Провадження № 2/641/2538/2015 Справа № 641/9244/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 грудня 2015 року Комінтернівський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Колодяжної І.М.,
при секретарі Ягодіній М.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-
Банк свої зобовязання за Кредитним договором повністю виконав, надавши Відповідачеві кредит, в розмірі та строки передбачені кредитним договором.
08.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість АТ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами.
Отже, відповідно до вищевказаного Договіру купівлі-продажу прав вимоги за кредитами , АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по кредитному договору.
Відповідно до п. 1.1.2, кредитного договору Відповідач зобовязаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку №1 до Договору.
Відповідно до п.п. 1.3.1, 1.3.3, 1.3.4 нарахування процентів за цим Договором здійснюється щомісячно, в останній робочий день поточного місяця за методом «факт/360» відповідно до вимог нормативно правових актів Національного банку України та чинного законодавства України. Проценти нараховуються на суму кредитних коштів, що фактично надані Банком Позичальнику і які ще не повернуті останнім відповідно до умов договору. Позичальник згідно умов договору сплачує банку комісію на умовах, зазначених у договорі.
Сторони погодили, що у випадку настання обставин, визначених у п.п. 2.11., 4.8., 4.9., 5.7., 5.9., 5.10., 5.12., 5.14., 7.4., 10.2., 10.14. цього Договору та направлення Банком на адресу Позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і неусунення Позичальником порушень умов за цим Договором протягом 31 (тридцяти одного ) календарного дня з дати одержання вищевказаного повідомлення (вимоги) від Банку, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 32 (тридцять другий) календарний день з дати одержання Позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від Банку, при цьому у випадку неотримання Позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) в результаті зміни Позичальником адреси, без попереднього про це письмового повідомлення Банку чи у разі неотримання Позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) Банку з інших підстав протягом 40 (сорока) календарних днів з дати направлення повідомлення (вимоги) Банком, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 41 (сорок перший) календарний день з дати відправлення Позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту.
Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся, в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобовязань згідно умов кредитного договору. Однак, зобовязання не виконані, у звязку з чим, станом на 28.07.2015 року за Відповідачем наявна заборгованість у сумі: 368 874,90грн. з яких: тіло кредиту 215 523,30 грн.; відсотки 153 351,59 грн.
В рахунок виконання основного зобов'язання Позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття (передачі) предмету іпотеки у власність згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі у порядку, передбаченому ст.ст. 36, 37 ЗУ «Про іпотеку».
Представник позивача в судове засідання не з,явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Банк свої зобовязання за Кредитним договором повністю виконав, надавши Відповідачеві кредит, в розмірі та строки передбачені кредитним договором.
08.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість АТ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами.
Отже, відповідно до вищевказаного Договіру купівлі-продажу прав вимоги за кредитами та акту прийому-передачі документації за цим договором, АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по даному кредитному договору.
Відповідно до п. 1.2.2. Договору про надання споживчого кредиту, Відповідач зобовязаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку №1 до Договору.
Відповідно до п.п. 1.3.1, 1.3.3, 1.3.4 нарахування процентів за цим Договором здійснюється щомісячно, в останній робочий день поточного місяця за методом «факт/360» відповідно до вимог нормативно правових актів Національного банку України та чинного законодавства України. Проценти нараховуються на суму кредитних коштів, що фактично надані Банком Позичальнику і які ще не повернуті останнім відповідно до умов договору. Позичальник згідно умов договору сплачує банку комісію на умовах, зазначених у договорі.
П. 6.2. Договору про надання споживчого кредиту передбачено порядок дострокового повернення кредитних коштів та направлення Банком на адресу Позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і неусунення Позичальником порушень умов за цим Договором протягом 31 (тридцяти одного ) календарного дня з дати одержання вищевказаного повідомлення (вимоги) від Банку, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 32 (тридцять другий) календарний день з дати одержання Позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від Банку, при цьому у випадку неотримання Позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) в результаті зміни Позичальником адреси, без попереднього про це письмового повідомлення Банку чи у разі неотримання Позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) Банку з інших підстав протягом 40 (сорока) календарних днів з дати направлення повідомлення (вимоги) Банком, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 41 (сорок перший) календарний день з дати відправлення Позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту.
Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що повідомлявся шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобовязань згідно умов Договору про надання споживчого кредиту. Однак, зобовязання не виконані, у звязку з чим, станом на 28.07.2015 року за Відповідачем наявна заборгованість у сумі: 371 476,26грн. з яких: тіло кредиту 215 523,31 грн.; відсотки 155 952,95 грн.
Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Ст. 1 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека - це вид забезпечення виконання зобов»язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов»язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим законом.
Згідно положенням ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов»язанням у повному обсязі або у частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов»язання. Якщо вимога за основним зобов»язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов»язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов»язання, якщо інше не встановлено щодо відшкодування, в тому числі, витрат, пов»язаних з пред»явленням вимоги за основним зобов»язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки.
Частинами першою та третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Положеннями частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
Матеріали справи свідчать, що станом на 28.07.2015 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить : 371 476,26грн. з яких: тіло кредиту 215 523,31 грн.; відсотки 155 952,95 грн.
21.08.2015р. вих..№ 31.4-08/8777/15, ПАТ «Дельта банк» адресовано відповідачеві лист-вимогу в порядку ст.ст. 33, 35, 36 та 37 Закону України „Про іпотеку про виконання порушення зобов»язань щодо повернення заборгованості по кредиту та попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання зобов»язань відповідачем.
Дана вимога залишилася без задоволення.
П.38 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин » передбачено, що у випадку якщо іпотекодержатель не реалізував способів позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачав би передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов»язання (ст.. 37 Закону України „Про іпотеку ), він має право звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до ст.. 39 Закону України „Про іпотеку, а не з позовом про визнання права власності на нерухоме майно.
Згідно з п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин » з урахуванням положень ч.3 ст. 33, ст.. 36, ч.1ст. 37 Закону України „Про іпотеку іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов»язання.
Матеріалами справи встановлено, що між сторонами договір про задоволення вимог іпотекодержателя не укладався, а передбачене розділом 5 договору іпотеки від 05.02.2008 року застереження про задоволення вимог іпотекодержателя стосується позасудового врегулювання спору.
Крім того, п. 4.4 договору іпотеки передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду та/або виконавчим написом нотаріуса здійснюється відповідно до чинного законодавства України, а п.4.5 даного договору передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки з застосуванням позасудового врегулювання здійснюється відповідно до розділу 5 цього договору та відповідно до Закону України «Про іпотеку».
З огляду на вищенаведене, суд не приймає до уваги наданий представником позивача звіт про оцінку - квартири №4, що знаходиться за адресою: місто Харків, вулиця Польова, будинок 87, проведений ТОВ «ЕК» Професіонал».
За змістом ч. 1 ст. 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання.
Таким чином , аналізуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку , що позивачем невірно обрано спосіб захисту свого порушеного права, оскільки представником позивача в позовній заяві не вказано загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації..
Одночасно суд роз»яснює представнику позивача, що він не позбавлений можливості на звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до ст. 39 Закону України „Про іпотеку.
Враховуючи зазначене, суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволенню не підлягають.
Відповідно до ст.. 88 ЦПК України суд вирішує питання про стягнення судового збору.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 79, 209, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд,-
В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь держави судовий збір у розмірі 5533 (п»ять тисяч п»ятсот тридцять три) грн. 12 коп.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційної скарги , а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: ОСОБА_2