, т. 1).

Постановою оперуповноваженого СКР Кам'янець-Подільського МВ УМВС України у Хмельницькій області старшого лейтенанта міліції КозоризБ.В. від 08 листопада 2009 року відмовлено у порушенні кримінальної справи за ознаками злочину, передбаченого ст. 115 КК України, за фактом смерті ОСОБА_10 за відсутністю складу злочину. Вказаною постановою встановлено, що ОСОБА_10 вчинила самогубство, викинувшись з вікна квартири, де проживала (а. с. 60, т. 1).

ОСОБА_7 з 14 червня по 26 липня 2009 року перебував на стаціонарному лікуванні травматологічного відділення Кам'янець-Подільської районної лікарні з діагнозом «переломовивих хребта», що стверджується копією довідки Камянець-Подільської районної лікарні від 26 лютого 2013 року (а. с. 58, т. 1).

Розпорядженням Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області від 08 лютого 2009 року № 623/2009-р ОСОБА_6 призначено опікуном над малолітнім ОСОБА_11 (а. с. 62, т. 1).

Відповідно до характеристики, складеної секретарем Чечельницької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області 27 серпня 2014 року ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, проживає та зареєстрована у АДРЕСА_2. Не працює, здійснює догляд за малолітніми дітьми ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1. Громадський порядок не порушує, спиртними напоями не зловживає, є приємною та вихованою людиною. За місцем проживання зарекомендувала себе з позитивної сторони. Має гарні відгуки і користується повагою в односельчан і сусідів (а. с. 7, т. 1).

Відповідно до довідки Чечельницької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області від 20 березня 2015 року № 126 ОСОБА_6 веде домашнє господарство, за нею у приватній власності рахується наступна худоба та птиця: свині - 1 гол.; кози - 2 гол.; птиця - 60 шт.; нутрія - 10 шт. (а. с. 5, т. 2).

Указом Президента України від 26 січня 2011 року № 120/2011 ОСОБА_6 присвоєно почесне знання «Мати-героїня», що вбачається з копії посвідчення НОМЕР_1, серії НОМЕР_2 (а. с. 22, т. 1).

Згідно з характеристикою за підписом завідувача Чечельницького державного навчального закладу та сільського голови ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, відвідує Чечельницький державний навчальний заклад. Дитину в дошкільний заклад приводила і забирала баба ОСОБА_6 Дитина росте і розвивається в здоровому, гармонійному, сприятливому, культурному середовищі. Родина дружня, відповідальна, морально вихована (а. с. 8, т. 1).

Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 20 листопада 2013 року ОСОБА_7 визнано батьком малолітнього ОСОБА_11 Виключено запис про ОСОБА_7, як батька, з актового запису про народження ОСОБА_11 (а. с. 24, т. 1).

Розпорядженням Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області від 10 грудня 2013 року № 679/2013-р визнано ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив статус дитини-сироти (а. с. 64, т. 1).

Відповідно до повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, виданого 21 лютого 2014 року ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, змінено його прізвище на ОСОБА_11, у графі батько вказано − «ОСОБА_7» (а. с. 57, т. 1).

Згідно з висновком за результатами проведеної бесіди від 06 серпня 2014 року, складеним завідувачем психолого-медико-педагогічної консультації, створеної при Управлінні освіти, молоді та спорту Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області, перша зустріч ОСОБА_11 з батьком відбулася у дворічному віці. Наступна - приблизно через три роки. З грудня 2013 року батько почав відвідувати хлопчика 1 раз на місяць. На зустрічах хлопчик не виявляв емоційного інтересу до батька. Коли дитину запитували: «Хто до тебе приходив?», він відповідав: «Той дядько» або «Чужий дядько». У квітні 2014 року під час прогулянки батько сказав, що хоче його забрати до себе. Хлопчик злякався і одразу пішов до вихователя. У серпні 2014 року батько силою хотів забрати хлопчика, та йому завадили. У хлопчика відверто негативне ставлення до батька. Він не грається іграшками, які приносить батько. У розмові говорить: «Він мені не батько» (а. с. 10, 11, т. 1).

Відповідно до висновку про психоемоційний стан дитини, складеного практичним психологом Маківського НВК Звєрєвою Р.А. за результатами спілкування 06 серпня 2014 року, після зустрічей з батьком у хлопчика посилюються прояви нічного енурезу, він стає роздратованішим, боязливим, плаксивим. Дитині потрібен спокій, вона буде здоровою, веселою, щасливою тільки тоді, коли буде себе відчувати захищеною, любимою і потрібною. А ці всі умови забезпечать рідні люди (баба, дід, сестра), у родині яких завжди панує доброта, взаємоповага та любов (а. с. 12, т. 1).

Згідно з висновком за результатами проведеної бесіди з ОСОБА_7 і ОСОБА_11, складеним 08 серпня 2014 року завідувачем психолого-медико-педагогічної консультації ОСОБА_17, зустріч батька з ОСОБА_11 відбувалася у присутності сестри ОСОБА_12 у сільській раді. На початку зустрічі діти плакали і трималися один за одного. Хлопчик уникав контакту з батьком. На батька не дивився. Під час зустрічі хлопчик міцно стискав кулаки і притискався до сестрички. За результатами проведеної бесіди можна зробити висновок, що дитина потребує часу на встановлення контакту з батьком і довірливих відносин (а. с. 14, т. 1).

Відповідно до висновку про психоемоційний стан неповнолітніх ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1 року нарожєення, складеного методистом Комунального підприємства Дунаєвецької районної ради «Районний методичний кабінет» Шкробецькою Н.В. від 18 серпня 2014 року підтверджено негативне відношення дітей до особи ОСОБА_7, спогади про якого та обговорення зустрічей з яким викликає у неповнолітніх негативні емоційні переживання, тривогу та постійне нервове напруження (а. с. 15, 16, т. 1).

З вересня 2014 року ОСОБА_11 відвідував Чечельницьку загальноосвітню школу І-ІІ ступеню як вільний слухач, оскільки батько не дав згоди на навчання сина в школі, що підтверджено довідкою від 03 грудня 2014 року № 195.

Зі слів батька він дав дозвіл на відвідування школи і ОСОБА_11 є учнем Чечельницької загальноосвітньої школи першого класу з 12 січня 2015 року.

22 березня 2013 року ОСОБА_7 зареєстрував шлюб з ОСОБА_8 (а. с. 180, т. 1), яка має дочку ОСОБА_19, ІНФОРМАЦІЯ_8.

Сім'я проживає у трикімнатній квартирі АДРЕСА_1. З акта обстеження умов проживання від 11 грудня 2013 року вбачається, що за вказаною адресою зареєстровані та проживають: власник квартири ОСОБА_20, дружина власника ОСОБА_21, син власника - ОСОБА_22 (зареєстрований, не проживає), дочка власника - ОСОБА_8, онука власника - ОСОБА_19 У зазначеній квартирі ОСОБА_7 проживає без реєстрації (а. с. 65, т. 1).

Згідно з актом обстеження умов проживання від 28 січня 2015 року у квартирі АДРЕСА_1 відсутня окрема кімната, яку можна було б виділити ОСОБА_11 (а. с. 190, т. 1).

Відповідно до довідки про доходи від 04 грудня 2014 року ОСОБА_7 працює на посаді охоронця та отримує заробітну плату у розмірі 1 260 грн (а. с. 3, т. 2).

У статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Раду Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789-XII, закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ст. ст. 6, 27 названої Конвенції держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини; визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Батьки мають право вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду.

Разом з тим згідно з ч. 3 ст. 163 СК України суд може відмовити у відібранні малолітньої дитини і переданні її батькам або одному з них, якщо буде встановлено, що це суперечить її інтересам.

Конвенція про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей 1980 року, яка набула чинності для України з 01 вересня 2006 року, передбачає врахування того, чи прижилася дитина у своєму новому середовищі.

Про наявність того, що дитина прижилася у своєму новому середовищі, можуть свідчити наступні факти: що відвідує дошкільний навчальний заклад - садок, відвідує різноманітні гуртки, за дитиною здійснюється медичний догляд, у дитини є свої друзі, захоплення, дитина має сталі сімейні зв'язки, зміна мови спілкування та інші факти, які свідчать, що дитина вважає своє місце проживання постійним, комфортним і місцем проживання своєї родини тощо.

Зазначені факти необхідно оцінювати в сукупності з дотриманням інтересів дитини як на цей час, так і в майбутньому, балансу інтересів та прав батьків, думки дитини, якщо вона досягла такого віку й рівня зрілості тощо.

Крім того, СК України звертає увагу на недопущення роз'єднання братів і сестер.

Відповідно до п. п. 4−6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

За клопотанням представників ОСОБА_7 та ОСОБА_6 (а. с. 6−9, т. 2) ухвалою суду першої інстанції від 23 березня 2015 року призначено у справі амбулаторну судову психолого-психіатричну експертизу, виконання якої доручено експертам Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1.

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта Обласної психіатричної лікарні № 1 від 02 квітня 2015 року № 252, враховуючи індивідуально-психологічні особливості баби ОСОБА_6, сприятливий мікроклімат проживання хлопчика у сім'ї, особливості виховної поведінки позитивно впливають на емоційний стан, психічний розвиток та почуття благополуччя малолітнього ОСОБА_11 Трагічна смерть його матері, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_5 року, для малолітнього ОСОБА_11 є ранньою психологічною травмою, що на теперішній час компенсовано доброзичливою, сприятливою психологічною атмосферою в родині баби ОСОБА_6 Непроживання з батьком ОСОБА_7 не впливає на емоційний стан, психічний розвиток та відчуття благополуччя малолітнього ОСОБА_11 Враховуючи дані експериментально-психологічного дослідження, матеріали провадження та внутрісімейні стосунки між малолітнім ОСОБА_11, бабою, сестрою, передача ОСОБА_11 батькові ОСОБА_7 та розлука з сестрою можуть негативно вплинути на психоемоційний стан дитини, тому що при психічному дослідженні внутрісімейних стосунків виявлено емоційну близькість та емоційний комфорт в сім'ї, в якій проживає хлопчик, взаємопідтримку, любов, затишок, захищеність та сприятливий мікроклімат проживання у звичайному комфортному для хлопчика середовищі. Оцінка сімейної ситуації дитиною не є залежною з боку баби ОСОБА_6 Враховуючи те, що малолітній ОСОБА_11 постійно проживав з бабою, дідом та сестрою у звичному для нього комфортному середовищі, зміна цього середовища та інші умови проживання і виховання батьком можуть вплинути на психічний стан та розвиток малолітнього ОСОБА_11 За даними проективних тестів у взаємовідносинах між малолітнім ОСОБА_11 та батьком ОСОБА_7 відмічається відсутність емоційного спілкування, відсутність довіри. За даними психологічного обстеження у малолітнього ОСОБА_11 не виявлено прихильності до ОСОБА_7 Малолітній ОСОБА_11 не проявляє прихильності до ОСОБА_8 та її дочки, не виявлено довірливих взаємовідносин між ними. Між малолітнім ОСОБА_11, бабою та сестрою встановлені довірливі, теплі, емоційно позитивні взаємовідносини. Для малолітнього ОСОБА_11 зміна звичайних для нього умов життя та кола оточуючих близьких людей може стати психотравмуючим фактором. Враховуючи те, що між малолітнім ОСОБА_11 та батьком і його дружиною відсутній емоційний контакт, немає стійкого психологічного контакту та близькості, а також не було тривалої взаємодії між ними, взаємовідносини можуть привести до протиріч між ними, тому що психологічна сумісність це характеристика тривалої взаємодії між двома і більше індивідами, при цьому відмічається взаєморозуміння, близькість, схожість потреб та інтересів, прихильність, спільність цілей і цілісних орієнтирів. Під час проведення судово-психіатричної експертизи у малолітнього ОСОБА_11 жодних розладів психічної діяльності виявлено не було (а. с. 32−39, т. 2).

З висновку органу опіки та піклування Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області від 09 квітня 2015 року № 10 про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_11 вбачається, що після проведення перевірки комісією з питань захисту прав дитини встановлено наступне: діючи в інтересах дитини та враховуючи прив'язаність та бажання ОСОБА_11 проживати із своєю сестрою ОСОБА_12 у родині баби ОСОБА_6, орган опіки та піклування вважає за доцільне місцем проживання хлопчика вважати сім'ю баби ОСОБА_6 (а. с. 42−45, т. 2).

Висновком органу опіки та піклування Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області від 09 квітня 2015 року № 11 визнано за недоцільне відібрання малолітнього ОСОБА_11 від баби ОСОБА_6 (а. с. 45−47, т. 2).

Висновком органу опіки та піклування Кам'янець-Подільської районної державної адміністрації Хмельницької області від 07 квітня 2015 року № 805/01-31 визнано доцільним визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, із бабою ОСОБА_6 (а. с. 62, 63, т. 2).

Висновком органу опіки та піклування Кам'янець-Подільської районної державної адміністрації Хмельницької області від 07 квітня 2015 року № 806/01-31 визнано недоцільним відібрання малолітнього ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, від баби ОСОБА_6 (а. с. 64, 65, т. 2).

Висновком органу опіки та піклування Кам'янець-Подільської районної державної адміністрації Хмельницької області від 02 квітня 2015 року № 371 про відібрання малолітнього ОСОБА_11 та визначення його місця проживання, вбачається, що зміна місця проживання малолітнього ОСОБА_11 та розлучення з рідною сестрою суперечать його найвищим інтересам (а. с. 48, т. 2).

За таких обставин висновок апеляційного суду про доцільність визначення проживання дитини з батьком не ґрунтується на повно, всебічно та обґрунтовано встановлених обставинах справи, судом не надано належну оцінку наявним у справі доказам. Крім того, ухвалення судового рішення «за умови» не ґрунтується на нормах матеріального та процесуального права, тому рішення апеляційного суду має бути скасовано з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 335, 336, 338, 343, 344, 345, 349 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_7, представника ОСОБА_6 - ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Хмельницької області від 23 липня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: П.О. Гвоздик
Судді: О.І. Євтушенко
І.М. Завгородня
Ю.Г. Іваненко
О.М. Ситнік