АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/806/14-ц Номер провадження 22-ц/786/2416/15Головуючий у 1-й інстанції Солоха О.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого -судді : Чумак О.В.

Суддів: Дряниці Ю.В., Карнауха П.М.

при секретарі: Лимар О.М.

за участю

позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3, ОСОБА_2

на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 05 червня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ частки з майна, що є у спільній частковій власності та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, третя особа ОСОБА_5

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача Апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про виділення його частки із майна, що є у спільній частковій власності та стягнення на його користь грошової компенсації за належну йому частку. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 28.02.2003 року його мати згідно договору дарування подарувала йому та відповідачці, яка на той час являлась його дружиною, по ? частині квартири АДРЕСА_1. В звязку з тим, що після розірвання шлюбу між ним та ОСОБА_3, користуватися квартирою неможливо, просив виділити його частку, стягнувши на його користь компенсацію в розмірі ? частини її ринкової вартості.

Відповідачка ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічним позовом в якому просила поділити спільне майно подружжя до якого відноситься автомобіль TOYOTA COROLLA, державний номерний знак НОМЕР_1, вартістю 206 771 грн. 84 коп., з врахуванням спільного боргу подружжя в сумі 7000 євро, який вона мала повернути своїй матері ОСОБА_5

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 05.06.2015 року позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано спільною власністю подружжя квартиру АДРЕСА_2, вартістю 456 440 грн. та автомобіль TOYOTA COROLLA, 1/6 L, M/T TERRA, номерне позначення кузова JTNBV58E303503314, двигун № НОМЕР_2, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, вартістю 206 771 грн. 84 коп.

Здійснено поділ майна подружжя.

Виділено ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_2.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 вартість його частки квартири АДРЕСА_2, з урахуванням вартості її частки відчуженого автомобіля TOYOTA COROLLA, 1/6 L, M/T TERRA, номерне позначення кузова JTNBV58E303503314, двигун № НОМЕР_2, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, у сумі 124 834 грн. 08 коп.

Припинено право власності ОСОБА_2 у спільній частковій власності на ? частину квартири АДРЕСА_2 з дня отримання ОСОБА_2 компенсації вартості його частки від ОСОБА_3.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати, повязані зі сплатою судового збору та оплатою судових експертиз у сумі 1264 грн. 84 коп.

В іншій частині первісного позову ОСОБА_2 та зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням в частині часткового задоволення зустрічних позовних вимог, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Зазначив, що суд безпідставно не врахував тієї обставини, що автомобіль, який придбаний ним та відповідачкою у 2008 року, в 2013 року був проданий ними і грошові кошти, отримані внаслідок цієї угоди, розподілені між ним та ОСОБА_3 порівну. Крім того, суд невірно взяв до уваги висновок автотоварознавчої експертизи щодо вартості проданого автомобіля, оскільки експертом вказаний автомобіль не оглядався.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_3 просить рішення суду в частині відмови в задоволенні зустрічного позову скасувати постановити в цій частині нове рішення про задоволення зустрічного позову в повному обсязі, посилаючись на те, що суд першої інстанції безпідставно не врахував при розподілі майна та стягненні з неї грошової компенсації на користь позивача те, що вона вимушена самостійно погашати борг отриманий нею в інтересах сімї в розмірі 7000 євро. Вказані кошти вони позичали у її матері ОСОБА_5 для придбання автомобіля та погашення кредиту. Таким чином розмір компенсації, яку вона повинна сплатити ОСОБА_2 за належну йому частку у спільному майні повинна складати 42 975 грн. 95 коп.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 п.п.1, 4 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміні рішення є в тому числі неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

У відповідності з ч. 3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судом вірно встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 28.05.1994 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 12.08.2013 року шлюб між сторонами був розірваний.

Також місцевим судом встановлено, що в період шлюбу 12.06.2008 року сторони згідно договору купівлі-продажу № 110/120608 придбали автомобіль TOYOTA COROLLA, 1/6 L, M/T TERRA, номерне позначення кузова JTNBV58E303503314, двигун № НОМЕР_2, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, який відповідно до ст. 60 СК України, являвся обєктом спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями ст. 369 ЦК України, відповідно до якої розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників . Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Таким чином, вчиняючи правочини, що передбачають наслідком розпорядження майном, яке перебуває у спільній сумісній власності, вважається, що один співвласник (чоловік) діє як від свого імені, так і від імені другого співвласника (дружини), тобто останній також є стороною договору. За таких обставин співвласник, якого в договорі представляє інший співвласник, має право порушувати питання про визнання договору недійсним.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 21.01.2014 року автомобіль TOYOTA COROLLA, 1/6 L, M/T TERRA, номерне позначення кузова JTNBV58E303503314, двигун № НОМЕР_2, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, що належав сторонам, знятий з обліку 21.01.2014 року в Світловодському ВРЕВ Кіровоградської області.

Відповідно до роз» ясень, що містяться в пункті 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» рівність прав кожного з подружжя на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є обєктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України.

У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сімї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Згідно пояснень позивача ОСОБА_2 вказаний вище автомобіль був проданий ним 04.11.2013 року за 90 000 грн., шляхом оформлення генеральної довіреності, а грошові кошти розподілені між ним та відповідачкою порівну.

Разом з тим вказана обставина належними та допустимим доказами позивачем не підтверджена. Тому суд обґрунтовано стягнув з ОСОБА_2 на користь відповідачки ОСОБА_6 ? частину вартості спірного автомобіля, який був відчужений позивачем без згоди відповідачки, і відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи № 48 від 06.04.2015 року вартість якого складає 206 771 грн. 84 коп.,

При цьому, колегія суддів не приймає до уваги посилань апелянта ОСОБА_2, що він не згоден із визначеною експертом сумою, оскільки останній не оглядав автомобіля, в звязку з тим, що позивач, у користуванні якого перебував автомобіль, та який здійснив його відчуження, не забезпечив надання експерту даного автомобіля. Експерт провів дослідження на підставі наявних документів та матеріалів відповідно до Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Мінюсту України від 08.10.1998 року.

Також колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для врахування при поділі майна сторін, грошових котів в сумі 7000 євро, отриманих ОСОБА_3 у своєї матері ОСОБА_5, оскільки відповідачкою не надано достатніх доказів на підтвердження тієї обставини, що вони були отримані та витрачені нею в інтересах сімї. Крім того, згідно пояснень відповідачки, даних суду апеляційної інстанції, оригінали розписок були втрачені ОСОБА_5 і надати їх вона на даний час не може. Особисто вона, отриманих в борг коштів, ОСОБА_5 не повертала.

Разом з тим, колегія суддів вважає невірним висновок суду щодо визнання спільною власністю подружжя квартири АДРЕСА_3 та її розподілу, як спільного майна подружжя, із зарахуванням зустрічних позовних вимог при визначенні розміру грошової компенсації за належну позивачу на праві особистої власності частину квартири, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно договору дарування, складеного 28.02.2003 року ОСОБА_7, та посвідченого приватним нотаріусом Комсомольського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за № 713, ОСОБА_7 подарувала ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.04.2003 року за сторонами зареєстровано право власності на вказану вище квартиру по ? частині за кожним (а.с. 8).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Таким чином визнання судом першої інстанції квартири АДРЕСА_4 спільною власністю подружжя та її поділ відповідно до норм СК України є невірним.

Також колегія суддів не погоджується з висновком місцевого суду щодо зарахування зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 при стягненні з останньої вартості належної ОСОБА_2 на праві особистої приватної власності частини зазначеної вище квартири, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 601 ЦК України, зарахуванню підлягають лише однорідні вимоги.

Відповідно до ч. 1,2 статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Враховуючи те, що виділ у натурі частки ОСОБА_2 із квартири АДРЕСА_4 є неможливим, останній погоджується на отримання від відповідачки ОСОБА_3 грошової компенсації в розмірі 228 220 грн., що складає ? від вартості вказаної квартири на день проведення додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 12/6-14 від 18.12.2014 року, вказана сума підлягає стягненню з ОСОБА_3

З ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь ОСОБА_3 ? частина вартості відчуженого автомобіля TOYOTA COROLLA, 1/6 L, M/T TERRA, номерне позначення кузова JTNBV58E303503314, двигун № НОМЕР_2, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 в розмірі 103 385 грн. 92 коп.

Згідно ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

До витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу.

За правилом ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно ч. 5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем ОСОБА_2 при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в сумі 1908 грн. 80 коп. (а.с. 1, 112 том. 1) та 700 грн. - за проведення судової будівельно-технічної експертизи (а.с. 55а том 2), що підтверджується оригіналами квитанції. Таким чином розмір понесених позивачем судових витрат складає 2608 грн. 80 коп.

При цьому колегія суддів не приймає до уваги надану позивачем копію квитанції від 12.05.2014 року про сплату передплати за проведення будівельно-технічної експертизи в розмірі 856 грн. 80 коп. (а.с. 56) оскільки оригінал даної квитанції ОСОБА_2 не надано.

Згідно наданих відповідачкою ОСОБА_3 квитанцій нею сплачено судовий збір в розмірі 553 грн. 90 коп. при подачі зустрічної позовної заяви (а.с. 20 том 1) та 1180 грн. 80 коп. за проведення автотоварознавчої експертизи (а.с. 89 том 2), а всього 1734 грн. 70 коп.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачки ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати в сумі 2608 грн. 80 коп., а з позивача ОСОБА_2 на користь відповідачки ОСОБА_3 судові витрати пропорційно до розміру задоволених нею позовних вимог в сумі 1040 грн. 82 коп.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції не відповідає в повному обсязі вимогам ст.213 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст.309 цього Кодексу є підставою для скасування рішення в частині визнання спільною власністю подружжя квартири АДРЕСА_3 та її розподілу, як спільного майна подружжя, розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 303, п. 2 ч. 1 ст.307, п.1,4 ч. 1 ст. 309, ст..ст.316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 05 червня 2015 року в частині визнання спільною власністю подружжя квартири АДРЕСА_3 та її розподілу, як спільного майна подружжя, розподілу судових витрат скасувати. Постановити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за належну останньому ? частину квартири АДРЕСА_3 в розмірі 228 220 грн.

Припинити право власності ОСОБА_2 у спільній частковій власності на ? частину квартири АДРЕСА_3 з дня отримання ОСОБА_2 компенсації вартості його частки від ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 ? частину вартості автомобіля TOYOTA COROLLA, 1/6 L, M/T TERRA, номерне позначення кузова JTNBV58E303503314, двигун № НОМЕР_2, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 в розмірі 103 385 грн. 92 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 2608 грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 1040 грн. 82 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_1

Судді /підпис/ ОСОБА_9

/підпис/ ОСОБА_10

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного

суду Полтавської області ОСОБА_1