Справа № 728/1372/15-ц Провадження № 22-ц/795/1607/2015 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Костенко О. Ф. Доповідач - Хромець Н. С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіХромець Н.С.
суддів:Бечка Є.М., Острянського В.І.
при секретарі:Мартиновій А.В.
за участю:позивача ОСОБА_5, відповідача ОСОБА_6

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 17 липня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину,

в с т а н о в и в:

Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 17 липня 2015 року позовні вимоги задоволено частково, стягнуто із ОСОБА_6 аліменти на утримання малолітньої дочки - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 19.06.15 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме по ІНФОРМАЦІЯ_2.

В апеляційній скарзі позивачка просить змінити рішення суду та стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, таким, що не відповідає обставинам справи, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. На думку позивача, при визначенні розміру аліментів суд не взяв до уваги її доводи щодо рівності прав дітей, оскільки відповідач вже сплачує аліменти на першу дитину в розмірі 1/4 частини і третя особа не заперечувала проти повного задоволення позову. Позивач вважає, що наявність заборгованості відповідача за кредитами не входить до переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, передбачених ст. 182 СК України. Крім того, позивач звертає увагу на те, що після розірвання шлюбу з відповідачем було добровільно розділено права та обов'язки, набуті в шлюбі, про що свідчить розписка ОСОБА_6 від 10.07.2015 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержання норм матеріального і процесуального права, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

З матеріалів справи встановлено що сторони зареєстрували шлюб 02 червня 2009 року, на даний час шлюбні відносини припинені. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 180-183 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання неповнолітньої дитини, доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, суд першої інстанції врахував, що відповідає сплачує аліменти за його добровільною заявою на утримання дитини від першого шлюбу, що вбачається з довідки з місця роботи відповідача та кошти за двома кредитами, що підтверджується випискою банку та копією кредитного договору.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають матеріалам справи і вимогам діючого законодавства.

Беззаперечним є твердження апелянта щодо рівності дітей відповідача, однак, ст. 182 СК України передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, одна з яких - це матеріальне становище платника аліментів саме на момент стягнення. Судом з'ясовано, що відповідач сплачує кошти на погашення двох кредитів, договори на які укладались під час шлюбу з ОСОБА_5 та на потреби сім"ї, чого не заперечує позивачка, сплачує аліменти на дитину від першого шлюбу, а тому він не має матеріальної можливості сплачувати аліменти на дочку ОСОБА_7 в розмірі 1/4 частини від заробітку, як того просить позивачка. Щодо розписки відповідача про відсутність в нього претензій до спільного майна, яке було нажите під час шлюбу з ОСОБА_5, то вона не має правового значення для вирішення даної справи, оскільки на даний час не вирішується питання щодо майнових спільного майна подружжя.

Доводи апелянта, що сплата кредиту не є підставою, яка враховується при визначенні розміру аліментів є хибними, оскільки такі витрати прямо впливають на матеріальний стан платника аліментів. Крім того, в разі зміни матеріального стану платника чи отримувача аліментів, вони вправі звернутись до суду про зміну розміру аліментів, що передбачено ст. 192 СК України.

Таким чином, ухвалене судом рішення про стягнення з ОСОБА_6 аліментів у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідає матеріалам справи і вимогам закону. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків оскаржуваного рішення і підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, а рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 17 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: