Справа № 755/9350/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" липня 2015 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого - судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Проперті Протектед» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Проперті Протектед», звертаючись з позовом до суду, просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 6771,86 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн., що є предметом позову.

Представник позивача Олійник О.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, пояснила, що 06 травня 2011 року між ВАТ «Страхова компанія «Нова» та ОСОБА_1 укладено договір страхування, оформлений Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АА/3843580, яким визначено як забезпечений транспортний засіб - легковий автомобіль «Шкода», державний номер НОМЕР_1. 03 грудня 2011 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу, особою винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди визнано водія ОСОБА_1, що підтверджується постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 28 грудня 2011 року. У зв'язку з настанням страхового випадку, на підставі заяви потерпілої особи ОСОБА_3, який є власником автомобіля «ДЕО Ланос» державний номер НОМЕР_3, ВАТ «Страхова компанія «Нова» виплачено страхове відшкодування в розмірі 6771,86 грн., яке виплачено потерпілій особі в повному обсязі. Відповідно до ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхання цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у позивача, як нового кредитора, виникло право подати до страхувальника регресний позов, оскільки після скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідач залишив місце пригоди, ці обставини підтверджено постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 28 грудня 2011 року, що є підставою для звернення з цим позовом до суду.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у запереченнях на позов, які приєднано до матеріалів справи (а.с.64-67), мотивуючи тим, позивач не має правових підстав звертатись з цим позовом до відповідача про відшкодування шкоди в порядку регресу, який подано з порушенням загальних строків позовної давності, оскільки до правовідносин, що є предметом розгляду даної справи щодо стягнення страхового відшкодування в порядку суброгації на підставі ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» встановлюється загальна позовна даність тривалістю три роки, зважаючи на те, що дорожньо-транспортна пригода сталась 03 грудня 2011 року, яка є одночасно і страховим випадком, перебіг трирічного строку позовної давності починається на наступний день і закінчується 03 грудня 2014 року, проте позивач подав до суду позов 30 квітня 2015 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності, без обґрунтування поважності причин пропуску строку позовної давності та заяви щодо його поновлення, тому є підстави відмовити у задоволенні позову на підставі положень ст.267 ЦК України.

Заслухавши думку представника позивача Олійник О.В., представника відповідача ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Судом встановлено, на підставі постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 28 грудня 2011 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, та піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 340,00 грн. на користь держави. (а.с.15)

Як встановлено судом у мотивувальній частині постанови суду: «03 грудня 2011 року близько 12 год.00 хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Шкода», державний номер НОМЕР_1, рухаючись в м. Києві по проспекту Возз'єднання (автобусна зупинка «Березняківська») не дотримавшись безпечної дистанції, скоїв зіткнення з автомобілем «ДЕО Ланос» державний номер НОМЕР_3, чим заподіяв пошкодження автомобілю та наніс матеріальні збитки, чим порушив п.п.13.1, 12.3 ПДР України».

На підставі постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 28 грудня 2011 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КпАП України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255,00 грн. на користь держави. (а.с.16)

Відповідно до частини третьої ст.61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ВАТ «Страхова компанія «Нова», що підтверджується Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АА/3843580, з визначеним строком дії з 15 травня 2011 року до 14 травня 2012 року, яким визначено як забезпечений транспортний засіб - легковий автомобіль «Шкода», державний номер НОМЕР_1, ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) - 50000,00 грн. (а.с.4)

Відповідно до ст.979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст.25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до ст.ст. 3-5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Суб'єктами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники, страховики, особи, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) та потерпілі.

Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Тобто, цей закон є спеціальним у сфері страхування цивільно-правової відповідальності, яка здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників шляхом здійснення такого відшкодування страховиком при настанні страхового випадку.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Як убачається з матеріалів справи, 16 лютого 2012 року ОСОБА_3 звернувся до Відкритого акціонерного товариства «СК «Нова» з заявою про виплату страхового відшкодування за страховим випадком, який мав місце 03 грудня 2011 року за участю забезпеченого транспортного засобу - автомобіля «Шкода», державний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_1 (а.с.37)

Відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.

Оцінка майна проводиться на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції країни та Фондом державного майна України № 1074/8395 від 24.11.2003 року.

Отже, єдиним законним доказом вартості нанесеного матеріального збитку - є відповідний експертний висновок суб'єкта оціночної діяльності.

На підставі Звіту №СФ-0000672 з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, складений ТОВ «Завод Трансмаш-К» 09 грудня 2011 року, на підставі заяви ВАТ «Страхова компанія «Нова», визначено вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «ДЕО Ланос», державний номер НОМЕР_3, в результаті пошкодження в ДТП, який складає 8126,23 грн. (а.с.20-36)

12 березня 2012 року ВАТ «Страхова компанія «Нова» складено Страховий акт №394, яким визначено розмір страхового відшкодування, яке підлягало до виплати потерпілому ОСОБА_3, на загальну суму 6771,86 грн., яке визначено на підставі Звіту №СФ-0000672 з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, складений ТОВ «Завод Трансмаш-К» 09 грудня 2011 року. (а.с.5-6)

Факт виплати ВАТ «Страхова компанія «Нова» страхового відшкодування ОСОБА_3 в розмірі 6771,86 грн., підтверджується платіжним дорученням №3348 від 04 травня 2012 року. (а.с.38)

За нормою ст.1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом.

Правила щодо регресного позову страховика встановлені ст. 38 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", згідно з п.п.38.1.1 п.38.1 Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, серед іншого, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди самовільно залишив місце пригоди чи ухилився від проведення в установленому порядку перевірки, констатуючої дію алкогольних напоїв, наркотичних чи інших одурманюючих речовин, чи споживав ці речовини після дорожньо-транспортної пригоди до відповідної констатуючої перевірки.

Отже, приписами вищенаведеної правової норми встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо страхувальник після дорожньо-транспортної пригоди самовільно залишив місце пригоди.

Право вимоги страховик отримує тільки в разі, якщо він виплатив страхове відшкодування, тобто вимога до винної особи по суті буде мати регресний характер. Таку вимогу страховик може пред'явити до особи, відповідальної за завдані збитки. Тобто така особа (фізична або юридична) повинна бути саме суб'єктом відповідальності. Це означає, що така особа за своїм правовим статусом повинна мати можливість нести відповідальність за завдані нею збитки, окрім того, мають бути в наявності необхідні умови притягнення такої особи до відповідальності (протиправна поведінка, шкода, причинний зв'язок, вина (крім випадків, коли відповідальність настає незалежно від вини).

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 517 Цивільного кодексу України визначено, що первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Відповідно до ч. 2 вказаної статті боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

02 січня 2014 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Нова» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Проперті Протектед» укладено Договір купівлі-продажу боргових зобов'язань. (а.с.40-44)

Як передбачено п. 3.1, 3.2 Договору купівлі-продажу боргових зобов'язань, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Продавець продає (переуступає) Покупцю права на регресі вимоги, який включає в себе Регресні справи (перелік яких міститься у Додатку 1 до цього Договору), а Покупець приймає такі регресні вимоги та зобов'язується сплатити на користь Продавця Винагороду.

Згідно Переліку регрес них справ, який є Додатком №1 до Договору купівлі-продажу боргових зобов'язань від 02.01.2014 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Проперті Протектед» отримало право вимоги пред'явлення до ОСОБА_1 регресної вимоги по страховому випадку, який мав місце 03 грудня 2011 року, що стався за участю забезпеченого транспортного засобу - легкового автомобіля «Шкода», державний номер НОМЕР_1. (а.с.45-47)

За таких обставин, суд вважає, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Проперті Протектед» правомірно пред'явлені вимоги до ОСОБА_1 з приводу відшкодування витрат по виплаті страхового відшкодування в розмірі 6771,86 грн., виплачена ПАТ «Страхова компанія «Нова», яке підлягає стягненню з відповідача, як особи винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, в порядку регресу, оскільки на підставі постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 28 грудня 2011 року у справі за №3-9718/11 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП України, ці обставини не потребують доказуванню в порядку ч.4 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України, а доведення цих обставин є підставою для пред'явлення позивачем, як новим кредитором, регресного позову до страхувальника на підставі п.п.38.1.1 п.38.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалість у три роки.

За загальним правилом (ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України) перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Так, під час розгляду даної судової справи, представник відповідача ОСОБА_4 подала заяву про застосування строків позовної давності в межах даного спору, мотивуючи тим, що позивачем пред'явлено до відповідача позов про відшкодування шкоди в порядку регресу поза межами трирічного строку позовної давності, визначеної цивільним законодавством, оскільки дорожньо-транспортна пригода мала місце 03 грудня 2011 року, яка визнана страховиком страховим випадком, тому початок відліку строку позовної давності слід рахувати з моменту настання страхового випадку, який сплинув 03 грудня 2014 року, проте позивач звернувся до суду з цим позовом лише 30 квітня 2015 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності, що дає підстави суду відмовити у позові, у зв'язку з пропуском строку позовної давності. Вирішуючи питання щодо підстав застосування строків позовної давності, суд враховує, що при звернені з регресною вимогою строк позовної давності має рахуватись з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування, тобто зазнав збитків.

З огляду на викладене суд не вбачає підстав для застосування до склавшися правовідносин строку позовної давності, оскільки дорожньо-транспортна пригода мала місце 03 грудня 2011 року (момент спричинення шкоди), саме ця подія визнана страховиком ВАТ «Страхова компанія «Нова» страховим випадком, що не заперечується представником відповідача та підтверджується наявними у справі доказами про виплату страхового відшкодування, яке виплачено страховиком потерпілій особі ОСОБА_3 в розмірі 6771,86 грн., що підтверджується платіжним дорученням №3348 від 04 травня 2012 року.

В той же час, позивач, як новий кредитор, звернувся до суду з позовом про відшкодування за рахунок відповідача виплаченого страхового відшкодування 30 квітня 2015 року, що підтверджується відбитком потового штемпеля на конверті про направлення позову до суду, тому виходячи з характеру спірних відносин, які виникли між сторонами спору, з урахуванням положень частини шостої статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності за регресними зобов'язаннями починається від дня виконання основного зобов'язання, тому право страховика за договором обов'язкового страхання цивільно-правової від повільності власників наземних транспортних засобів на звернення до суду з регресною вимогою до винної особи, виникає з моменту сплати страхового відшкодування, а не з моменту виникнення страхового випадку, у зв'язку з чим Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Проперті Протектед» пред'явило вимоги до ОСОБА_1 про відшкодування фактично понесених витрат по виплаті страхового відшкодування в порядку регресу в межах строків позовної давності, який в даному випадку спливає 05 травня 2015 року.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Проперті Протектед» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, ухвалюючи рішення суд присуджує стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Проперті Протектед» матеріальну шкоду в порядку регресу в розмірі 6771,86 грн.

В порядку ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, при вирішенні питання розподілу судових витрат, суд присуджує стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Проперті Протектед» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп., який сплачено позивачем при звернені з цим позовом до суду.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 979, 1187, 1191 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3-5, 22, 29, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.1, 4, 10, 11, 56, 58, 60, 61, 88, 208, 209, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Проперті Протектед» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Проперті Протектед» матеріальну шкоду в порядку регресу в розмірі 6771,86 грн., судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп., а всього на загальну суму 7015 (сім тисяч п'ятнадцять) грн. 46 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду міста Києва, яка подається через Дніпровський районний суд мста Києва, протягом десяти днів з дня його проголошення.

С у д д я