АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Юрченко А.С.

за участю: представника позивача ОСОБА_2

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Відкритого акціонерного товариства Банк «Біг Енергія», Товариства з обмеженою відповідальністю«Фінансова компанія «Довіра і гарантія»про визнання припиненою іпотеки, визнання недійсним договору про відступлення прав за договором іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А:

Справа №757/10110/2015
№ апеляційного провадження:22-ц-796/14458/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Трусова Т.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.

ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до відкритого акціонерного товариства Банк «БІГ Енергія» та товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про визнання припиненою іпотеки, яка виникла на підставі договору іпотеки від 18 грудня 2006 року, та визнання недійсним договору про відступлення прав за договором іпотеки від 28 січня 2014 року.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 18 грудня 2006 року вона уклала з ВАТ Банк «БІГ Енергія» кредитний договір № 11/07-12-2006 та договір іпотеки, відповідно до умов якого вона, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 передали в іпотеку банку належну їм в рівних частках квартиру за адресою: АДРЕСА_1. Примірник договору іпотеки приватний нотаріус Іванов П.Ю. іпотекодавцям не вручив і, як з'ясувалося пізніше, шляхом виправлення вніс до тексту договору зміни в частині суми останнього платежу, що значно погіршило її становище як іпотекодавця.

Посилаючись на те, що договір іпотеки з виправленнями вона не підписувала, а нотаріус не в установленому законом порядку, а на власний розсуд та всупереч її волевиявленню, збільшив розмір зобов'язань по кредитному договору, позивач вважає договір іпотеки нікчемним.

На підставі договору від 27 грудня 2013 року до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» перейшли всі права, які належали ВАТ Банк «БІГ Енергія» за кредитним договором, тобто з цього часу банк втратив право вимоги за основним зобов'язанням. Оскільки іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання, іпотека припинилась. Відтак укладаючи 28 січня 2014 р. договір про відступлення прав за договором іпотеки ВАТ Банк «БІГ Енергія» розпорядилося правами іпотекодержателя, яких не мало.

За таких обставин зміст договору суперечить вимогам ч. 1 ст. 202, п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України, ч. 1 ст. 17, ст. 24 Закону України «Про іпотеку», а правочин за вищевказаним договором не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21 вересня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до Відкритого акціонерного товариства Банк «БІГ Енергія», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про визнання припиненою іпотеки та визнання недійсним договору про відступлення прав за договором іпотеки - відмовити.

Не погоджуючись з рішенням суду позивачем ОСОБА_3, подано апеляційну скаргу, в якій вона просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким повністю задовольнити позовні вимоги, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необгрунтованим.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3, підтримав доводи апеляційної скарги.

Відповідачі ВАТ Банк «БІГ Енергія», ТОВ «Фінансова компанія «Довіра і гарантія» в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином (а.с.178,179), а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу за їх відсутності у відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом 18 грудня 2006 року між ВАТ Банк «БІГ Енергія» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 11/07-12-2006.

Предметом вказаного договору є надання банком позичальнику кредиту в іноземній валюті в розмірі 77000 доларів США зі строком повернення кредитних коштів до 16 грудня 2008 року.

З метою забезпечення виконання умов кредитного договору, 18 грудня 2006 року між ВАТ Банк «БІГ Енергія» з одного боку та ОСОБА_3, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 з іншого, укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановим П.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 4020 (а.с. 86-87). Відповідно до умов вказаного договору іпотекодавці передали в іпотеку іпотекодержателю квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 86-87).

Згідно з даними витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки сторони кредитного договору домовились про продовження строку повернення кредитних коштів до 16 грудня 2010 року, у зв'язку з чим 04 березня 2009 року внесли відповідні зміни і до договору іпотеки (а.с. 89).

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК Українинікчемним правочином є правочин, недійсність якого встановлена законом. Нікчемними, зокрема, є правочини укладені з недодержанням вимог обов'язкової письмової форми, якщо недійсність прямо передбачена законом (ст. 547 ЦК України), укладені з недодержанням вимоги закону про обв'язкову нотаріальну форму (ст. 219 ЦК України) та інші правочини, про нікчемність яких прямо зазначено у відповідних нормах ЦК України.

Договір іпотеки від 18 грудня 2006 року укладено з додержанням вимог закону про обов'язкову нотаріальну форму, а внесення нотаріусом до його тексту виправлень не свідчить про нікчемність правочину.

На час укладення договору іпотеки була чинною Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України № 20/5 від 03 березня 2004 року, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 03 квітня 2004 року за № 283/8882, яка взагалі не врегульовувала порядок внесення дописок чи виправлень до тексту документа, який посвідчується нотаріально. Посилання ж позивача на п. 22 вищевказаної Інструкції є недоречним, оскільки в цьому випадку мова йде не про нотаріально посвідчені правочини, а про документи, які подаються нотаріусу для вчинення нотаріальних дій.

Внесене до тексту договору іпотеки виправлення розміру останнього платежу, застережене нотаріусом після посвідчувального напису, при доведеності, що це виправлення було внесене без згоди усіх сторін договору, могло бути підставою для визнання договору в цій частині недійсним, однак таких вимог позивачем не заявлялось.

За результатами аукціону по реалізації активів ВАТ Банк «БІГ Енергія», проведеного на підставі постанов Правління Національного банку України, переможцем аукціону визнано ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» (а.с. 80).

27 грудня 2013 року ВАТ Банк «БІГ Енергія» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» уклали договір купівлі-продажу права вимоги № 3-233 (а.с. 81-84).

Відповідно до п.2.3. договору купівлі-продажу, ВАТ Банк «БІГ Енергія» відступає за плату, а ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» набуває право вимоги, належне первісному кредиторові відповідно до контракту, укладеного між ВАТ Банк «БІГ Енергія» та боржником, а також відповідно до договору.

З Додатку № 2 до вищевказаного договору вбачається, що до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» перейшли права вимоги за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_3, заборгованість якої на момент передачі права вимоги становила 599103,16 доларів США (а.с. 85).

28 січня 2014 року ВАТ Банк «БІГ Енергія» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» уклали договір про відступлення прав за договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановим П.Ю. 18 грудня 2006 року, зареєстрованим в реєстрі за № 4020, укладеним між ВАТ Банк «БІГ Енергія» та ОСОБА_3, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 (а.с. 88).

Позивач посилалася на те, що з моменту укладення договору купівлі-продажу права вимоги № 3-233 від 27 грудня 2013 року учасники кредитного зобов'язання втратили свої права та обов'язки за кредитним договором, а відтак припинилась і іпотека, яка має похідний характер від основного зобов'язання.

Однак, підстави вважати іпотеку припиненою, а договір про відступлення прав за договором іпотеки недійсним, відсутні.

Так, відповідно до ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Сторони договору іпотеки погодили, що договір вступає в силу з моменту його нотаріального посвідчення і діє до моменту повного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором (п. 8.1. договору), що відповідає вимогам ч. 5 ст. 3, ст. 17 Закону України «Про іпотеку», згідно з якими іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Згідно ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Позивач визнала, що зобов'язання за кредитним договором не виконане, а отже є дійсною є і іпотека, якою забезпечено виконання зобов'язань за кредитним договором.

Порядок відступлення прав за іпотечним договором врегульовано ст. 24 Закону України «Про іпотеку», за вимогами якої таке відступлення здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням.

Іпотекодержатель зобов'язаний письмово у п'ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов'язанням.

Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до п. 3.2. договору № 3-233 договору купівлі-продажу вимоги від 27 грудня 2013 року, на підтвердження наявності права вимоги та для забезпечення можливості реалізації новим кредитором придбаного за цим договором права вимоги первісний кредитор протягом 15 банківських днів з моменту повного виконання новим кредитором пункту 4.1. договору, але не пізніше 24 січня 2014 р. (включно) зобов'язаний укласти з новим кредитором договір відступлення права вимоги за договором забезпечення (у разі наявності), предметом якого буде відступлення новому кредитору прав та обов'язків за таким договором.

Сторони договору домовились, що строк дії договору відступлення права вимоги почне свій перебіг у момент його укладення, з моменту нотаріального посвідчення та державної реєстрації та визначатиметься часом, достатнім для реального та належного виконання такого договору його сторонами (п. 3.2.2. договору).

Таким чином, виходячи зі змісту зобов'язань, зазначених в договору купівлі-продажу вимоги від 27 грудня 2013 року, вказаний договір містить елементи попереднього договору, тобто договору, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

За таких обставин з укладенням договору від 27 грудня 2013 року правовідносини між ВАТ Банк «БІГ Енергія» та ОСОБА_3 не припинилися. Право вимоги до ОСОБА_3 за кредитним та іпотечним договорами банк втратив лише з моменту нотаріального посвідчення договору про відступлення прав за договором іпотеки та державної реєстрації відомостей про таке відступлення, тобто 28 січня 2014 року.

За положеннями ч. 1 ст. 215 ЦК Українипідставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а за приписом ч. 5 цієї статті правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Колегія суддів важає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що з укладенням договору купівлі-продажу права вимоги від 27 грудня 2013 року іпотека не припинилася, підстави для визнання недійсним договору від 28 січня 2014 року - відсутні, оскільки договір спрямований на реальне настання правових наслідків і за змістом не суперечить закону.

Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, якими спростовуються вимоги позивача підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для відмови в задоволенні позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача Шевченко Нателли Давидівни- відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: