Справа №731/402/15-ц
Провадження №2/731/129/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2015 року Варвинський районний суд Чернігівської області

в складі судді Семенченка О.М.,

з участю секретаря Левуна С.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2,

відповідачки ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

17 липня 2015 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом, яким просить визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування жилим приміщенням - будинком № 9 по вул. Садова в с. Журавка Варвинського району Чернігівської області.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він є власником будинку № 9 по вул. Садовій в с. Журавка Варвинського району Чернігівської області, в якому зареєстровані члени його сімї дружина ОСОБА_4 та внук ОСОБА_5. Також в будинку зареєстрована, але не проживає з 2007 року колишня дружина внука ОСОБА_3 та її діти ОСОБА_6 і ОСОБА_7. Оскільки відповідачка не являється наймачем будинку, членом їхньої сімї, не користується житлом більше року, не сплачує комунальні послуги, вона втратила право користування зазначеним житловим приміщенням. Більше того, ОСОБА_3 заважає йому розпоряджатися його власністю, а у добровільному порядку змінити місце реєстрації відмовляється.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився. Представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав та пояснив, що факт реєстрації місця проживання відповідачки в належному будинку позивача створює для нього перешкоди у реалізації права на отримання субсидії від держави на оплату комунальних послуг, перешкоджає вільно розпоряджатися своєю власністю.

Відповідачка ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала та пояснила, що вона після одруження з внуком позивача ОСОБА_5 на протязі року проживала в будинку позивача ОСОБА_1 Але після народження нею дитини з грудня 2007 року винаймає житло в с. Журавка по вул. Л.Українки, 14, де до 2014 року проживали разом з чоловіком ОСОБА_5 та двома малолітніми дітьми. Після розірвання шлюбу колишній чоловік ОСОБА_5 перейшов проживати до свого діда позивача у справі, а вона разом з малолітніми дітьми проживає у найманій квартирі до цього часу. Проте знятися з реєстрації в будинку позивача в добровільному порядку вона не бажає, оскільки власного житла, де могла б зареєструватися, не має.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_2, відповідачки ОСОБА_3 та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок в с. Журавка Варвинського району Чернігівської області по вулиці Садова, 9, що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності домоволодіння № 253 від 7 квітня 1988 року, виданим виконавчим комітетом Журавської сільської ради народних депутатів Варвинського району Чернігівської області (а.с. 5).

У вищезазначеному будинку зареєстровані позивач ОСОБА_1, його дружина ОСОБА_4 та онук ОСОБА_5. Крім того, за цією ж адресою зареєстровані, але не проживають колишня дружина онука - ОСОБА_3, малолітні правнуки ОСОБА_6 та ОСОБА_7, що підтверджується довідками виконавчого комітету Журавської сільської ради Варвинського району Чернігівської області та актом обстеження фактичного місця проживання (а.с. 7, 8, 6).

25 липня 2014 року шлюб між онуком позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_3 був розірваний (а.с. 9).

З грудня 2007 року відповідачка ОСОБА_3 припинила своє проживання в будинку діда свого колишнього чоловіка і вже більше року не проживає в ньому.

Стаття 47 Конституції України гарантує кожному право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно зі ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї та інших осіб.

Статтею 71 ЖК України визначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12 квітня 1985 року „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України № 2, орієнтує суди на необхідність у справах про визнання наймача або члена його сімї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), зясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_3 добровільно припинила проживання у будинку позивача, ще в 2007 році. Поважних причин відсутності позивачка суду не надала.

Таким чином суд вважає, що відповідачка ОСОБА_3 припинила проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1 і відсутня в ньому більше одного року без поважних причин, а тому втратила право користування житловим приміщенням.

Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Дослідивши всі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити.

При поданні позову до суду позивач сплатив 243 гривні 60 копійок судового збору, про що засвідчує квитанція (а.с. 1).

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Тому судові витрати слід покласти на відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування жилим приміщенням будинком № 9 по вулиці Садова в с. Журавка Варвинського району Чернігівської області.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243,6 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернігівської області через Варвинський районний суд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.М. Семенченко