АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/5017/15 Головуючий 1 інстанції Сиротников Р.Є.
Справа 644/4944/15-ц Доповідач Кірсанова Л.І.
Категорія - встановлення факту,
що має юридичне значення
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Кірсанової Л.І.

суддів: Трішкової І.Ю., Гуцал Л.В.,

за участю секретаря - Асєєвої В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 27 травня 2015 року по справі за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, за участі заінтересованих осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4, Московського відділу РАЦС ХМУЮ, про встановлення факту належності до національності «болгарин»,-

В С Т А Н О В И Л А:

25 березня 2015 року заявники ОСОБА_1В, та ОСОБА_2, яка діє у власних інтересах та як законний представник неповнолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулись в суд із заявою про встановлення факту належності їх, та їх померлих родичів - ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до національності «болгарин».

Заява мотивована тим, що заявник ОСОБА_1 є сином ОСОБА_10, до шлюбу - ОСОБА_9, що народилась 01.09.1926 року в болгарській родині. Батьки ОСОБА_9- батько ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та мати - ОСОБА_8, 1900 року родження, - обидва були болгарами за національністю, вони дотримувались болгарських традицій, святкували болгарські свята та в побуті спілкувались болгарською мовою. Також ОСОБА_9, створюючи свою родину та виховуючи свого сина, ОСОБА_1, намагалась дотримуватись болгарських свят та звичаїв в міру своїх можливостей.

Заявники звертались в 2015 році до відділу РАЦС Московського району м.Харкова з метою зміни національності. Листами від 17.03.2015 року ВРАЦС Московського району м. Харкова повідомив, що ними направлено відповідні запити, але відповіді, що надійшли не є остаточно «готовими» документами із виправленими даними. В зв'язку із викладеними, з метою відновлення свого родового коріння а також для встановлення родових та національних зв'язків, заявники звернулись до суду із цією заявою.

Заінтересована особа - Московський Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ХМУЮ проти задоволення заяви не заперечував.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 27 травня 2015 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись з апеляційною скаргою, в якій просять скасувати рішення районного суду та прийняти нове рішення. В обгрунтування апеляційної скарги посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, незаконність та необґрунтованість рішення суду. Вказує на те, що відповідно до виписки з листа ВСУ від 01.01.2012 року перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в судовому порядку, викладений в ст 256 ЦПК України не є вичерпним. Посилаються на ті ж обставини, що і в суді першої інстанції.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції посилаючись на ст.256 ЦПК України виходив з того, що в переліку юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку не зазначено встановлення факту належності до певної національності. В частині 2 даної норми зазначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Від факту, який просять встановити заявники, не залежить виникнення, зміна або припинення їх особистих чи майнових прав. Крім того, факт належності ОСОБА_11, ОСОБА_8 та ОСОБА_12, які на час розгляду справи є померлими, до національності «болгарин» не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як він відповідає обставинам справи, вимогам закону та зібраним у справі доказам.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

В ч. 1 1 ст. 256 ЦПК України міститься перелік фактів, які можуть бути встановлені судом. З матеріалів справи вбачається, що заявники ОСОБА_1В, та ОСОБА_2, яка діє у власних інтересах та як законний представник неповнолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулись із заявою про встановлення факту належності їх, та їх померлих родичів - ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до національності «болгарин».

Суд першої інстанції зробив правильний висновок, що в переліку юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку не зазначено встановлення факту належності до певної національності.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Проте, юридичний факт, від якого не залежить виникнення, зміна або припинення особистнх чи майнових прав осіб та якій ніким не оспорювався, не потребує підтвердження судовим рішеням.

Верховним Судом України в аналізі практики розгляду судами справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, висловлена позиція, що не можуть бути встановлені в судовому порядку факти належності до певної національності.

Як вбачається з тексту заяви. від факту, який просять встановити заявники, не залежить виникнення, зміна або припинення їх особистих чи майнових прав.

Суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні заяви про встановлення факту належності до національності «болгарин», оскільки чинне цивільне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб»єктивних прав, а заявники просять встановити юридичний факт, від якого не залежить виникнення, зміна або припинення особистнх чи майнових прав осіб та якій ніким не оспорювався,

Крім того, факт належності ОСОБА_11, ОСОБА_8 та ОСОБА_12, які на час розгляду справи є померлими, до національності «болгарин» не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, надані сторонами докази. Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин підстав для зміни або скасування судового рішення судова колегія не вбачає.

Відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, 308, 313- 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 27 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ: СУДДІ: