З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Справа №377/1002/15-ц
Провадження №2/377/392/15
12 жовтня 2015 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої судді Теремецької Н.Ф., при секретарі Щуковській А.М., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
1 вересня 2015 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем.
Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 9 грудня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, Україна, актовий запис № 181. Причиною звернення до суду з даною позовною заявою є те, що в силу психологічної несумісності їхніх характерів у них так і не склалися нормальні сімейні стосунки, оскільки в них зовсім різні погляди на сімейне життя, права та обовязки подружжя, внаслідок чого вони припинили шлюбні відносини з 2009 року і шлюб носить формальний характер.
Позивачка в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечувала.
На адресу зареєстрованого місця проживання відповідача двічі надсилалися судові повістки рекомендованими листами з повідомленням про вручення відповідно до правил ст. 74 ЦПК України, однак всі вони були повернуті до суду за закінченням терміну зберігання. Згідно службових відміток підприємства поштового звязку на конвертах судові повістки доставлялись адресату і не були вручені 19.09.2015 року, 29.09.2015 року, що свідчить про те, що насправді адресат за місцем проживання відсутній, однак це не звільняє його від обовязку отримання судових повісток. У цьому випадку відповідно до правила абз. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК вважається, що судовий виклик вручено належним чином. Тому за згодою позивачки суд ухвалив заочне рішення відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України на підставі наявних доказів у справі.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, виданого 09 грудня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, копія якого долучена до справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 09 грудня 2006 року зареєстрували шлюб, про що був здійснений актовий запис № 181. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку ОСОБА_2, дружині ОСОБА_1.
Від шлюбу у сторін дітей немає.
Як вбачається із змісту позовної заяви, нормальні сімейні стосунки не склалися у сторін в силу психологічної несумісності їхніх характерів, оскільки в них зовсім різні погляди на сімейне життя, права та обовязки подружжя. Фактично їхні шлюбні відносини тривали на протязі тільки двох років після реєстрації шлюбу. Починаючи з 2009 року шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведуть, в кожного окремий бюджет, кожен живе своїм життям і намірів поновлювати сімейні відносини в них немає.
Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Згідно ч.2 ст.18, п.3 ст.51, ч.3 ст.56, ч.1 ст.110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом предявлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя.
Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові один до одного між сторонами втрачено. Примирення між подружжям та збереження сімї неможливо.
За таких обставин суд дійшов до висновку, що сімя розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст.110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб.
Як вбачається з позовної заяви, спору щодо розподілу сумісно нажитого майна у сторін немає.
У відповідності до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Як видно з матеріалів справи, позивачка своє дошлюбне прізвище в звязку з реєстрацією шлюбу не змінювала.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України та п.п.1 п.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 209, 213 215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 09 грудня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Славутицького мського управління юстиції Київської області, Україна, актовий запис № 181.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 487 гривень 20 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя Н. Ф. Теремецька