Справа № 226/530/15-ц
Провадження №2/226/441/2015
12 серпня 2015 року Димитровський міський суд Донецької області у складі:
головуючого - судді Петуніна І.В.,
при секретарі Альберті О.В.,
за участю позивача ОСОБА_1
відповідача ДП «Красноармійськвугілля»
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Димитров справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Красноармійськвугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди, -
Рішенням Димитровського міського суду Донецькій області від 21.04.2015р. позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Красноармійськвугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди, був залишений без задоволення.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 23.07.2015р., вищезазначена справа повернута до суду першої інстанції для ухвалення додаткового рішення.

Згідно п.1 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Сторони до судового засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від позивача до суду надійшла заява, де він зазначив, що він звернувся до суду з позовом, де просив стягнути з відповідача середній заробіток за затримку заробітної плати. У позові він зазначив, що відповідач не провів нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати, передбаченої Законом «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати». Тобто розрахунок з ним не був проведений на момент проголошення рішення. А тому, позовною заявою він просив лише стягнути виключно середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди. Позовом не заявлялися вимоги стягнення компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати. При цьому посилається на ч.1 ст.11 ЦПК України та вважає, що немає потреби ухвалювати додаткове рішення з вирішення питання виплати компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строку виплати заробітної плати. Бо таке додаткове рішення суду порушить його право на звернення до суду з цих підстав окремим позовом пізніше.

Судом встановлено, що позивач звертався з позовними вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди у зв'язку з тим, що йому при звільненні не була виплачена компенсація втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати. Вказана вимога судом не розглянута.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що зазначені позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.115 ч.1 КЗпП України, ст.24 ч.1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів, та не пізніше 7 днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно ст.34 Закону України «Про оплату праці» та Закону України «Про компенсацію громадянам втрати доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу було сплачено: грошові кошти за листком непрацездатності, компенсація за невикористану відпустку та вихідна допомога. Оскільки компенсація за невикористану відпустку та вихідна допомога мають разовий характер, то до зазначених виплат Закону України «Про компенсацію громадянам втрати доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», не застосовується.

Постановою КМУ від 21.02.2001р. № 159 затверджений Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок).

Згідно абз.3 п.3 Порядку, компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, допомога по тимчасовій непрацездатності.

За змістом довідки відповідача від 05.03.2015р., позивачу було у червні 2014р. нараховане за листком непрацездатності 13045,86 грн.; за мінусом податків виплачено: 28.07.2014р. - 696,58 грн. та 01.10.2014р. - 10800,71 грн. (а.с.24).

Згідно ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки розрахунку.

Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільнені робітника, виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться у день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Таким чином, оскільки допомога по тимчасовій непрацездатності була нарахована у червні 2014р., а позивач звільнився 01 липня 2014р., то у день звільнення не було затримки виплати зазначеної допомоги більш ніж на 1 місяць і відповідач у день звільнення не повинен був виплачувати компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати. Тому відповідачем не була порушена ст.116 КЗпП України в частині невиплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати щодо виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності.

Більш того, як зазначає у позові позивач, він у день звільнення не працював, заяву з вимогою про розрахунок подав 04.08.2014р., відповідач за цією заявою з ним не розрахувався, а тому середній заробіток підлягає стягненню з 05.08.2014р. Щодо цього, то суд зазначає, що основна виплата за листок непрацездатності сталася 01.10.2014р., таким чином, строк заборгованості з виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності, був менш ніж 2 місяці та на час виплати, індекс інфляції, відповідно до ст.3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», не був опублікований у офіційних періодичних виданнях, а тому нарахування компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати без визначеного індексу, суперечило б закону.

Таким чином суд вважає, що у стягненні середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди у зв'язку з тим, що позивачу при звільненні не була виплачена компенсація втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, необхідно відмовити.

При цьому, суд не приймає доводи позивача щодо відсутності потреби в ухваленні додаткового рішення на підставі того, позивач не заявляв вимоги про стягнення компенсація втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, оскільки судом були не розглянуті вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди у зв'язку з тим, що йому при звільненні не була виплачена компенсація втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати.

На підставі ст.ст.116, 117 КЗпП України, ст.34 Закону України «Про оплату праці» та Закону України «Про компенсацію громадянам втрати доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затв. постановою КМУ від 21.02.2001р. № 159, керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 220 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Доповнити рішення Димитровського міського суду Донецькій області від 21.04.2015р. за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Красноармійськвугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державного підприємства «Красноармійськвугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди у зв'язку з тим, що йому при звільненні не була виплачена компенсація втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, відмовити.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення терміну подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя