Справа № 569/6100/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2015 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Галінської В.В.

при секретарі Райковській О.К.

з участю:

позивача ОСОБА_1, його представника - ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, представника третьої особи - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_7 третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_8 міська рада про усунення перешкод у користуванні та приватизації земельної ділянки,-

ВСТАНОВИВ:

В Рівненській міський суд з позовом звернувся ОСОБА_1 про погодження меж земельної ділянки. Просить визнати відмову відмову ОСОБА_3, ОСОБА_7 в погодженні меж земельної ділянки та підписанні протоколу обстеження і погодження меж земельної ділянки, що пропонується в передачу ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 - безпідставною. Погодити межі земельної ділянки АДРЕСА_2 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, ОСОБА_7 відповідно до протоколу обстеження і погодження меж земельної ділянки, що пропонується ОСОБА_6 в АДРЕСА_3, від 24 лютого 2015 року, від точки Г до ОСОБА_9 право ОСОБА_8 міській раді вирішити питання про передачу у приватну власність ОСОБА_6 земельну ділянку, як власнику квартири АДРЕСА_4 без підписів ОСОБА_3 та ОСОБА_7 в протоколі обстеження і погодження меж земельної ділянки, що відводиться безоплатно у власність ОСОБА_6 в АДРЕСА_3, від 24 лютого 2015 року, від точки Г. до Д.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просить позов задовольнити.

Представник позивача позовні вимоги та обґрунтування позовних вимог підтримав повністю за обставин викладених у позові. Додатково вказав, що відповідачі є належними відповідачами по справі, так як вони є співвласниками житлового будинку, а тому є суміжними землекористувачами. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 позовні вимоги визнала частково, не заперечувала право позивача на виділ йому земельної ділянки та передачу безоплатно у власність, однак заперечувала передачу земельної ділянки у власність позивача без особистих підписів відповідачів.

Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання не зявився хоча про час та місце судового розгляду справи був, повідомлений заздалегідь та належним чином, про причини неявки суду не повідомляв, заперечень не надав. Суд ухвалив, проводити розгляд справи за відсутності відповідача.

Представник третьої особи в судовому засіданні вказала, що позивач користується земельною ділянкою на підставі рішення ради народних депутатів і має право на виділення йому безоплатно земельної ділянки у власність.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, всебічно дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 17 жовтня 1990 року позивач ОСОБА_1 уклав з ОСОБА_8 виконкомом міської ради народних депутатів в особі начальника ЖЕК-5 Договір № 27 купівлі-прода квартири, загальною площею 31,1 кв.м., за адресою АДРЕСА_5, що складає 58/100 ідеальної долі, що підтверджується вищевказаним договором.

На момент укладення договору купівлі продажу та по даний час земельна ділянка, що пропонується до відведення безоплатно у власність позивач, перебуває у комунальній власності ОСОБА_8 міської ради та обліковується за позивачем на підставі рішення № 402 від 10 жовтня 1990 року Ровенської міської ради народних депутатів.

У звязку з приватизацією частини земельної ділянки на якій знаходиться частина будинку позивача, він звернувся до управління земельних ресурсів ОСОБА_8 міської ради та Рівненського міського бюро технічної інвентаризації для виготовлення технічної документації.

ПП «Рівнебудземпроектсервіс» розробило план земельної ділянки, ситуаційну план-схему, виноску земельної ділянки з описом меж та протокол обстеження і погодження меж земельної ділянки.

З метою погодження вказаних меж та підписання протоколу обстеження і погодження меж земельної ділянки, що пропонується гр. ОСОБА_1, позивач звернувся до співвласників іншої частини будинку, що проживають за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, однак у підписанні вказаного протоколу останні відмовились.

Відповідно до ст.. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 386 ЦК України власник який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його права, або з вимогою про вчинення певних дій для забезпечення такому порушенню.

Згідно з вимогами ст..103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок зобовязані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них.

Стаття 106 ЗК України передбачає що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Відповідно до ст..152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюються шляхом, зокрема: визнання прав, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Статтею 57 Закону України «Про землеустрій» визначено, що до переліку необхідних матеріалів, що повинна містити технічна документація зі складання документів, які посвідчують право на земельну ділянку входить кадастрова зйомка земельної ділянки.

Згідно п. б п. 4 ст. 198 ЗК України кадастрова зйомка включає погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЗК України земельна ділянка це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Як вбачається з п. 4.1 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками» затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 року № 376, відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок.

З п. 4.2 Інструкції слідує, що власник земельної ділянки має право вимагати від власниками сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Згідно п. 4.3 Інструкції відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до ст.. 186 ЗК України документації із землеустрою. У разі відсутності такої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Аналіз зазначених норм вказує на те, що однією із складових технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку є акт встановлення в натурі і погодження меж земельної ділянки, який підписується суміжними землекористувачами (землеволодільцями) та є підтвердженням відсутності спору щодо меж встановлення ділянки, а також те, що власник сусідньої земельної ділянки зобовязаний сприяти встановленню спільних твердих меж між земельними ділянками.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_7 є співвласниками квартири № 2 в м. Рівне по вул.. Черняховського, 8, тобто вони є землекористувачами суміжної з позивачем земельної ділянки.

В судовому засіданні сторонами не надано доказів того, що сторонами встановлення меж земельної ділянки в натурі проводилось, межові знаки встановлювались, а тому дані твердження позивача суд до уваги не приймає. Добровільно відповідачі погоджувати межі земельної ділянки вони не бажають.

З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку, що оскільки у позивача наявна розроблена та затверджена документація із землеустрою, однак небажання суміжних землекористувачів відповідачів здійснити погодження меж земельної ділянки є реальною перешкодою у набутті позивачем права власності на земельну ділянку, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Оцінюючи в сукупності докази, суд рахує, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення .

На підставі викладеного та керуючись ст..ст. 79, 103, 106, 118, 152, 198 ЗК України, Законом України «Про землеустрій», Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межевими знаками» затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 року № 376, ст. 15,386, 392, 526, 629 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 59, 60, 88, 208, 209, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_6 задовольнити.

Визнати відмову ОСОБА_3, ОСОБА_7 в погодженні меж земельної ділянки та підписанні протоколу обстеження і погодження меж земельної ділянки, що пропонується в передачу ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 - безпідставною.

Погодити межі земельної ділянки АДРЕСА_2 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, ОСОБА_7 відповідно до протоколу обстеження і погодження меж земельної ділянки, що пропонується ОСОБА_6 в АДРЕСА_3, від 24 лютого 2015 року, від точки Г до Д.

ОСОБА_9 право ОСОБА_8 міській раді вирішити питання про передачу у приватну власність ОСОБА_6 земельну ділянку, як власнику квартири АДРЕСА_4 без підписів ОСОБА_3 та ОСОБА_7 в протоколі обстеження і погодження меж земельної ділянки, що відводиться безоплатно у власність ОСОБА_6 в АДРЕСА_3, від 24 лютого 2015 року, від точки Г. до Д.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлено 10 серпня 2015 року.

Суддя -