Провадження № 2/520/6412/15
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Калініченко Л.В.
при секретарі Єгоровій Н.Ю.,
розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом
про розірвання шлюбу,
Позивач ОСОБА_1 02 грудня 2015 року звернувся до Київського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якому просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 29 квітня 2006 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції, про що було складено відповідний актовий запис №313.
В позовній заяві позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільних дітей від шлюбу у них не має, подружні стосунки між ними не підтримуються, у них з відповідачем різні характери, погляди на життя, примирення між ними неможливе.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи належним чином сповіщений, надав до суду заяву, в якій позов підтримав, просив розглянути справу за його відсутності, проти винесення заочного рішення суду не заперечує.
Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не зявилась, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлялась, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності або заперечень щодо позову до суду не надходило.
Відповідно до ст.74 ЦПК України, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Частиною 3 ст. 76 ЦПК України передбачено, що якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею.
Згідно з відповіддю відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області (а.с.10) ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, знята з реєстраційного обліку: 19.02.2010 року, реєстрація анульована згідно протесту прокурора Київського району міста Одеси за 2008 рік. Зареєстрований не значиться.
Відповідно до ч.9 ст. 74 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті.
Саме через опублікування оголошення у газеті «Одеські вісті» здійснювався виклик у судове засідання відповідача ОСОБА_2, а також шляхом направлення судових повісток за вказаною позивачем адресою, за якою може мешкати відповідача: м. Одеса, вул. Василя Кандинського, 3-ий, буд.1.
Згідно з ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи вищезазначені обставини та у відповідності до ст. ст. 224, 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі з 29 квітня 2006 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №313. Від шлюбу у сторін малолітніх та неповнолітніх дітей немає.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, тому, що родина фактично розпалася і її відновлення неможливо, при обставинах, зазначених позивачем, у позивача відсутні які-небудь почуття до відповідачки, їх шлюбний союз розпався, на примирення позивач категорично не згоден, оскільки сторін по справі нічого не об'єднує, а також той факт, що один з подружжя або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу й це право підлягає судовому захисту.
Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, даний факт має істотне значення.
Шлюб - це сімейний добровільний та рівноправний союз жінки та чоловіка, їх спільність, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану та спрямований на створення сім'ї.
Добровільність шлюбу - одна з основних його засад.
Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються.
За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах.
Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання.
За ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.
Як вбачається з пояснень позивача зазначеної вільної згоди між сторонами по справі не має.
Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Примушування - значить добиватися певної поведінки від особи за допомогою фізичного або психічного насильства.
Закріплені у законодавстві права дружини та чоловіка на повагу до своєї індивідуальності є засобом захисту психологічно слабшого у шлюбі від психічного диктату чи навіть агресії дружини, чоловіка або іншої особи. Воно схиляє до толерантності, терпимості у шлюбі, спрямовує кожного з них на спокійне, інтелігентне залагодження колізії індивідуальних рис характеру, життєвих звичок.
Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання.
Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.
Оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, розірвання шлюбу може відбутися за їхньою спільною заявою або за заявою когось з них.
Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, оскільки було встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що має істотне значення.
Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.
Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.
У судовому засіданні встановлено, що подружжя припинило сумісне проживання, сім'я розпалася остаточно, і шлюб носить формальний характер. Подальше сумісне проживання суперечить їх інтересам, що мають істотне значення.
Керуючись ст.ст. 213, 215, 226-228 ЦПК України, ст.ст. 110, 112 СК України, суд
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 29 квітня 2006 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №313.
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, вважати розірваним у день набрання чинності цим рішенням.
Відповідачеві ОСОБА_2 залишити прізвище «Кавальова».
Рішення може бути переглянуто Київським районним судом м. Одеси за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий Калініченко Л. В.