Справа №163/1668/15-ц
Провадження №2/163/233/15
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2015 року Любомльський районний суд Волинської області

у складі: головуючої - судді Гайдук А.Л.,

при секретарі - Горпинко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Любомль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, який зареєстрований Забродівською сільською радою Ратнівського району Волинської області 13.02.1999 року, про що зроблено актовий запис за №2. Від шлюбу сторони мають двоє неповнолітніх дітей: сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок зловживання останнім алкогольними напоями та нехтуванням добробутом сім'ї. Така поведінка відповідача призвела до виникнення між ними неприязних відносин, наслідком яких є постійні суперечки та конфлікти, втрата взаєморозуміння і поваги, спільне проживання стало неможливим. З викладених підстав вважає, що подальше проживання у шлюбі буде суперечити принципу добровільності сімейних відносин, у зв'язку із чим просила термін на примирення не надавати, а шлюб розірвати, залишивши їй шлюбне прізвище «ОСОБА_1».

В судове засідання сторони не з'явились, однак до суду подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. При цьому, у своїх заявах, як позивач, так і відповідач просили шлюб розірвати.

За викладених обставин розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Із свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1, виданого 13 лютого 1999 року Забродівською сільською радою Ратнівського району Волинської області, встановлено, що сторони уклали шлюб 13 лютого 1999 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за №2 (а.с.3).

Від шлюбу сторони мають двоє дітей: сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3, виданими Згоранською сільською радою Любомльського району Волинської області 01.11.1999 року та 27.07.2001 року, відповідно (а.с.4, 5).

Частиною 1 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Згідно ч. 3, ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

З огляду на викладені правові норми та позицію позивача щодо неможливості збереження сімейних стосунків, суд вважає, що викладені позивачем доводи, які відповідачем не оспорені та не спростовані, відповідають фактичним обставинам справи, при яких в даному випадку збереження сім'ї буде нічим іншим, як примушуванням сторін до збереження шлюбних відносин.

З врахуванням того, що позивач не бажає примиритися, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача.

З огляду на викладене, суд вважає, що сім'ю зберегти неможливо, шлюб між сторонами існує лише формально, а тому його слід розірвати.

Таким, що не суперечить закону, суд вважає прохання позивача про залишення їй прізвища «ОСОБА_1».

Згідно із ст.88 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 59, 60, 88, ч.4 ст.174, ст.ст. 209, 212-215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 56, 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженцем с.Полапи Любомльського району Волинської області, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженкою с.Самари Ратнівського району Волинської області, зареєстрований 13 лютого 1999 року Забродівською сільською радою Ратнівського району Волинської області, актовий запис №2, - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок судового збору.

Після розірвання шлюбу прізвище позивача залишити «ОСОБА_1».

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Любомльський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча: суддя А.Л. Гайдук