Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1741/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Бершадська О. В.
Доповідач Чорнобривець О. С.
УХВАЛА

11.08.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Чорнобривець О.С.

суддів - Черненка В.В.

Потапенка В.І.

за участю секретаря - Кравченка Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 червня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 червня 2015 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду, на підставі на підставі п.6 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Не погодившись з вказаною ухвалою ПАТ «ВТБ Банк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо між сторонами укладено договір про передачу спору на вирішення до третейського суду і від відповідача надійшло до початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами заперечення проти вирішення спору в суді.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 лютого 2015 року ПАТ «ВТБ Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

24 лютого 2015 року місцевий суд відкрив провадження та призначив дану справу до судового розгляду.

Заперечуючи проти вирішення спору у Кіровському районному суді міста Кіровограда, відповідач 17 березня 2015 року подав заперечення у якому просив залишити без розгляду позов банку у зв'язку з наявністю в умовах укладеного між сторонами договору третейського застереження (а.с. 35-36).

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції керувався п. 6 ч. 1 ст. 207 ЦПК України та вважав, що оскільки в кредитному договорі міститься третейська угода у вигляді третейського застереження та банк не є споживачем в розумінні положень Закону "Про захист прав споживачів", а відповідач заперечив проти вирішення спору в суді загальної юрисдикції до початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами, тому є законні підстави для залишення вимог банку без розгляду.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

У відповідності до ст. 17 ЦПК України сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 130 ЦПК України якщо між сторонами укладений договір про передачу спору на вирішення третейського суду, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду.

Частиною 2 ст. 1 Закону України «Про третейські суди» також передбачено, що будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських відносин, крім випадків, передбачених законом, може бути переданий до третейського суду за угодою сторін.

У відповідності до ст. 12 ЗУ «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застерження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач звернувся до суду із заявою, в якій просив залишити позовну заяву без розгляду з підстав існуючої домовленості вирішення спорів у третейському суді (а.с.35-36)

Відповідно до п.8.1, п. 8.2 кредитного договору №R7В від 02.03.2012 року передбачено, що усі спори, розбіжності або вимоги, які виникають з цього договору або у зв'язку із ним, в тому числі такі, що стосуються його виконання, порушення, припинення, розірвання або визнання недійсним, підлягають вирішенню в постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків згідно з регламентом цього третейського суду, який є невід'ємною частиною даної третейської угоди. Умови цього договору, які містять відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження є складовими частинами даної третейської угоди (а.с.7-10)

Статтею 3 ЦПК України визначено право кожної особи звернутися, в порядку встановленому цим Кодексом, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Рішенням Конституційного Суду України від 10 січня 2008 року у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців сьомого, одинадцятого статті 2, статті 3, пункту 9 статті 4 та розділу VIII «Третейське самоврядування» Закону України «Про третейські суди» (справа про завдання третейського суду) визнано, що відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом (ст. 17 ЦПК України, ст. 12 ГПК України, ст. 6 Закону України «Про третейські суди»), оскільки, гарантуючи право на судовий захист з боку держави, Конституція України водночас визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захистити свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ч. 5 ст. 55 Конституції України). Конституційне право не може бути скасовано або обмежене.

Згідно з п.2 роз'яснення, яке міститься у Постанові Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» договір сторін про передачу спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду за захистом, а є одним із способів реалізації права на захист своїх прав.

Отже угода сторін про передачу спору на вирішення третейського суду є конституційним правом (ч. 2 ст. 22, ст. 64 Конституції України).

Таким чином, у суду першої інстанції не було правових підстав для залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з наявністю третейського застереження в кредитному договорі.

Ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, що відповідно до ч.4 ст.311 ЦПК України є підставою для її скасування і направлення справи для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» - задовольнити.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 червня 2015 року - скасувати справу повернути до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді: