У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

справа № 285/4417/15-ц провадження у справі № 2/0285/1776/15

11 грудня 2015 року м. Новоград-Волинський

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Савицька Л. Й., розглянувши матеріали

позовної заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2

до ОСОБА_3

про визнання довіреності удаваним правочином та визнання права спільної сумісної власності на автомобіль,

ВСТАНОВИЛА:

03.12.2015 року позивачі звернулись до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просять визнати довіреність даваним правочином таким, який приховує договір купівлі-продажу автомобіля та визнати за ними право спільної сумісної власності на автомобіль у звязку з його придбанням 19.05.2009 року.

На вимогу суду від 04.12.2015 року від Новоград-Волинського РС УДМС України в Житомирській області надійшла 09.12.2015 року відповідь, з якої слідує, що відповідач ОСОБА_3 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1

Подана позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України.

Згідно розяснень п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні міститися не лише позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

В позовній заяві не викладені обставини, якими позивачі обґрунтовують свої вимоги, зокрема про те, яким чином відповідачем ОСОБА_4 порушені права та законні інтереси позивачів та не зазначені докази, що підтверджують кожну обставину. Крім того, не зазначено чи звертались позивачі до відповідача з приводу оформлення договору купівлі-продажу спірного автомобіля та не зазначено доказів, що підтверджують дану обставину.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти' Франції від 16.12.1992 р.).

Відповідно до вимог ст. 119 ЦПК України позивач повинен викласти обставини (підстави позову), якими він підтверджує кожну вимогу. Їх обґрунтований, доступний та зрозумілий виклад необхідний для вирішення питання про відкриття провадження у справі і проведення подальших дій для розгляду справи у судовому засіданні, для визначення тотожності позову, в разі необхідності зміни позову позивачем, залучення в процес інших осіб і, найголовніше, для визначення предмета доказування у даній справі.

Від змісту позовної заяви залежить позиція відповідача, який, як і позивач, має право на судовий захист, а для реалізації цього права має бути обізнаний з тим, які вимоги до нього заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Відповідно до ч.ч. 3, 6 ст. 6 цього ж Закону у разі, коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом. За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Позивачами судовий збір сплачений по 487,20 грн. лише за вимогу не майнового характеру, а саме про визнання довіреності удаваною.

Документу, що підтверджує сплату судового збору кожним позивачем за вимогу майнового характеру про визнання права спільної сумісної власності на автомобіль, до матеріалів справи позивачами додано не було.

Як слідує з доданих до позовної заяви документів, предметом спору є Автомобіль. Позивачами зазначена ціна позову 12700, що вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна.

Відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 80 ЦПК України та розяснень, що містяться в постанові Пленуму ВСУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року, розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно визначається з урахуванням дійсної вартості спірного майна. При цьому вартість майна це грошова сума, за яку це майно може бути придбане у даній місцевості на момент предявлення позову, і суд не повинен визначати його вартість за відповідними вимогами, оскільки за змістом ст. 80, п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України такий обовязок покладається на позивача.

Остаточне визначення в процесі розгляду справи ціни позову (дійсної вартості спірного майна), а отже, і суми судового збору, здійснюється судом із наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору.

На думку суду, з урахуванням існуючих ринкових цін, дійсна вартість спірного майна є істотно вищою. Очевидність заниження ціни позову не потребує окремого обґрунтування судом цієї обставини з посиланням на докази. Оцінка правильності визначення ціни позову здійснюється судом при вирішенні питання про відкриття провадження у справі.

Згідно пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у редакції Закону України від 22.05.2015 року № 484-VIII, який набрав чинності з 01.09.2015 року, встановлено, що за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» встановлено розмір мінімальної заробітної плати на 01 січня 2015 року в сумі 1 218 грн.

З огляду на наведене суд, у відповідності до ч. 2 ст. 80 ЦПК України, визначає позивачам розмір судового збору в сумі 1 500 грн., недоплачена сума в такому разі судового збору кожним з позивачів становитиме по 750 грн.

З врахуванням наведеного позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачам строку для можливості усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст. 80, 119-121, 209 ЦПК України, ст. 6 Закону України «Про судовий збір»

УХВАЛИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання довіреності удаваним правочином та визнання права спільної сумісної власності на автомобіль, залишити без руху.

Надати позивачам строк для усунення недоліків терміном пять днів з дня отримання копії цієї ухвали та розяснити, що в іншому випадку їх позовна заява може бути визнана неподаною і повернута їм.

Ухвала щодо визначення розміру судових витрат може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя Л. Й. Савицька