Справа № 346/5426/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1689/2015
Головуючий у 1 інстанції Хільчук І. І.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Бойчука І.В.,

суддів Проскурніцького П.І., Ясеновенко Л.В.,

секретаря Капущак С.В.,

з участю ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 17 червня 2015 року

в с т а н о в и л а :

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 17 червня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в твердій грошовій сумі в розмірі по 390 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше як по 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття.

Стягнення аліментів розпочато з 06 жовтня 2014 року і слід проводити до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 243,60 грн. судового збору.

Згідно ст.367 ч.1 п.1 ЦПК України рішення звернуто до негайного виконанню в межах суми платежу за один місяць в розмірі по 390 грн. на кожну дитину.

В решті позову відмовлено.

Апелянт незгідний з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що рішення є необґрунтованим та незаконним,

Стягнута судом сума аліментів в мінімальному розмірі, передбаченому законом на кожну дитину, є недостатньою для належного їх утримання в даний час, що пов'язано з зростанням економічної кризи в державі та погіршенням її матеріального становища, ростом цін на харчування, одяг, взуття, навчання дітей.

За таких обставин їй одній важко утримувати дітей згідно їх потреб, тому вона звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з батька для забезпечення та належного матеріального утримання наших спільних дітей.

З висновку Коломийського МВ УМВС України в Івано-Франківській області вбачається, що мати відповідача ОСОБА_6 підтвердила, що її син знаходиться в Російській Федерації на роботі.

Відповідач проживає з батьками: батько ОСОБА_7 є інвалідом III груп, мати ОСОБА_6 постійно лікується, про що надав документи за 2011 та 2012 рік. Однак, і батько, і мати відповідача отримують пенсії, але суд не надав даній обставині мотивованої оцінки, оскільки не витребував відповідної інформації.

Більше того, суд, беручи до уваги таку обставину як необхідність надання відповідачем фізичної та матеріальної допомоги своїм батькам, залишив поза увагою необхідність в наданні такої допомоги відповідачем своїм дітям.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження надання матеріальної допомоги своїм батькам.

Обставини, на які посилається відповідач щоб зменшити розмір аліментів, не заслуговують на увагу.

Щодо долучення довідки з центру зайнятості та трудової книжки, то оскільки відповідач періодично має роботу в Російській Федерації, тому такі документи не можуть спростовувати розміру позовних вимог.

Сума, яка визначена судом є мізерною, в той час коли вона щомісячно витрачає на дітей значно більше коштів на відповідне харчування, навчання, одяг, взуття.

Вважає, що позивачем не надано достатніх доказів, які б підтверджували підстави зменшення розміру аліментів, адже його стан здоров'я та матеріальне становище дають йому можливість сплачувати аліменти в розмірі визначеному позовною заявою.

Просить рішення суду першої інстанції змінити та задовольнити повністю її позов.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.5-6/.

Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає і угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто.

Згідно статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Дослідивши зібрані у справі докази, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідач за трудовим договором ніде не працює. Через хворобу батьків змушений фізично та матеріально допомагати їм, дітей від іншого шлюбу немає. Відповідач є молодою працездатною особою, стан його здоровя дає можливість заробляти кошти і сплачувати аліменти на утримання дітей, а тому суд визначив, що з нього слід стягувати аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_8 та доньку ОСОБА_5 в твердій грошовій сумі в розмірі по 390 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

При цьому суд у мотивувальній частині зайво вказав, що розмір стягуваних з відповідача аліментів не повинен бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Така вказівка має місце тільки тоді, коли розмір аліментів визначається судом у частці від отримуваного боржником заробітку (доходу).

Однак, вказана обставина не впливає на правильність рішення суду в частині визначення судом розміру аліментів. Також, відповідно до ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач може сплачувати аліменти у значно більшому розмірі не заслуговують на увагу і суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні цим доводам позивачки дав належну правову оцінку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення судом першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 17 червня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: І.В. Бойчук

ОСОБА_9

ОСОБА_10