У х в а л а

іменем україни

29 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Наумчука М.І.,

суддів: Мартинюка В.І., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк», третя особа - ОСОБА_2, про визнання договорів поруки припиненими, за касаційною скаргою ОСОБА_3, яка діє від імені публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 25 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_1 звернулась до суду з указаним позовом. Зазначала, що 7 грудня 2006 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»), та ОСОБА_2 укладено договір про надавання споживчого кредиту № 0, за умовами якого банк надав останньому кредит у розмірі 45 675 доларів США зі сплатою 11,3 % річних строком до 7 грудня 2021 року. У рахунок забезпечення виконання зобов'язання за вказаним договором у цей же день між банком та нею укладено договір поруки № 72515, відповідно до умов якого вона відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань за кредитним договором, у тому самому обсязі, що й позичальник. 24 грудня 2007 року між відповідачем та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого останньому надано кредит у розмірі 24 000 доларів США зі сплатою 13,9 % річних строком до 22 грудня 2017 року, на забезпечення виконання умов якого між АКІБ «УкрСиббанк» та позивачем укладено договір поруки від 24 грудня 2007 року № 168848. Отримавши розрахунки заборгованості за кредитними договорами, ОСОБА_1 дізналася, що 31 березня 2008 року відповідачем збільшено розмір процентних ставок. Вказуючи на те, що своєї згоди на підвищення процентних ставок за кредитними договорами не надавала, такі зміни призвели до збільшення обсягу її відповідальності перед відповідачем, просила задовольнити вимоги, визнати припиненими правовідносини за договорами поруки.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 25 березня 2015 року, позов задоволено. Визнано припиненими договори поруки від 7 грудня 2006 року № 72515, від 24 грудня 2007 року № 168848, укладені між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк». Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_3, яка діє від імені ПАТ «УкрСиббанк», звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 559, ч. 1 ст. 598 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Судами встановлено, що банком збільшено розмір процентної ставки за укладеними з ОСОБА_2 кредитними договорами, що призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя, і ця обставина відповідачем не оспорюється.

Доказів про те, що ОСОБА_1 давала згоду на зміну умов кредитних договорів, внаслідок чого збільшився обсяг її відповідальності, в порядку, встановленому п. 2.1 договорів поруки, не надано.

Доводи касаційної скарги, що така згода щодо змін до договору від 24 грудня 2007 року № 0 підтверджується поданою позивачем 30 січня 2009 року заявою підлягають відхиленню.

Із змісту цієї заяви (а.с. 187) вбачається, що позивач не заперечувала проти внесення її чоловіком ОСОБА_2 змін до вказаного договору. Однак ця заява не може свідчити, як обґрунтовано вважав і суд апеляційної інстанції, про те, що вона підтверджує надання згоди ОСОБА_1, як поручителем, на внесення таких змін до договору, внаслідок чого збільшується обсяг її відповідальності.

Доводи касаційної скарги не спростовують наведеного та встановлених судами на підставі поданих сторонами доказів, яким дана належна оцінка, обставин і зроблених в ухвалених ними судових рішеннях висновків, у зв'язку з чим підстави для їх скасування і її задоволення відсутні.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення судових рішень без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3, яка діє від імені публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 25 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Наумчук
Судді:В.І. Мартинюк Г.І. Мостова