Справа № 305/1421/15-ц
Провадження по справі № 2/305/803/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.08.2015 року Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого - судді Тулик І.І.

при секретарі - Шемота М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Середньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Середньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_3, у віці 87 роки, померла - ОСОБА_2, про що в книзі реєстрації смертей, 14 січня 2014 року було зроблено відповідний актовий запис про смерть за № 6, підтвердженням чого є Свідоцтво про смерть, видане 14 січня 2014 року, виконавчим комітетом Середньоводянської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області. До дня смерті вона постійно проживала в будинку за АДРЕСА_1. За своє життя, ОСОБА_2, розпорядилася своїм майном, склавши заповіт в його користь, який був посвідчений секретарем Середньоводянської сільської ради, Рахівського району Влад О.І., 3 листопада 2009 року, за реєстром № 146. Згідно заповіту, ОСОБА_2, заповіла йому, ОСОБА_1 все належне їй майно, в тому числі житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1. Спадкоємцем на обов'язкову частку у спадковому майні після смерті матері ОСОБА_2, є її син, ОСОБА_4, що відмовився від спадщини на його користь. Підтвердженням чого, є заява про відмову від спадщини, на якій його підпис засвідчено приватним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу Маріна А.С. 23.07.2015року за реєстром №1232. Інших спадкоємців за законом чи за заповітом, немає. До дня смерті спадкодавця - ОСОБА_2, він постійно проживав разом із нею за адресою: АДРЕСА_2. З метою отримання, заповіданого йому спадкового майна, він, ОСОБА_1, звернувся до приватного нотаріуса Рахівського нотаріального округу Маріна А.С., щодо видачі йому Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на спадкове нерухоме майно - житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за його померлою бабусею, ОСОБА_2. Проте йому було відмовлено у видачі таких свідоцтв, оскільки право власності на будинок, що знаходиться в АДРЕСА_2 та будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1, які заповіла йому померла бабуся - ОСОБА_2, не було належним чином оформлено. Як наслідок, 28 липня 2015 року, приватним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу Маріна А.С., було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі йому спадкоємцю, Свідоцтв на спадщину за заповітом. Він, ОСОБА_1, являється спадкоємцем за заповітом на вищезгадане майно після смерті заповідача - ОСОБА_2. Заповіт є чинний, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) за № 41065432 від 28 липня 2015 року та згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за №41065456 від 28 липня 2015 року, спадкової справи після смерті ОСОБА_2 не заводилося. Оскільки, факт відсутності правовстановлюючих документів на вищезгадане спадкове майно, не дає йому можливості отримати у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за заповітом, він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав на спадкове майно по заповіту, що був посвідчений секретарем Середньоводянської сільською радою, Рахівського району, Влад О.І., 3 листопада 2009 року, за реєстром № 146. У зв"язку з чим просив визнати за ним - ОСОБА_1, право власності на житловий будинок, загальна площа якого становить - 228,61 кв.м., житлова площа - 132,86 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_2, в порядку спадкування за заповітом, після смерті його бабусі - ОСОБА_2. Визнати за ним - ОСОБА_1, право власності на житловий будинок, загальна площа якого становить - 52,92 кв.м., житлова площа - 29,22 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом, після смерті його бабусі - ОСОБА_2.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні присутній не був. Ним подана заява про розгляд справи за його відсутності, підтримання позовних вимог та їх задоволення.

Представник відповідача - Середньоводянської сільської ради в судове засідання не з'явився. Сільський голова ОСОБА_1 надав заяву, якою просить справу розглядати без участі представників ради. Позовні вимоги визнають.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. ст. 1217, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 являється спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Після смерті ОСОБА_2, залишилося спадкове майно - житловий будинок АДРЕСА_2, та житловий будинок АДРЕСА_1 і відносно яких остання розпорядилася шляхом складення заповіту 3 листопада 2009 року. Згідно даного заповіту ОСОБА_2 усе своє майно та належний їй на праві особистої власності житловий будинок з прилеглими до нього надвірними спорудами АДРЕСА_2 заповіла онуку ОСОБА_1.

Звернення позивача до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням його права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в його користь.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Норми ст. 392 ЦК не застосовуються щодо вимог про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва (ч. 3 ст. 376 ЦК), оскільки особа не є власником, а лише заявляє вимогу про встановлення права власності на об'єкт самочинного будівництва.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд АДРЕСА_2, виданої ПП ОСОБА_6 спадковий будинок побудований у 1978 році.

Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд АДРЕСА_1, виданої ПП ОСОБА_6 спадковий будинок побудований у 1948 році.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

згідно довідки виконавчого комітету Середньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області № 130 від 23 березня 2015 року, житловий будинок АДРЕСА_1 дійсно, згідно по господарської книги №1859 належав ОСОБА_2, а отже їх не можна розцінювати як об'єкти самочинного будівництва.

При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе двома способами: шляхом пасивної поведінки спадкоємця, яка передбачена ч.3 ст. 1268 ЦК України, яка встановлює, що для прийняття спадщини достатньо того факту, що спадкоємець, мешкав разом з померлим і протягом строку для прийняття спадщини не відмовився від неї. Такі спадкоємці також подають заяву про видачу їм документа, що підтверджує їх право на успадковане майно, але можуть це зробити незалежно від закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини; шляхом активної поведінки, тобто подачі заяви про прийняття спадщини та видачі їм відповідного свідоцтва. Для такого способу прийняття спадщини, який буде стосуватися всіх інших спадкоємців, існує певний строк для подачі заяви.

Судом встановлено, що позивач прийняв спадщину, оскільки постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, у зв"язку з чим набув правового статусу особи, яка цю спадщину прийняла.

Таким чином, враховуючи, що позивач по справі належить до спадкоємців за заповітом, спадщину прийняв, майнового спору з приводу спадкування судом не встановлено, спадкоємець, який має право на обов"язкову частку у спадщині ОСОБА_4 відмовився від спадщини в користь позивача, про що ним складена належна заява, посвідчена нотаріально, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Питання відшкодування судових витрат позивачем не ставилось. Керуючись ст.ст. 10,11,60, 131, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканцем АДРЕСА_2 право власності на житловий будинок, загальна площа якого становить - 228,61 кв.м., житлова площа - 132,86 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_2, в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканцем АДРЕСА_2 право власності на житловий будинок, загальна площа якого становить - 52,92 кв.м., житлова площа - 29,22 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до цивільної палати апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Тулик І.І.

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду: Тулик І.І.