Справа № 509/1965/15-ц
УХВАЛА

03 серпня 2015 року смт. Овідіополь

Овідіопольського районного суду Одеської області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.,

при секретарі Мажар А.М.,

за участю: заявника ОСОБА_1, якій діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2,

представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_3, заявника ОСОБА_4,

представника ВДВС Овідіопольського РУЮ за довіреністю ОСОБА_5,

представника ПАТ КБ "Приватбанк" ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу

ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2,

ОСОБА_7

про визнання дій державного виконавця неправомірними (незаконними) та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

06.05.2015 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла скарга ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_7 про визнання дій державного виконавця неправомірними (незаконними) та зобов'язання вчинити певні дії, в обґрунтування якої заявники зазначили, що вони є власника двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1. В даній квартирі, проживають і зареєстровані: повнолітні ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_8, неповнолітні ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_11 із них, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 та ОСОБА_2, в 2007 році, для забезпечення кредиту за кредитним договором від 08.06.2007 року уклали з ЗАТ КБ "Приватбанк" договір іпотеки квартири № 4630 від 11.06.2007 року. Овідіопольським районним судом від 24.02.2014 року по справі № 509/1466/13-ц було винесено рішення, за яким постановлено накласти стягнення на об'єкт іпотеки і виселити жильців. В порядку виконання вказаного рішення суду, на підставі виконавчого листа Овідіопольського районного суду Одеської області №509/1466/13 від 23.07.2014 року, Головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції ОСОБА_5, було винесено постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №46862408 від 16.03.2015 року, стосовно виконання дій пов'язаних з виселенням та накладенням стягнення на квартиру за адресою АДРЕСА_2. Вказана постанова була безпосередньо ними отримана 26.04.2015 року. Вважають, що дані дії державного виконавця є незаконними. Боржниками за рішенням суд є лише ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_2, але власником квартири крім боржників є також і особа яка не являється боржником, це ОСОБА_7. Здійснення виконавчих дій по накладенню стягнення на квартиру є порушенням прав власника ОСОБА_7, який не є боржником за судовим рішенням, за яким здійснюється виконавче провадження. Стягнення здійснюється на об'єкт іпотеки по валютному кредиту. При цьому площа квартири становить лише 45 квадратних метрів, і вона є єдиним власним об'єктом житлової нерухомості і житлом для осіб, які там проживають. Відповідно до п.1 ч.1 Закону №1304 від 03.06.2014 року "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", стягнення на подібне рухоме майно заборонено. Здійснення виконавчих дій по накладенню стягнення на квартиру є порушенням Закону 1304 від 03.06.2014 року, а дії державного виконавця - є незаконними. В квартирі, яка являється об'єктом стягнення, проживають двоє неповнолітніх осіб. Вказані проживали в квартирі і до укладення договору іпотеки і кредитного договору. Як вказує практика Верховного суду України у справі № 6-161цс14, виселення та накладення стягнення на квартиру, порушить права дітей та вимоги ст.18 кону № 2402-Ш від 26 квітня 2001 року "Про охорону дитинства", стосовно погодження з органом опіки та піклування передачі в іпотеку квартири, право користування якою на час укладення договору іпотеки мали і діти. З урахуванням вищевказаного просять суд визнати дії головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції ОСОБА_5, щодо виконання стягнення на квартиру за адресою: АДРЕСА_3, неправомірними (незаконними), зобов'язати головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції ОСОБА_5Ю припинити стягнення на квартиру і зупинити стягнення на підставі виконавчого листа Овідіопольського районного суду Одеської області №509/1466/13 від 23.07.2014 року.

14.05.2015 року заявники звернулись до Овідіопольського районного суду Одеської області з заявою про доповнення вимог, відповідно до якої просять суд також визнати Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №46862408 від 16.03.2015 року головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції ОСОБА_5, незаконною, скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №46862408 від 16.03.2015 року.

Заявник ОСОБА_1, якій діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2, представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_3, заявник ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу підтримали та просять суд її задовольнити в повному обсязі.

Заявник ОСОБА_7 в судове засідання не з'явився, але 12.05.2015 року звернувся до суду з заявою про розгляд скарги у його відсутність.

Представник ВДВС Овідіопольського РУЮ ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала, просила суд відмовити у її задоволенні вважаючи її безпідставною і необґрунтованою.

Представник ПАТ КБ "Приватбанк" ОСОБА_6 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала, просить суд у її задоволенні відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані по справі письмові докази, суд вважає скаргу такою, що задоволенню не підлягає, з наступних підстав:

Відповідно до ст.383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу порушено їх права чи свободи.

У відповідності до положень ст.385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Частиною 2 статті 387 ЦПК України передбачено, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи ДВС і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Як вибачається з письмових доказів по справі рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 лютого 2014 року первісну позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про звернення стягнення, виселення та стягнення судових витрат - задоволено, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ODOVGA00000197 від 08.06.2007 року звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_4, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки з укладенням від імені відповідачів договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ "ПриватБанк" в межах закону дій, необхідних для продажу предмета іпотеки, виселено осіб, які зареєстровані та/або проживають у ІНФОРМАЦІЯ_3, в с.Кароліно-Бугаз Овідіопольського району Одеської області зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України до повноважень якого входять питання громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаної квартири, стягнуто з відповідачів в рівних частках на користь позивача судовий збір у розмірі 3219,00 гривень, у задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про визнання кредитного договору недійсним - відмовлено в повному обсязі.

Зазначене рішення набрало законної сили та позивачу було видано виконавчі листи.

16.03.2015 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби ОСОБА_5Ю, на підставі ст.ст.17, 18, 19, 20, 25 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню трьох виконавчих листів у відношенні ОСОБА_2 ОСОБА_4, ОСОБА_1 В постанові про відкриття виконавчого провадження боржникам надано строк 15 днів для самостійного виконання рішення суду.

Постанову про відкриття виконавчого провадження відповідно до вимог ст.31 ЗУ "Про виконавче провадження" боржникам надіслано рекомендованою поштою з зворотнім повідомлення про отримання, про що є квитанція про відправку рекомендованого листа та зворотне повідомлення про отримання листа.

22.04.2015 року державним виконавцем, за участю сторони виконавчого провадження представника ПАТ "Приватбанк" здійснено виїзд за місцем виконання рішення для перевірки, виконання вимог виконавчого документу. З виїздом за адресою АДРЕСА_5 встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 за вказаною адресою зареєстровані але не мешкають. За вказаною адресою на час перевірки мешкають ОСОБА_2, який відсутній вдома, його дружина ОСОБА_12, яка була присутня вдома та двоє неповнолітніх дітей. ОСОБА_12 повідомила, що їй не відомо про рішення суду, що постанову про відкриття виконавчого провадження її чоловік ОСОБА_2М не отримував. ОСОБА_12 було вручено три постанови про відкриття виконавчого провадження для передачі ОСОБА_11 ОСОБА_1Г та ОСОБА_2

Боржникам було надано повторний строк для самостійного виконання рішення суду та повідомлено, що перевірка виконання рішення суду відбудеться 06.05.2015 року, що підтверджується актом державного виконавця.

Скаржники в скарзі зазначають, що державним виконавцем здійснюються виконавчі дії по накладенню стягнення на квартиру, що не відповідає дійсності.

Виконавчі документи пред'явлено в частині виселення певних осіб та осіб які зареєстровані або мешкають разом з боржниками.

Згідно ст.52 ЗУ "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майне боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації, а такі дії державним виконавцем в рамках відкритих виконавчих проваджень не здійснюються.

В зв'язку з викладеним суд вважає, що дії державного виконавця відповідають вимогам Закону України "Про виконавче провадження" та вважає скаргу необґрунтованою, безпідставною та такою, що задоволенню не підлягає.

Крім того, суд вважає, що заявника обрано не той спосіб захисту.

Так, з урахуванням дії Закону України №1304 від 03.06.2014 року "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", заявники мають право на звернення до суду в порядку, передбаченому ст.373 ЦПК України, з заявою про відстрочку виконання рішення, але цього не зробили.

Крім того, заявники мають право на звернення до суду в порядку, передбаченому ст.221 ЦПК України, з заявою про роз'яснення рішення суду щодо можливості виконання рішення суду в частині виселення без виконання рішення суду в частині звернення стягнення на іпотечне майно, але цього також не зробили.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 169, 208-209, 383-387 ЦПК України, Законом України "Про виконавче провадження", суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Суддя: А.І. Бочаров