Ухвала

іменем україни

29 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 до державної податкової інспекції Київського району у м. Одесі про визнання права власності на Ѕ частину квартири в порядку спадкування, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Одеської області від 03 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом в інтересах ОСОБА_5, посилаючись на те, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6 належало по Ѕ частині квартири АДРЕСА_1. ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер і після його смерті відкрилась спадщина на Ѕ частину спірної квартири, а єдиним спадкоємцем є ОСОБА_5, однак, в установлений законом термін позивачі до нотаріальної контори не звернулись. Враховуючи викладене, ОСОБА_4 просив позов задовольнити.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2003 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_5 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 03 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, та просить залишити у силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну правову оцінку, правильно виходив із того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами заявлених вимог. Крім того, місцевий суд не визначив коло спадкоємців, не витребував матеріали спадкової справи, не врахував, що у справах про спадкування відповідачем може виступати орган місцевого самоврядування відповідного населеного пункту.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків апеляційного суду не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 03 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.С. Висоцька

О.В. Умнова

І.М. Фаловська