АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХ В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2015року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Соколової В.В.,

суддів: Усика Г.І., Поливач Л.Д.

при секретарі: Троц В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16.02.2015 у справі за позовом ОСОБА_2 до Київської міської ради, треті особи Головне управління юстиції в місті Києві, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на спадкове майно, -

Справа № 755/28370/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/8743/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Виниченко Л.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом на 3/4 частини квартири АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивовані тим, що вона є спадкоємцем ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. вказана частина квартири є спадковим майном, проте правовстановлюючі документи втрачені, в зв'язку з чим нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Інший спадкоємець ОСОБА_1, на користь якої відмовились від спадщини ОСОБА_6 та ОСОБА_7, з заявою про прийняття спадщини не зверталась, що було встановлено судовим рішенням.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16.02.2015 задоволений позов ОСОБА_2 до Київської міської ради, треті особи Головне управління юстиції в місті Києві, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на спадкове майно

Визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно - на ѕ частини квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5 (квартира має загальну площу 44,1 кв.м. та житлову площу 28,9 кв.м.)

Не погодилась з ухваленим судовим рішенням ОСОБА_8, нею подана апеляційна скарга, в якій вона посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, зокрема неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для її вирішення; недоведеність обставин справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи. Зокрема, апелянта зазначає, що суд першої інстанції визнавши за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно з причин відсутності у неї правовстановлюючих документів не встановив вини відповідача у цьому, а тому не зрозуміло яким чином і ким були порушені права позивача. Також вважає помилковим висновок суду про те, що позивач є єдиною спадкоємицею майна померлої, адже існує інший спадкоємець - вона, що було очевидно для суду, так як до матеріалів справи долучена копія спадкової справи, проте до участі у справі суд її не залучив, чим порушив норми процесуального права. На підставі викладеного, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог.

В судовому засіданні представник позивача заперечувала проти доводів апеляційної скарги, вважає рішення суду законним і обґрунтованим, просила залишити його без змін.

Інші учасники в судове засідання апеляційної інстанції не зявились, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, причини неявки суду не повідомили. Тому, керуючись ст.ст.303-1, 305 ч. 2 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з'явилися.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтво про смерть (а.с.7).

Спадкову справу № 956/11 щодо майна померлої ОСОБА_5 було відкрито 27.09.2011 Десятою Київською державною нотаріальною конторою за заявою батька померлої ОСОБА_6 (а.с.59-62).

Позивач є донькою спадкодавця ОСОБА_5, що підтверджуються свідоцтвом про народження (а.с.73 на звороті).

Заяву про прийняття спадщини після смерті своєї матері позивач до нотаріальної контори подавала за згодою свого батька, оскільки на той час була неповнолітня, а саме 02.02. 2012, тобто у визначений законом строк (а.с. 69, 70).

ОСОБА_7 та ОСОБА_6 29.09.2011 звернулися до нотаріальної контори із заявами про відмову від спадщини після своєї дочки ОСОБА_5 на користь сестри померлої ОСОБА_1 (а.с.66-67).

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 12.06.2014 з посиланням на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12.12.2012 по справі № 2604/6576/12, встановлено - ОСОБА_1 не подавала заяви про прийняття спадщини та не набула права власності на спадкове майно (а.с.125-128).

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 12.12.2012, яке ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 21.03.2013 залишено без змін, було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1, у якому вона просила визнати за нею право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 та 2/3 частини житлового будинку АДРЕСА_2 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2.(а.с.34-37).

Згідно спадкової справи ОСОБА_1 звернулась із заявою про прийняття спадщини 20.11.2014, проте нотаріальною конторою їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з пропуском встановленого законом строку на прийняття спадщини (а.с.131,132). Інших даних матеріали справи не містять, не вказується і в апеляційній скарзі на обставини за яких ОСОБА_1 є такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5, окрім факту відмови від спадкування на її користь батьків.

В силу ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

А отже висновок суду першої інстанції про те, що позивач є єдиною спадкоємицею майна померлої не спростовується доводами апеляційної скарги.

Квартира АДРЕСА_1 належала на праві власності у рівних долях ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_2, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, виданим Дніпровською районною державною адміністрацією м. Києва від 27.02.1997, зареєстрованому у Київському міському бюро технічної інвентаризації 13.03.1997 за № 408 (а.с.98).

Згідно договору дарування Ѕ частини квартири, посвідченого державним нотаріусом Двадцять другої Київської державної нотаріальної контори від 18.07.2000, зареєстрованого у реєстрі за № 1-4492, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 подарували Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_5 (а.с.106)

За повідомленням Київського міського БТІ та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 16.01.2015, Ѕ частина спірної квартири зареєстрована за ОСОБА_5 на підставі договору дарування від 18.07.2000, Ѕ частина - за ОСОБА_5 та ОСОБА_2 в рівних долях на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27.02.1997 (а.с.165-169).

Отже, спадкодавцю на праві власності належала ѕ частин спірної квартири.

Позивач з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_1 звернулась до Десятої Київської державної нотаріальної контори.

Листом від 02.10.2014 Десятою Київською державною нотаріальною конторою відмовлену у видачі свідоцтва про право власності позивачу у зв'язку з відсутністю можливості надати нотаріусу для оформлення свідоцтва про право на спадщину правовстановлюючих документів на ѕ частки квартири. Їй запропоновано звернутися до суду для визнання права власності на дане майно (а.с.26).

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В силу ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

За наведених обставин, судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач є єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5, при цьому оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно у неї відсутні. А тому обґрунтованим є задоволення позову та визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом, на ѕ частки квартири АДРЕСА_1, що є спадковим майном після смерті ОСОБА_5, оскільки позивач позбавлена можливості надати нотаріусу оригінали документів на підтвердження права власності спадкодавця на зазначене нерухоме майно для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом та іншим шляхом захисти її порушене право не вбачається.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам закону, суд повно і об'єктивно з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін зібраними у справі доказами, яким дав належну правову оцінку і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16.02.2015 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: