У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - Ковалевича С.П.

суддів: Оніпко О.В., Хилевич С.В.

секретар судового засідання - Ковальчук Л.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Острозького районного суду Рівненської області від 12 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Острозької міської ради Рівненської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Перевіривши докази та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 12 травня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вважаючи дане рішення незаконним через порушення судом норм матеріального та процесуального права та неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу.

На обґрунтування скарги вказує, що з моменту набуття ним права власності на 7/18 часток садибного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1, а саме з 25.01.2002 року, він добросовісно заволодів 11/18 частками належними ОСОБА_2, та з того часу безперервно та відкрито володіє ними. З часу набуття ним права власності на 7/18 часток садибного житлового будинку, ОСОБА_2 там не проживає, жодного разу не з'являвся, не брав та не бере участі в утриманні будинку та прибудинкової території та двору, жодного разу не цікавився долею належної йому частини будинку та господарсько-побутових будівель. Про те, що саме - ОСОБА_2 є власником 11/18 часток зазначеного садибного житлового будинку, він дізнався коли отримав повідомлення КП «РОБТІ» №206/5211 від 05.06.2013 року. Самовільно проводив ремонти всього будинку, здійснив за власні кошти заміну покрівлі, здійснив підключення до газової мережі, централізованої каналізаційної мережі, та постійно здійснює витрати необхідні для повноцінного та належного збереження та експлуатації всього садибного житлового будинку.

Висновки суду першої інстанції про те, що законним власником 11/18 частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями в АДРЕСА_1 ОСОБА_2 Позивачем не підтверджено, яким чином право власності відповідача, на зазначену частку завдає шкоду його правам, свободам та законним інтересам. Підстави, на момент передачі позивачу будинку, які б давали ОСОБА_1 право власності на нього відсутні, то відсутня умова для визнання права власності за набувальною давністю позивача на будинок - добросовісність володіння, вважає хибними.

Стверджує, що добросовісно заволодів чужим майном, та на протязі більш як десяти років продовжує відкрито, безперервно володіти ним, що відповідно до вимог ст. 344 ЦК України, дозволяє йому претендувати на визнання за собою права власності за набувальною давністю.

Посилаючись на викладені обставини, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до договору дарування від 25.01.2002р., посвідченого приватним нотаріусом Острозького міського нотаріального округу Тишкун Ж.Я. ОСОБА_1 належить 7/18 часток житлового будинку з господарськими будівлями , що розташовані в АДРЕСА_1. Право власності на вказане майно зареєстровано в КП „РОБТІ".

ОСОБА_2 належить 11/18 часток вказаного будинковолодіння відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.06.1999р., яке зареєстровано в КП „РОБТІ", що підтверджується їх повідомленням № 205/5211 від 05.06.2013р. ( а.с.12).

Про вказані обставини було відомо ОСОБА_1, про що він і сам не заперечує.

За наведених обставин суд першої інстанції правильно постановив рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні його вимог, оскільки відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 07.02.2014р. при вирішенні спорів, пов"язаних із набувальною давністю, володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Оскільки ОСОБА_1 володіючи 11/18 частинами спірного будинковолодіння знав, що ця частина належить на законних підстав ОСОБА_2 то він і не є добросовісним володільцем цього майна.

Крім того судом першої інстанції вірно зазначено, що відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Доводи апелянта, які викладені в його апеляційній скарзі не спростовують висновків суду, з якими погоджується і колегія суддів.

Оскільки суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував дійсні обставини по справі, дав належну оцінку зібраним доказам і постановив рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 307, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Острозького районного суду Рівненської області від 12 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Сторони по справі мають право оскаржити рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня проголошення ухвали апеляційної інстанції в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: С.П. Ковалевич

Судді: О.В. Оніпко

С.В. Хилевич