Справа № 505/2200/15-ц
Провадження по справі № 2/505/1045/2015 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(Заочне)

"30" червня 2015 р. Котовський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Фабіжевського С.А.

при секретарі - Бондаренко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Котовську Одеської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, при цьому наполягала на визнанні за ним, ОСОБА_1 право приватної власності за набувальною давністю на цілий житловий будинок, зазначений у плані літ. «А», з прибудовою літ. «а» загальною площею 42,0 кв.м., загальною корисною площею 25,5 кв.м., житловою площею 14,7 кв.м., з відповідними господарчими будівлями та спорудами, зазначеними у плані: літньою кухнею літ. «В», сараєм літ. «в», огорожею №1, вимощенням І, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Позивач у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, згідно якої позов підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу у його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову та прохав про розгляд справи у його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 20 травня 1989 року між позивачем та ОСОБА_2 був укладений у простій письмовій формі договір купівлі-продажу цілого житлового будинку, що знаходяться на земельній ділянці площею 336 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1, які належали йому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Котовської державної нотаріальної контори 30 серпня 1988 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3198.

За умовами вищевказаного договору купівлі-продажу позивач, ОСОБА_1 розрахувався з ОСОБА_2 за проданий останнім житловий будинок у розмірі 1500 (одну тисячу п'ятсот) карбованців, домовившись про подальше нотаріальне посвідчення угоди. Однак, після укладання договору купівлі-продажу, ОСОБА_2 починаючи з кінця травня 1989 року, на протязі багатьох років, безпідставно й неодноразово ухиляється від нотаріального посвідчення договору, в зв'язку з чим стало неможливим здійснити його нотаріальне посвідчення та переоформлення права власності на зазначену нерухомість на мене в установленому законом порядку.

Зазначені підстави і змусили позивачів звернутися до суду, надавши відповідні докази по справі.

Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ст. 207 ч. 1 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом, особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 325, 328, 344, 391, 392 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності за набувальною давністю на цілий житловий будинок, зазначений у плані літ. «А», з прибудовою літ. «а» загальною площею 42,0 кв.м., загальною корисною площею 25,5 кв.м., житловою площею 14,7 кв.м., з відповідними господарчими будівлями та спорудами, зазначеними у плані: літньою кухнею літ. «В», сараєм літ. «в», огорожею №1, вимощенням І, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

С у д д я -