Справа №580/2022/13 Головуючий у суді у 1 інстанції - Полопригора
Номер провадження 22-ц/788/1666/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Сибільової Л. О.,

суддів - Дубровної В. В. , Лузан Л. В.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

апеляційними скаргами ОСОБА_2, Лебединської районної організації Українського товариства мисливців і рибалок, Сумської обласної організації Українського товариства мисливців і рибалок, Українського товариства мисливців і рибалок

на рішення Лебединського районного суду Сумської області від 20 липня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Українського товариства мисливців і рибалок, Сумської обласної організації Українського товариства мисливців і рибалок, Лебединської районної організації Українського товариства мисливців і рибалок, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_4,

про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 15 січня 2013 року по 17 вересня 2013 року,

про визнання незаконною та скасування постанови засідання президії ОСОБА_5 ради Українського товариства мисливців і рибалок від 21 лютого 2013 року №14 Про виключення ОСОБА_3 з членів Українського товариства мисливців і рибалок,

про визнання незаконним та скасування п. 3 наказу голови Сумської обласної організації Українського товариства мисливців і рибалок № 68-к від 17 вересня 2013 року,

про стягнення 22000 грн. на відшкодування моральної шкоди,

про визнання незаконною XVI позачергової конференції Лебединської районної організації Українського товариства мисливців і рибалок, проведеної 18 жовтня 2013 року,

про визнання незаконним та скасування наказу голови Сумської обласної організації Українського товариства мисливців і рибалок № 82-к від 06 листопада 2013 року «Про призначення ОСОБА_2 головою Лебединської районної ради Українського товариства мисливців і рибалок та звільнення ОСОБА_3 з цієї посади»,

про поновлення ОСОБА_3 на посаді голови-старшого єгеря Лебединської районної організації Українського товариства мисливців і рибалок з 06 листопада 2013 року,

про стягнення з Сумської обласної організації Українського товариства мисливців і рибалок середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 06 листопада 2013 року по дату ухвалення рішення суду,

в с т а н о в и л а:

23 вересня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Українського товариства мисливців і рибалок (далі УТМР), Сумської обласної організації УТМР, мотивуючи вимоги тим, що рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 15 січня 2013 року у справі за його позовом до Сумської обласної організації УТМР, треті особи - Лебединська районна організація (далі РО) УТМР, ОСОБА_4, ОСОБА_2, визнані незаконними та скасовані:

постанова засідання президії Сумської обласної ради УТМР від 18 квітня 2012 року «Про виключення ОСОБА_3 з членів УТМР»;

постанова засідання президії Сумської обласної ради УТМР від 18 квітня 2012 року «Про звільнення у відповідності до вимог п. 3.9 Статуту УТМР ОСОБА_3 з посади голови - ст. єгеря Лебединської РО УТМР, а також із членів ради та президії у звязку із виключенням його із членів УТМР» зі змінами, внесеними згідно з постановою засідання президії Сумської обласної ради УТМР від 12 грудня 2012 року «Про внесення змін до постанови засідання президії Сумської обласної ради УТМР від 18 квітня 2012 року «Про звільнення» ОСОБА_3 з посади голови - ст. єгеря Лебединської РО УТМР»;

наказ голови Сумської обласної організації УТМР №42-к від 04 травня 2012року «Про звільнення ОСОБА_3 з посади голови - ст. єгеря Лебединської РО УТМР згідно п. 2 ст. 41 К3пП України»;

наказ голови Сумської обласної організації УТМР від 14 грудня 2012 року №119-к «Про скасування наказу №42-к від 04 травня 2012 року «Про звільнення з посади голови - ст. єгеря Лебединської РО УТМР ОСОБА_3Ф.»;

Зобовязано Сумську обласну організацію УТМР поновити ОСОБА_3 на попередній роботі, а саме - на посаді голови - ст. єгеря Лебединської РО УТМР, допустивши негайне виконання рішення суду в цій частині.

Стягнуто з Сумської обласної організації УТМР на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 04 травня 2012 року по 15 січня 2013 року в сумі 11593,50 грн. та допущене негайне виконання рішення суду щодо виплати ОСОБА_3 заробітної плати за один місяць; стягнуто з Сумської обласної організації УТМР на користь ОСОБА_3 3000 грн. на відшкодування судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 23 квітня 2013 року рішення Лебединського районного суду від 15 січня 2013 року уточнене, викладено абзац сьомий резолютивної частини рішення в такій редакції: «Стягнути з Сумської обласної організації УТМР на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 11593,50 грн. з відрахуванням при виплаті всіх обовязкових податків та платежів».

Вказані судові рішення ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 серпня 2013 року залишені без зміни.

На підставі виконавчих листів №1810/1757/12 від 15 січня 2013 року, виданих Лебединським районним судом, постановами ВП №36481498 і ВП №36485256 від 21 січня 2013 року державного виконавця відділу ДВС Сумського міського управління юстиції були відкриті виконавчі провадження з примусового виконання рішення суду, відповідно, щодо зобовязання СОО УТМР поновити ОСОБА_3 на попередній роботі на посаді голови - ст. єгеря Лебединської РО УТМР, допустивши негайне виконання рішення суду в цій частині, та про стягнення 11593,50 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, які за супровідними листами з вихідними, відповідно, №51-1293 і №51-1294 від 21 січня 2013 року надіслані Сумській обласній організації УТМР.

За невиконання рішення Лебединського районного суду від 15 січня 2013 року про поновлення на попередній роботі ОСОБА_3 голову Сумської обласної організації УТМР ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням штрафів за постановами від 14 і 20 березня 2013 року та направлене 11 квітня 2013 року до правоохоронних органів подання щодо притягнення його до кримінальної відповідальності.

Сумська обласна організація УТМР добровільно та у примусовому порядку рішення суду від 15 січня 2013 року щодо поновлення ОСОБА_3 на попередній роботі умисно не виконувала, доки не був виданий наказ голови Сумської обласної організації УТМР №68-к від 17 вересня 2013 року, у п. п. 1, 2 якого зазначено: «Поновити ОСОБА_3 на посаді голови Лебединської РО УТМР з 04 травня 2012 року. Виплатити ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 11593,50 грн., а також 3000 грн. на відшкодування судових витрат». П. 3 наказу передбачено: «На підставі постанови президії ОСОБА_5 ради УТМР №14-63 від 21 лютого 2013року, якою ОСОБА_3 виключено із членів УТМР, керуючись ст. 46 КЗпП України, відсторонити його від виконання обовязків голови Лебединської РО УТМР, оскільки, відповідно до п. 3.9 Статуту УТМР, виключені з членів УТМР не можуть обіймати посаду голови районної ради УТМР».

Сумська обласна організація УТМР 17 вересня 2013 року ознайомила ОСОБА_3 під підпис з наказом голови Сумської обласної організації УТМР №68-к від 17 вересня 2013 року. 18 вересня 2013 року виконане рішення суду від 15 січня 2013 року про стягнення присуджених коштів за час вимушеного прогулу за період з 04 травня 2012 року по 15 січня 2013 року у сумі 9499,71 грн. і ознайомили ОСОБА_3 з посадовими обовязками голови районної організації. З тексту інструкції не зрозуміло, з якою саме, зазначена інструкція не затверджена головою Сумської обласної організації УТМР.

Поновлюючи ОСОБА_3 наказом №68-к від 17 вересня 2013 року на попередній роботі на посаді голови Лебединської районної організації УТМР, Сумська обласна організація не вирішила наступні питання трудових правовідносин, що потягло новий трудовий спір:

а) зазначеним наказом не вирішене питання щодо звільнення з роботи з посади голови

Лебединської районної організації УТМР ОСОБА_2 за п. 6 ст. 40 КЗпП України, або за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України, або переведення його на іншу роботу за згодою сторін; на даний час на посаду голови Лебединської районної організації УТМР, яка з 2008 року є окремою юридичною особою, прийнято дві особи (один у відпустці, а один відсторонений);

б) вказаним наказом не створена комісія Сумської обласної організації УТМР по проведенню приймання-передачі поновленим на посаді голови Лебединської районної організації УТМР з 04 травня 2012 року ОСОБА_3 товарно-матеріальних цінностей, які перебувають у віданні голови Лебединської районної організації УТМР ОСОБА_2 18 вересня 2013 року Сумська обласна організація пропонувала ОСОБА_3 підписати бланк Договору про повну матеріальну відповідальність, без затвердження даної угоди роботодавцем, без фактичної передачі товарно-матеріальних цінностей, з порушенням вимог трудового законодавства щодо визначення осіб, з якими дозволяється укладати такі угоди у відповідності до ст.135-1 КЗпП України. ОСОБА_3 комісією Сумської обласної організації УТМР не передана будь-яка службова документація, ключі від замків на вхідних дверях до адміністративної будівлі Лебединської районної організації УТМР, у звязку із чим немає можливості приступити до виконання трудових обовязків, потрапити до приміщення адміністративної будівлі організації, про що у телефонному режимі повідомлений голова Сумської обласної організації УТМР. Голова та юрист Сумської обласної організації УТМР розяснили, що він відсторонений від виконання посадових обовязків в порядку ст. 46 КЗпП України і не може працювати на посаді голови Лебединської районної організації УТМР, а прогулу у нього не буде. Вважає, що наказ №68-к від 17 вересня 2013 року винесений формально, без фактичного поновлення його на попередній роботі, без допуску до робочого місця, в порушення вимог ст. 29 КЗпП України.

в) у добровільному порядку наказом не вирішене питання оплати його вимушеного прогулу, який виник за час затримки виконання рішення суду від 15 січня 2013 року про поновлення на попередній роботі, за період з 15 січня 2013 року по 17 вересня 2013 року включно, у звязку з чим йому заподіяно матеріальну шкоду.

Враховуючи довідку Сумської обласної організації УТМР про розмір його середньомісячної заробітної плати у сумі 1665 грн. перед звільненням з роботи, та 166 робочих днів вимушеного прогулу за період з 15 січня 2013 року по 17 вересня 2013 року, загальний середній заробіток за час вимушеного прогулу за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі на підставі ст. 236 КЗпП України становить 13529 грн.

2. Однією з підстав його звернення у попередній справі до суду з позовною заявою до Сумської обласної організації УТМР стало винесення двох постанов засідання президії Сумської обласної ради УТМР від 18 квітня 2012 року «Про виключення ОСОБА_3 з членів УТМР» та «Про звільнення ОСОБА_3 з посади голови - ст. єгеря Лебединської РО УТМР у звязку із виключенням із членів УТМР».

Посилаючись на ч. ч. 1, 3 ст.61 ЦПК України, згідно яких обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню; обставини встановлені судовим рішенням у цивільні справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, зазначав, що суд першої інстанції, ухвалюючи 15 січня 2013 року рішення, вказав, що представник відповідача погодився з вимогами ОСОБА_3 щодо незаконного виключення його з членів УТМР, що потягло за собою незаконне звільнення з займаної посади голови - ст. єгеря Лебединської РО УТМР, про що було вирішено на засіданні президії Сумської обласної ради УТМР 18 квітня 2012 року, оскільки факт заподіяння матеріальних та моральних збитків на час виключення позивача з членів УТМР, на час звільнення його з займаної посади та на даний час не підтверджений, про що зазначено також у протоколі №24 засідання президії Сумської обласної ради УТМР від 12 грудня 2012 року.

Суд зазначив у рішенні про обставини та порушення, які стали підставою для визнання постанови та наказу незаконними в частині виключення ОСОБА_3 з членів УТМР та звільнення його з займаної посади.

Рішення суду від 15 січня 2013 року не набрало чинності до дня винесення рішення судом апеляційної інстанції 23 квітня 2013 року, тому ОСОБА_3 фактично вважався виключеним з членів УТМР на підставі постанови Сумської обласної організації УТМР від 18 квітня 2012 року.

Без врахування вищевикладеного Сумська обласна організація направила до президії ОСОБА_5 ради УТМР подання щодо повторного виключення його з членів УТМР, зазначивши в ньому приводи та підстави, які вже були предметом судового розгляду, які відповідач не довів щодо його вини та визнав у суді його позовні вимоги.

Згідно протоколу засідання президії ОСОБА_5 ради УТМР №14-6/3 від 21 лютого 2013 року, підставою для виключення із членів УТМР стало подання Сумської обласної організації, і з огляду на те, що ОСОБА_3 проігнорував Статут УТМР (п.3.11) і не оскаржив постанову президії Сумської обласної ради УТМР від 18 квітня 2013 року у вищестоящій організації УТМР, постановою президії ОСОБА_5 ради УТМР від 21 лютого 2013 року його виключили з членів Товариства як члена УТМР, поновленого рішенням Лебединського районного суду від 15 січня 2013 року, у відповідності до Статуту УТМР (п.3.8).

При цьому рішення Лебединського районного суду від 15 січня 2013 року набрало законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції 23 квітня 2013 року. Таким чином, виключеного 18 квітня 2012 року Сумською обласною організацією з членів УТМР ОСОБА_3 вдруге незаконно виключила з членів УТМР 21 лютого 2013 року ОСОБА_5 рада УТМР.

Повторне виключення його з членів УТМР вважав незаконним, оскільки питання вирішене щодо нього за його відсутності, він не був повідомлений про порядок денний, про місце і час розгляду питання по суті, був позбавлений права на захист, права особисто дати пояснення по суті подання, вказати на свої доводи та подати свої докази. Повторне виключення його з членів УТМР відбулось із-за використання ним свого конституційного права на звернення за судовим захистом та за дії, які перевірені в подальшому судом першої, апеляційної та касаційної інстанцій і визнані Сумською обласною організацією УТМР.

Заяви голови Сумської обласної організації УТМР ОСОБА_4 до правоохоронних органів за вихідними №59 від 20 лютого 2012 року, №515 від 27 серпня 2012 року неодноразово перевірялися працівниками правоохоронних органів та 20 квітня 2013 року - прокурором Сумської міжрайонної прокуратури з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері, за наслідками яких винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи на підставі п. 2 ч.1 ст. 6 КК України за відсутністю у діях складу злочинів, передбачених ст. ст. 191, 248, 364, 367 КК України.

Незаконна постанова президії ОСОБА_5 ради УТМР №14-6/3 від 21 лютого 2013 року у частині виключення його з членів УТМР стала підставою для винесення Сумською обласною організацією УТМР незаконного п. 3 наказу №68-к від 17 вересня 2013 року, який у сукупності з іншим став приводом для безпідставної затримки виконання рішення суду першої інстанції від 15 січня 2013 року про поновлення його на попередній роботі.

3. Поновлення його на попередній роботі вперше відбулося 28 травня 2013 року за наказом голови Сумської обласної організації УТМР №31-к, а наказом голови Сумської обласної організації УТМР №33-к від 31 травня 2013 року попередній наказ було скасовано на підставі ухвали Вищого спеціалізованого суду України від 23 травня 2013 року. З наказами він був ознайомлений 04 червня 2013 року. Отже, він був працевлаштованим на роботі за цими наказами з 28 травня 2013 року по 31 травня 2013 року, тобто знаходився у трудових правовідносинах 4 робочі дні, які йому не оплачують і відмовляються внести записи до його трудової книжки.

Друге поновлення його на попередній роботі на посаді голови Лебединської РО УТМР

з 04 травня 2012 року за п. 1 наказу по Сумській обласній організації УТМР №68-к від 17 вересня 2013 року на підставі судового рішення від 15 січня 2013 року є формальним, завуальованим рішенням відповідача.

Сумська обласна організація УТМР пунктом 3 зазначеного наказу на підставі незаконної постанови президії ОСОБА_5 ради УТМР №14-6/3 від 21 лютого 2013 року незаконно відсторонила його від виконання обовязків голови Лебединської РО УТМР, відповідно до п.3.9 Статуту УТМР, у якому зазначено, що виключені з членів УТМР не можуть обіймати посаду голови районної ради УТМР, не вірно застосувавши вимогу ст.46 КЗпП України, якою встановлено, що відсторонення працівника від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного спяніння; відмови або ухилення від обовязкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці і протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Передбачених ст. 46 КЗпП України підстав, які надають право власникові відстороняти працівників від роботи, у даному випадку не існує. Статутом УТМР не передбачено право на відсторонення від роботи працівників, які перебувають з товариством у трудових правовідносинах, тому праця їх здійснюється згідно вимог трудового законодавства та іншого законодавства України.

Статут УТМР за правовим статусом не відноситься до законодавства України, не є підзаконним актом, а відповідно до вимог ст. 87 ЦК України є лише установчим документом товариства, затвердженим його учасниками(засновниками).

Відповідно до п.1.1 Статуту УТМР, Товариство - є добровільною ОСОБА_5 громадською організацією, яка обєднує мисливців і рибалок з метою сприяння активному розвитку любительського мисливського, стендового і рибальського спорту, охорони, відтворення, збереження, раціонального використання тваринного світу та захист спільних інтересів, є неприбутковою громадською організацією. Його діяльність здійснюється відповідно до Конституції України, Закону України «Про обєднання громадян», іншого діючого законодавства, а також цього Статуту.

4. У звязку із звільненням 18 квітня 2012 року його з роботи постановою засідання президії

Сумської обласної ради УТМР від 18 квітня 2012 року призначений виконуючим обовязки голови -ст. єгеря Лебединської РО УТМР ОСОБА_2, на якого покладено обовязки за підготовку і проведення позачергової конференції по виборах нового голови. Ніякої підготовки і проведення позачергової конференції по виборах нового голови не проводилось.

Згідно п. 3.9 Статуту УТМР президія вищестоящої ради УТМР має право призначити тимчасово виконуючого обовязки голови нижчестоящої ради УТМР, який буде відповідати за підготовку і проведення позачергової конференції по виборах нового голови. Наказом по СОО УТМР № 39-к від 18 квітня 2012 року ОСОБА_2 призначений виконуючим обовязки голови ради Лебединської РО УТМР.

Згідно вимог п. 4.7 Статуту УТМР тільки районна конференція за своєю компетенцією має право обирати голову районної ради УТМР терміном на сім років.

Всупереч вимогам п. 3.9 та п. 4.7 Статуту УТМР, на засіданні Лебединської районної ради УТМР від 10 серпня 2012 року за участю запрошеного заступника голови президії СОО УТМР ОСОБА_6 були організовані незаконні вибори голови Лебединської районної ради УТМР на підставі п. 4.10 Статуту УТМР у звязку з критичним фінансово-економічним станом Лебединської РО УТМР, проведення роботи по підготовці документації по продовженню строку користування мисливськими угіддями на більш тривалий термін, як виключний випадок, був обраний головою Лебединської районної ради УТМР ОСОБА_2, хоча право обрати голову районної ради УТМР пунктом 4.10 Статуту УТМР не передбачено, навіть у виключних випадках.

5. На підставі незаконної постанови засідання Лебединської районної ради УТМР від

10 серпня 2012 року, якою був обраний головою Лебединської районної ради УТМР ОСОБА_2, були

видані незаконні постанови засідання керівних органів СОО УТМР та виданий

незаконний наказ головою СОО УТМР про його призначення на вказану посаду, яку

ОСОБА_2 обіймає на сьогодні, що є протидією керівництва СОО УТМР виконанню судового

рішення від 1 січня 2013 року про поновлення ОСОБА_3 на попередній роботі на посаді голови

Лебединської РО УТМР.

6. Посилаючись на ст.237-1 КЗпП України, зазначав, що завдана йому моральна шкода збільшилася у звязку із незаконною затримкою Сумською обласною організацією УТМР виконання рішення Лебединського районного суду від 15 січня 2013 року про поновлення його на попередній роботі з 04 травня 2012 року, яка виникла в період з 15 січня 2013 року по 17 вересня 2013 року на час винесення наказу по СОО УТМР №68-к від 17 вересня 2013 року про поновлення його на попередній роботі з 04 травня 2012 року на посаді голови Лебединської Р0 УТМР. П. 3 вказаного наказу його незаконно відсторонили від виконання посадових обовязків, фактично не допустивши до роботи. Його моральні страждання та переживання фактично продовжуються і досі та вимагають від нього на протязі з 18 квітня 2013 року по теперішній час додаткових зусиль по відновленню становища, яке існувало до порушення його прав.

Моральна шкода, починаючи з 18 квітня 2013 року, завдана відповідачами, полягає у винних неправомірних рішеннях, діях та бездіяльності їх керівників, повязаних з незаконним звільненням його з роботи 18 квітня 2012 року та затримкою виконання рішення суду про поновлення на роботі до цього часу, незаконним відстороненням від роботи, тощо, у звязку з чим він змушений знову звертатись до суду за судовим захистом своїх втрачених конституційних прав та свобод, використання яких йому ставлять у вину. З 18 квітня 2012 року він і його сімя були позбавлені коштів на існування, в тому числі від затримки присудженої заробітної плати. На утриманні у нього знаходяться троє малолітніх дітей, за що йому соромно перед дружиною та дітьми, рідними та знайомими людьми. З вини керівництва СОО УТМР була здійснена тяганина розгляду його позову у суді по поновленню у членстві в УТМР, поновлення на роботі, а саме - з вини голови СОО УТМР не виконувалась вимога про надання документів прокурора, не виконувалась навіть вимога суду. Здійснена тяганина виконання рішення суду від 15 січня 2013 року за виданими районним судом 15 січня 2013 року двома виконавчими листами, за що застосовано притягнення керівництва СОО УТМР до відповідальності у вигляді накладення штрафів, матеріали направлені до правоохоронних органів. Він і його сімя були змушені брати банківські кредити для прожиття, придбання ліків, так як в цей період від постійних страждань та переживань він часто хворів, втратив нормальні життєві звязки з оточуючими людьми, підірвана його гідність та ділова репутація від необгрунтованих звинувачень, наклепів, тощо. Він морально страждає і переживає, відчуває приниження від внесення до трудової книжки низки незаконних записів, таких, що ганьблять його в частині причини звільнення з роботи за нанесення матеріальної та моральної шкоди організації та окремим членам товариства, чого він не заподіював взагалі.

Моральні страждання завдані матеріальними витратами внаслідок протиправних дій відповідача, повязаними з захистом прав в суді, які несе його сімя.

Розмір моральної шкоди, завданої йому, починаючи з 18 квітня 2013 року, відповідачами, позивач визначив у 22000 грн.

Просив:

стягнути з Сумської обласної організації УТМР на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за час затримки виконання рішення Лебединського районного суду від 15 січня 2013 року про поновлення на роботі, за період з 15 січня 2013 року по 17 вересня 2013 року в сумі 13529,00 грн. з відрахуванням при виплаті всіх обовязкових податків та платежів;

визнати незаконною та скасувати постанову засідання президії ОСОБА_5 ради УТМР №14-6/3 від 21 лютого 2013 року «Про виключення ОСОБА_3 із членів УТМР»;

визнати незаконним та скасувати п.3 наказу голови Сумської ОО УТМР ОСОБА_4 №68-к від 17 вересня 2013 року «Про поновлення на роботі ОСОБА_3 та відсторонення його від роботи»;

визнати незаконною та скасувати постанову засідання Лебединської районної ради від 10 серпня 2012 року «Про вибори голови Лебединської районної ради УТМР», якою обрано головою Лебединської районної ради УТМР ОСОБА_2;

визнати незаконною та скасувати постанову засідання президії (ради) Сумської обласної організації «Про затвердження ОСОБА_2 головою Лебединської районної ради УТМР»;

визнати незаконним та скасувати наказ голови Сумської ОО УТМР ОСОБА_4 «Про призначення ОСОБА_2 головою Лебединської районної ради УТМР»;

стягнути на його користь з відповідачів 22000 грн. на відшкодування моральної шкоди, судові витрати покласти на відповідачів згідно позовних вимог у справі.

06 грудня 2013 року позивач збільшив позовні вимоги, звернувшись з позовом до Лебединської РО УТМР та Сумської обласної організації УТМР, в якому додатково просив:

визнати незаконною проведену 18 жовтня 2013 року XVI позачергову конференцію Лебединської районної організації УТМР;

визнати незаконним та скасувати наказ голови Сумської обласної організації УТМР №82-к від 06 листопада 2013 року «Про призначення ОСОБА_2 головою Лебединської районної ради УТМР та звільнення ОСОБА_3 з цієї посади»;

поновити його з 06 листопада 2013 року на попередній роботі на посаді голови - старшого єгеря Лебединської районної організації УТМР;

стягнути з Сумської обласної організації УТМР середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06 листопада 2013 року по дату ухвалення рішення суду.

При цьому посилався на те, що протягом вересня жовтня 2013 року обласною та районною організаціями УТМР було ініційоване проведення 18 жовтня 2013 року ХУ1 позачергової конференції Лебединської районної організації УТМР, згідно протоколу якої його було звільнено з посади голови Лебединської районної організації УТМР, на яку він був поновлений 17 вересня 2013 року на підставі рішення суду від 15 січня 2013 року. Головою районної організації було обрано ОСОБА_2

На підставі рішення позачергової конференції від 18 жовтня 2013 року наказом № 82-к від 6 листопада 2013 року голови Сумської обласної організації УТМР його звільнено з посади голови Лебединської районної ради УТМР, внесено запис до його трудової книжки про звільнення з посади на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України.

Вважав проведення позачергової конференції та вказаний наказ незаконними, оскільки цим порушене його право на участь у громадських організаціях. Він був обраний делегатом на чергову конференцію на ХУ звітно-виборній конференції 30 січня 2010 року, проте його на позачергову конференцію не запросили, чим позбавили можливості проінформувати делегатів про свою роботу, надати пояснення з приводу висунутих проти нього звинувачень у заподіянні шкоди УТМР. Посилався на порушення при скликанні та проведенні позачергової конференції п. 4.6 статуту УТМР, згідно якого повноваження делегатів конференцій зберігаються на весь період до наступного проведення звітно-виборної конференції. Серед 38 учасників позачергової конференції з делегатів попередньої звітно-виборної конференції були лише декілька осіб, а інші були обрані відповідно до протоколів первинних мисливських організацій, тобто більша частина делегатів звітно-виборної позачергової конференції не мала повноважень на участь у ній.

Він на час проведення позачергової конференції залишався членом Сумської обласної ради УТМР, проте всупереч п. 8.2 Інструкції про проведення звітів і виборів в організаціях УТМР, затвердженої постановою президії ОСОБА_5 ради УТМР № 1-5/18 від 24 лютого 2004 року, не було отримано письмового дозволу від Сумської обласної ради УТМР на його звільнення (т.І, а.с.121-124).

Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 20 липня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково.

Стягнуто з Сумської обласної організації УТМР середній заробіток ОСОБА_3 за час затримки виконання рішення Лебединського районного суду від 15 січня 2013 року про поновлення його на роботі за період з 15 січня 2013 року по 17 вересня 2013 року в розмірі 13529 грн. з відрахуванням при виплаті всіх обовязкових податків та платежів.

Визнано незаконною та скасовано постанову президії ОСОБА_5 ради УТМР від 21 лютого 2013 року № 14-6/3 про виключення ОСОБА_3 з членів УТМР.

Визнано незаконним та скасовано п. 3 наказу голови Сумської обласної організації УТМР № 68-к від 17 вересня 2013 року про відсторонення ОСОБА_3 від виконання обовязків голови Лебединської районної організації УТМР.

Визнано частково незаконною проведену 18 жовтня 2013 року XVI позачергову конференцію Лебединської районної організації УТМР, а саме - в частині прийняття рішення про звільнення ОСОБА_3 з посади голови Лебединської районної ради УТМР.

Частково скасовано наказ Сумської обласної організації УТМР № 82-к від 06 листопада 2013 року «Про призначення ОСОБА_2 головою Лебединської районної ради УТМР та звільнення ОСОБА_3 з цієї посади», в частині звільнення ОСОБА_3

Зобовязано Сумську обласну організацію УТМР поновити ОСОБА_3 на посаді голови Лебединської районної організації УТМР з 6 листопада 2013 року, допустивши негайне виконання рішення суду в цій частині.

Стягнуто з Сумської обласної організації УТМР середній заробіток ОСОБА_3 за час вимушеного прогулу в розмірі 36432 грн. 36 коп. та на відшкодування моральної шкоди 10000 грн.

В апеляційній скарзі Українське товариство мисливців і рибалок (УТМР), ОСОБА_2, Сумська обласна організація УТМР, Лебединська районна організація УТМР, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, просять рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

ОСОБА_2, зокрема, в своїй апеляційній скарзі вказує, що 21 січня 2013 року було відкрите виконавче провадження по виконанню рішення суду про поновлення ОСОБА_3 на роботі. Рішення суду виконане не було, про що складені акти від 14 та 20 березня 2013 року. 11 квітня 2013 року відділом ДВС була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження та надіслане подання до правоохоронних органів. Рішення ДВС набрали законної сили і ніким не оскаржені.

Згідно повідомлення Сумського міського відділу УМВС України в Сумській області від 17 травня 2013 року №3651 за фактом невиконання судового рішення головою Сумської обласної організації УТМР ОСОБА_4 проведена перевірка і неправомірних дій з його боку не виявлено. Процесуальне рішення, прийняте за результатами перевірки подання виконавчої служби, набрало законної сили і ніким не оскаржувалось. Позивачем не ставилось питання про скасування вищевказаних рішень, а тому суд першої інстанції в цій частині вийшов за межі позовних вимог та своїх повноважень.

Зазначає, що ОСОБА_3 не міг бути делегатом XVI позачергової конференції Лебединської районної організації УТМР, так як первинний мисливський колектив «Газпром», делегатом від якого він обирався, раніше, у 2008 році, припинив своє існування, і з цього часу він не був членом жодного первинного мисливського колективу Лебединської районної організації УТМР, а з 2011 року з власної ініціативи припинив сплачувати членські внески.

В апеляційній скарзі Сумська обласна організація УТМР зазначає, що висновок суду щодо порушення двохмісячного строку до початку конференції є помилковим, оскільки ч. 2 п. 4.6 Статуту УТМР передбачає, що позачергові або дострокові конференції при необхідності можуть скликатися, відповідно, за рішенням ОСОБА_5, Кримської республіканської,обласної, Київської міської, Севастопольської регіональної, районної, міжрайонної, міської ради УТМР або з ініціативи не менше 1/3 відповідно первинних чи районних організацій. Вимог до строків проведення позачергових або дострокових конференції статут не містить. Щодо двохмісячного строку, на який послався суд, зазначає, що ч. 3 п. 4.6 Статуту товариства мисливців і рибалок передбачено застосування двохмісячного строку до проведення звітно-виборних конференцій, але цей строк має бути не більшим за два місяці, а не навпаки, як зазначив суд у своєму рішенні.

ОСОБА_3 не оскаржував процедуру підготовки до проведення конференції, а оскаржував саме рішення, прийняте нею, що вказує на те, що суд, вирішуючи питання щодо порушення процедури підготовки до проведення конференції, вийшов за межі заявлених позовних вимог, що є порушенням вимог п. 1 ст. 11 ЦПК України.

Суд стягнув на користь ОСОБА_3 середній заробіток, розрахований, виходячи з розміру посадового окладу, передбаченого штатним розкладом Лебединської районної організації Українського товариства мисливців та рибалок, а не із заробітку самого ОСОБА_3, як того вимагає п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати».

Аналогічні доводи містить апеляційна скарга УТМР.

Лебединська районна організація УТМР в апеляційній скарзі зазначає, що, всупереч ст. 235 ЦПК України, суд рішенням від 20 липня 2015 року не поновлював позивача на роботі, а зобовязав це зробити Сумську обласну організацію УТМР, що є незаконним.

Судом незаконно стягнуто кошти з Сумської обласної організації УТМР, оскільки позивач, як керівник Лебединської організації УТМР, яка є окремою юридичною особою, перебуває у трудових відносинах з Лебединською організацією, а не з Сумською обласною організацією УТМР.

Судом незаконно визнано частково незаконною позачергову конференцію районної організації УТМР, оскільки конференція є вищим органом управління Лебединської районної організації УТМР, а тому неможливо визнати незаконним орган управління.

Суд самостійно змінив позовні вимоги, оскільки позивач просив поновити його на роботі на посаді голови старшого єгеря Лебединської організації УТМР, а право визначати предмет та підстави позову належать позивачу.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_2, представників Сумської обласної організації УТМР, Лебединської районної організації УТМР, які підтримали скарги з мотивів, в них викладених, позивача та його представника, які заперечують проти скарги та вважають рішення суду вірним, дослідивши матеріали даної справи та попередньої цивільної справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду не повністю відповідає вказаним вимогам процесуального закону.

Задовольняючи позов про стягнення з Сумської обласної організації УТМР середнього заробітку за час затримки виконання рішення Лебединського районного суду від 15 січня 2013 року про поновлення ОСОБА_3 на роботі за період з 15 січня 2013 року по 17 вересня 2013 року, суд першої інстанції виходив з того, що Сумська обласна організація УТМР затримала виконання рішення Лебединського районного суду від 15 січня 2013 року про поновлення ОСОБА_3 на посаді голови-старшого єгеря Лебединської районної організації УТМР, яке підлягало негайному виконанню, а тому у відповідності до вимог ст. 236 КЗпП України, на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток з вказаного відповідача.

Вирішуючи питання про розмір середнього заробітку за час затримки виконання рішення, який має бути стягнутий на користь позивача, суд виходив з положень пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», згідно якого середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Визнаючи незаконною та скасовуючи постанову президії ОСОБА_5 ради УТМР від 21 лютого 2013 року №14-6/3 про виключення ОСОБА_3 з членів УТМР, суд врахував, що виключення ОСОБА_3 з членів УТМР ОСОБА_5 радою УТМР було здійснено в період дії постанови президії Сумської обласної ради УТМР від 18 квітня 2012 року Про виключення ОСОБА_3 з членів УТМР, оскільки рішення суду, яким вищезазначена постанова була визнана незаконною та скасована, набрало законної сили 23 квітня 2013 року, та те, що рішення про виключення ОСОБА_3 з членів УТМР, ОСОБА_5 радою УТМР було прийнято на підставі тих же фактів, оцінку яким дав суд у рішенні від 15 січня 2013 року, визнавши їх упередженими та такими, що ґрунтуються на припущеннях, неперевірених фактах, а також те, що суду не було надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт завдання ОСОБА_3 шкоди.

Визнаючи частково незаконною проведену 18 жовтня 2013 року XVI позачергову конференцію Лебединської районної організації УТМР, а саме - в частині прийняття рішення про звільнення ОСОБА_3 з посади голови Лебединської районної ради УТМР, суд вважав, що її проведено з порушенням вимог Статуту УТМР, а саме - щодо недотримання двомісячного строку до початку конференції, встановлення норм представництва, часу, місця скликання і порядку денного. Про проведення даної конференції ОСОБА_3 як голову Лебединської районної ради УТМР не повідомили, що визнав представник відповідача в судовому засіданні, а тому цей факт не підлягає доведенню. Суд також виходив з того, що питання про звільнення ОСОБА_3 з посади голови Лебединської районної ради УТМР, яке розглядалося на конференції, було ініційоване на підставі тих же фактів, оцінку яким дав суд у рішенні від 15 січня 2013 року. В порушення вимог п. 8.2 Інструкції «Про проведення звітів і виборів в організаціях Українського товариства мисливців і рибалок», на звільнення ОСОБА_3 не було отримано дозвіл вищестоящого органу товариства, членом якого він є.

Суд погодився з наданим позивачем розрахунком суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу як з таким, що проведений відповідно до вимог чинного законодавства, стягнувши 36432 грн. 36 коп. з Сумської обласної організації УТМР.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням прав позивача у сфері трудових відносин, на підставі ст. 237-1 КЗпП України, суд виходив з часткової доведеності позовних вимог в цій частині та прийшов до висновку про стягнення відшкодування з Сумської обласної організації УТМР.

Проте з такими висновками суду повністю погодитись не можна, оскільки вони не відповідають обставинам справи та вимогам матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що наказом №17 від 20 липня 2000 року ОСОБА_3 прийнятий на посаду голови Лебединської районної організації УТМР, одночасно призначений директором Лебединської філії СО МРВП УТМР (т.І, а.с. 202).

Згідно протоколу №1 звітно-виборної конференції Лебединської районної організації УТМР за період з 12 лютого 2005 року по 30 січня 2010 року від 30 січня 2010 року, ОСОБА_3 було обрано головою Лебединської районної організації УТМР (а.с.197-205, т.1, а. с. 275-276, т.2).

Згідно протоколу № 1 засідання президії Сумської обласної ради УТМР від 20 квітня 2010 року, на підставі протоколів звітно - виборних районних конференцій, затверджені обрані у 2010 році голови президій районних рад Сумської обласної ради УТМР, в тому числі ОСОБА_3 головою президії Лебединської районної ради УТМР (а.с.83, т.2).

Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 15 січня 2013 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Сумської обласної організації УТМР, треті особи: Лебединська районна організація УТМР, голова Сумської обласної організації УТМР ОСОБА_4:

визнані незаконними та скасовані постанови засідання президії Сумської обласної ради УТМР від 18 квітня 2012 року «Про виключення ОСОБА_3 з членів УТМР» та «Про звільнення у відповідності до вимог п. 3.9 Статуту УТМР ОСОБА_3 з посади голови-ст. єгеря Лебединської районної організації УТМР, а також із членів ради та президії у звязку із виключенням його із членів УТМР» зі змінами, внесеними постановою засідання президії Сумської обласної ради УТМР від 12 грудня 2012 року «Про внесення змін до постанови засідання президії Сумської обласної ради УТМР від 18 квітня 2012 року «Про звільнення ОСОБА_3 з посади голови - ст. єгеря Лебединської районної організації УТМР»;

визнано незаконним та скасовано наказ голови Сумської обласної організації УТМР № 42-к від 04 травня 2012 року «Про звільнення ОСОБА_3 з посади голови-ст. єгеря Лебединської районної організації УТМР згідно п. 2 ст. 41 КЗпП України»;

визнано незаконним та скасовано наказ голови Сумської обласної організації УТМР ОСОБА_4 від 14 грудня 2012 року № 149-к «Про скасування наказу № 42-к від 04 травня 2012 року «Про звільнення з посади голови-ст. єгеря Лебединської районної організації УТМР ОСОБА_3Ф.»;

зобовязано Сумську обласну організацію УТМР поновити ОСОБА_3 на попередній роботі, а саме - на посаді голови-старшого єгеря Лебединської районної організації УТМР, допустивши негайне виконання рішення суду в цій частині;

стягнуто з Сумської обласної організації УТМР на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 11593,50 грн. та допущене негайне виконання рішення суду щодо виплати ОСОБА_3 заробітної плати за один місяць;

стягнуто з Сумської обласної організації УТМР на користь ОСОБА_3 3000 грн. на відшкодування судових витрат.

В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с.6-11, т.1).

Ухвалою Лебединського районного суду від 01 квітня 2013 року розяснене рішення від 15 січня 2013 року і зазначено, що розмір заробітної плати позивача за один місяць становить 1665 гр. (а.с. 219-221, т.1).

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 23 квітня 2013 року рішення Лебединського районного суду від 15 січня 2013 року уточнене: викладено абзац сьомий резолютивної частини рішення в такій редакції: «Стягнути з Сумської обласної організації УТМР на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 11 593,50 грн. з відрахуванням при виплаті всіх обовязкових податків та платежів.

В іншій частині рішення суду залишене без зміни (т.І, а.с.12-14).

Ухвалою Лебединського районного суду від 3 червня 2013 року розяснене рішення Лебединського районного суду від 15 січня 2013 року в частині назви посади, на яку поновлено позивача зобовязано Сумську обласну організацію УТМР поновити ОСОБА_3 на посаді голови Лебединської районної організації УТМР, допустивши негайне виконання рішення суду в цій частині (а.с.226, т.1)

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 серпня 2013 року рішення Лебединського районного суду Сумської області від 15 січня 2013 року та рішення апеляційного суду Сумської області від 23 квітня 2013 року залишені без змін (т.І, а.с.15-16).

Постановами державного виконавця відділу ДВС Сумського міського управління юстиції від 21 січня 2013 року були відкриті виконавчі провадження по примусовому виконанню рішення Лебединського районного суду від 15 січня 2013 року (т.І, а.с.17-21).

Сумська обласна організація УТМР оскаржувала постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, і ухвалою апеляційного суду Сумської області від 27 червня 2013 року ухвала Лебединського районного суду від 8 травня 2013 року з цього питання була скасована, а скарга залишена без розгляду (а. с.209-218, т.1).

13 лютого 2013 року Сумська обласна організація УТМР звернулась до ОСОБА_5 ради УТМР з поданням, в якому просила розглянути питання про виключення позивача з членів УТМР як колишнього голову старшого єгеря Лебединської районної організації УТМР за грубі порушення статуту та дії, що завдають морального та матеріального збитку товариству та окремим його членам, зазначивши, що причиною подання стало рішення Лебединського районного суду від 15 січня 2013 року, яким скасовано постанову президії Сумської обласної організації УТМР про виключення позивача з членів УТМР та всі подальші накази про його звільнення з займаної посади. В поданні обласна організація послалась на обставини та підстави для виключення позивача з членів УТМР, які стали підставою для попереднього виключення його з членів УТМР Сумською обласною організацією та послідуючого звільнення, що були предметом дослідження в спорі, що виник у попередній цивільній справі, за результатом розгляду якого позивач був поновлений на роботі рішенням суду від 15 січня 2013 року.

З витягу з протоколу засідання президії ОСОБА_5 ради УТМР №14-6/3 від 21 лютого 2013 року та постанови президії вбачається, що на засіданні розглядалось подання, в якому відсутні інші підстави для виключення позивача з членів УТМР ніж ті, які стали підставою для попереднього його виключення та звільнення з роботи. З постанови вбачається, що на підставі подання обласної організації, з огляду на те, що позивач не оскаржив відповідно до вимог статуту постанову президії Сумської обласної ради УТМР від 18 квітня 2012 року у вищестоящій організації, на підставі п. п. 3.8, 4.12 статуту УТМР виключено ОСОБА_3 колишнього голову - старшого єгеря Лебединської районної ради УТМР із членів УТМР (т.І, а.с.31, 32 ).

Постановами старшого державного виконавця відділу ДВС Сумського міського управління юстиції від 14 березня 2013 року і від 20 березня 2013 року за невиконання рішення суду про зобовязання Сумської обласної організації УТМР поновити ОСОБА_3 на попередній роботі, а саме - на посаді голови - ст. єгеря Лебединської районної організації УТМР, накладено на голову Сумської обласної організації Українського товариства мисливців та рибалок ОСОБА_4 штрафи у розмірі, відповідно, 340 грн. і 680 гр. (т.І, а.с.86, 88).

Постановою старшого державного виконавця відділу ДВС Сумського міського управління юстиції від 11 квітня 2013 року закінчене виконавче провадження щодо зобовязання Сумської обласної організації УТМР поновити ОСОБА_3 на посаді голови-старшого єгеря Лебединської районної організації УТМР з посиланням на те, що відносно голови обласної організації надіслане подання до правоохоронних органів про притягнення його до кримінальної відповідальності, на що отримана відповідь про відсутність підстав для притягнення його до кримінальної відповідальності (а.с. 22, 23, 82-90, т.1).

Постановою прокурора Сумської міжрайонної прокуратури з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері від 20 квітня 2013 року відмовлено у порушенні кримінальної справи стосовно службових осіб Лебединської районної організації товариства мисливців та рибалок за фактами привласнення чи розтрати майна, зловживання службовим становищем та службової недбалості на підставі п. 2 ч.1 ст. 6 ЦПК України за відсутністю у їх діях складу злочинів, передбачених ст. ст. 191, 248, 364, 367 КК України (т.І, а.с.34-42).

Наказом голови Сумської обласної організації УТМР №31-к від 28 травня 2013 року поновлено ОСОБА_3 на посаді голови - ст. єгеря Лебединської районної організації УТМР з 04 травня 2012 року; вирішено виплатити ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 11593,50 грн. (т.І, а.с.48).

Згідно довідки Сумської обласної організації УТМР №32 від 25 лютого 2014 року ОСОБА_3 дійсно був поновлений на посаді голови Лебединської районної організації УТМР з 04 травня 2012 року. На посадовий оклад 1350 грн. були проведені нарахування 13974,16 грн. (т.І, а.с.196).

Наказом Сумської обласної організації УТМР №33-к від 31 травня 2013 року скасовано наказ №31-к від 28 травня 2013 року в частині, що стосується поновлення ОСОБА_3 на посаді голови-ст. єгеря Лебединської районної організації УТМР з 04 травня 2012 року, а також виплати йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 11593,50 грн. та виплати 3000 грн. на відшкодування судових витрат (т.І, а.с.49).

За зверненням голови Сумської обласної організації УТМР була проведена перевірка Сумською міжрайонною природоохоронною прокуратурою щодо порушень, допущених позивачем як колишнім головою Лебединської районної ради, і постановою від 20 квітня 2013 року було відмовлено в порушенні кримінальної справи за відсутністю фактів розтрати, привласнення майна, зловживання службовим становищем та службової недбалості, за відсутністю складів злочинів (а.с. 37 - 42, т.1).

Наказом голови Сумської обласної організації УТМР № 68-к від 17 вересня 2013 року ОСОБА_3 поновлено на посаді голови Лебединської РО УТМР з 04 травня 2012 року з виплатою йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 11593 грн. 50 коп. Цим наказом на підставі постанови президії ОСОБА_5 ради УТМР від 21 лютого 2013 року, якою позивача виключено з членів УТМР, з посиланням на ст. 46 КЗпП України та п.3.9 Статуту УТМР позивача відсторонено від виконання обовязків голови Лебединської РО УТМР, з посиланням на те, що особи, виключені з членів УТМР, не можуть обіймати посаду голови районної ради УТМР (т.І, а.с.24).

Згідно протоколу ХУ1 позачергової конференції Лебединської районної організації УТМР від 18 жовтня 2013 року ОСОБА_3 звільнено з посади голови Лебединської районної ради УТМР та обрано ОСОБА_2 головою Лебединської районної ради УТМР (а.с.93-102, т.1).

Згідно постанови засідання президії Сумської обласної ради УТМР від 4 листопада 2013 року, керуючись п. 4.12 Статуту УТМР, на підставі протоколу ХУ1 позачергової звітно-виборної конференції Лебединської районної організації УТМР від 18 жовтня 2013 року, якою звільнено з посади голови Лебединської районної ради УТМР ОСОБА_3 та обрано на цю посаду ОСОБА_2, звільнено з посади ОСОБА_3 за п. 2 ст. 36 КЗпП України, призначено на цю посаду ОСОБА_2 (а.с.38, т.2).

Наказом Сумської обласної організації УТМР №82-к від 06 листопада 2013 року звільнено ОСОБА_3 з посади голови Лебединської районної ради УТМР у звязку із закінченням строку трудового договору, визначеного рішенням XV та XVI конференції Лебединської районної організації УТМР та пунктами 4.6, 4.7 та 4.9 Статуту УТМР за п. 2 ст. 36 КЗпП України з 06 листопада 2013 року; призначено ОСОБА_2 на посаду голови Лебединської районної ради УТМР з 07 листопада 2013 року на строк, визначений пунктами 4.6, 4.9 та 4.10 Статуту УТМР (т.І, а. с.103, 134).

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у звязку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до ст. 236 КЗпП України, в разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Стаття 237 1 КЗпП України передбачає, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до ст. 238 КЗпП України, при розгляді трудових спорів у питаннях про грошові вимоги, крім вимог про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи (стаття 235), орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до статуту Українського товариства мисливців і рибалок:

3.8. За порушення Статуту до членів Товариства можуть застосовуватись такі заходи громадського впливу: зауваження; догана; позбавлення права полювання і риболовлі в угіддях, наданих в користування УТМР, або брати участь у змаганнях товариства строком до двох років; виведення із складу керівних органів Товариства; позбавлення звання «Почесний член Українського товариства мисливців і рибалок»; виключення із членів Товариства за дії, які завдають морального та матеріального збитку Товариству або окремим його членам. Рішення про виключення із членів Товариства приймається загальними зборами первинної організації і затверджується президією районної, міжрайонної, міської, Кримської республіканської, обласної ради УТМР. Рішення про виключення має право приймати президія районної, міжрайонної, обласної, Кримської республіканської, ОСОБА_5 ради УТМР. Про це рішення інформується первинна, районна, міжрайонна, міська, обласна, Кримська республіканська організації УТМР.

4.3. Загальні збори первинних організацій товариства обирають (за рішенням зборів) на альтернативній основі делегатів на районну, міжрайонну, міську конференцію.

4.5. В Автономній республіці Крим, областях, місті Києві, Севастополі, районах і містах створюються відповідно Кримська республіканська, обласні, Київська міська, Севастопольська регіональна, районні, міжрайонні, міські організації Товариства.

4.6. Вищим керівним органом Кримської республіканської, обласної, Київської міської, Севастопольської регіональної, районної, міжрайонної, міської організації Товариства є Кримська республіканська, обласна, Київська міська, Севастопольська регіональна, районна, міжрайонна, міська конференції, які скликаються один раз на 5 років.

Позачергові або дострокові конференції, при необхідності, можуть скликатися відповідно за рішенням ОСОБА_5, Кримської республіканської, обласної, Київської міської, Севастопольської регіональної, районної, міжрайонної, міської ради УТМР або з ініціативи не менше 1/3 відповідно первинних чи районних організацій. Норми представництва, час, місце скликання і порядок денний звітно-виборних конференцій встановлюються відповідними радами не пізніше ніж за два місяці до їх початку. Конференція правомочна, якщо на ній присутні 2/3 обраних делегатів.

Повноваження делегатів конференцій зберігаються на весь період до проведення наступної звітно-виборної конференції.

З огляду на встановлені судом обставини та вищенаведені норми закону і положення статуту УТМР, суд прийшов до вірного висновку про наявність правових підстав для захисту порушених прав позивача.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Ч. 1 ст. 304 ЦПК України передбачає, що справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими цією главою.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Враховуючи зазначені норми процесуального права, доводи Лебединської районної організації УТМР про те, що суд зобовязав відповідача поновити позивача на посаді, а не поновив, не є підставою для визнання в цій частині незаконним рішення суду, яке позивач не оскаржує.

Посилання відповідачів в апеляційних скаргах на те, що суд не досліджував підстав виключення позивача рішенням президії ОСОБА_5 ради УТМР та формально послався на обставини, встановлені рішенням від 15 січня 2013 року у попередній цивільній справі, також є необґрунтованими.

Посилання відповідачів на те, що позивач був виключений вдруге з членів УТМР з інших підстав, а не з тих, з врахуванням яких була винесена постанова президії Сумської обласної ради УТМР від 18 квітня 2012 року про виключення позивача з членів УТМР, яка в подальшому була визнана судом незаконною і скасована, спростовуються доказами в справі.

Доводи про те, що підставою для виключення стала також несплата позивачем членських внесків та факт укладення ним 19 січня 2009 року (а.с. 206-208, т.1) договору про співробітництво з ВАТ «Гадяцьке бурякогосподарство» на шкоду інтересам районної організації, безпідставні, оскільки, по перше, відсутні посилання на вказані обставини у постанові президії від 21 лютого 2013 року, в поданні Сумської обласної організації, яке розглядала президія ОСОБА_5 ради УТМР, а, по друге, в справі відсутні докази про настання негативних наслідків для товариства внаслідок укладення вказаного договору, який ніким не був оспорений, не визнаний недійсним, його оцінка ґрунтується на можливості настання негативних наслідків від його укладення, а не на достовірності їх настання.

Вказаний договір не був підставою для виключення позивача з членів УТМР першого разу Сумською обласною організацією УТМР, а в постанові президії ОСОБА_5 ради від 21 лютого 2013 року є посилання на те, що, оскільки позивач, всупереч вимогам статуту, не оскаржив рішення обласної організації про виключення його з членів УТМР, його слід виключити з членів УТМР, що свідчить про відсутність правових підстав для повторного звільнення позивача з посади, оскільки попереднім рішенням суду від 15 січня 2013 року, яким його поновлено на роботі, встановлено, що підстави для його виключення та звільнення з роботи, не підтвердились.

На запит позивача ОСОБА_5 рада УТМР надала йому перелік документів, на підставі яких приймалось рішення про виключення його з членів УТМР (а.с.33, т.1). У вказаному переліку не зазначений вказаний договір.

Посилання в скарзі обласної організації УТМР на те, що президія ОСОБА_5 ради не була стороною в попередній справі, а тому суд безпідставно лише послався в рішенні на те, що обставини, на підставі яких президія ОСОБА_5 ради виключили позивача з членів УТМР, не підтвердились при розгляді попередньої цивільної справи, є необґрунтованими, оскільки обставини, встановлені попереднім рішенням суду, стосуються саме позивача, і в цій частині висновки суду узгоджуються з ч. 3 ст. 61 ЦПК України, згідно якої обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, суд прийшов до вірного висновку про те, що за недоведеності законності прийнятого президією ОСОБА_5 ради УТМР рішення, були підстави і для скасування всіх послідуючих рішень, які обгрунтовувались рішенням президії ОСОБА_5 ради УТМР.

Посилання відповідачів на те, що право на виключення з членів УТМР належить виключного громадській організації на підставі ч. 3 ст. 3 Закону України «Про громадські обєднання», є безпідставними, оскільки вказане рішення вплинуло на порушення трудових прав позивача, а тому він має право на судовий захист і в частині незаконності його виключення, яке стало підставою для його звільнення з огляду на те, що не члени товариства не мають права обіймати керівні посади.

Не спростовують висновків суду і доводи апеляційної скарги обласної організації УТМР про те, що ч. 3 п. 4.6 Статуту УТМР передбачає, що двомісячний строк для підготовки конференції районної організації повинен бути не більшим 2 місяців, а не меншим, оскільки у ч. 2 п. 4.6 Статуту вжитий вислів «не пізніше ніж за два місяці».

Та обставина, на яку посилаються відповідачі, що проведення позачергової конференції районної організації від 18 жовтня 2013 року відбулось за ініціативою первинних мисливських організацій району (а.с. 234-250, т.1, а.с. 152 -171, т.2), не спростовує висновків суду про порушення її рішеннями саме трудових прав позивача.

Посилання в апеляційній скарзі Лебединської районної організації на те, що суд безпідставно визнав незаконною конференцію як вищий орган районної організації, також є необґрунтованими, оскільки суд визнав частково недійсним рішення конференції в частині звільнення позивача, а не саму конференцію.

Доводи апеляційної скарги Сумської обласної організації УТМР про те, що позивач не оскаржував процедуру підготовки до конференції, а оскаржував її рішення, спростовуються змістом позовної заяви в цій частині, а тому суд не вийшов за межі позовних вимог.

Незаконність рішення по суті конференції районної організації УТМР підтверджується наявними в справі доказами про те, що при її проведенні не були досліджені нові обставини для звільнення позивача з посади голови районної організації, крім тих, які були наявні при першому його звільненні. Посилання відповідачів на те, що підставою стало і укладення договору про співробітництво в 2009 році з ВАТ «Гадяцьке бурякогосподарство» на шкоду інтересам товариства не доводять наявності підстав для звільнення позивача з посади голови районної організації.

З протоколу конференції від 18 жовтня 2013 року вбачається, що в ньому є посилання на рішення президії ОСОБА_5 ради УТМР від 21 лютого 2013 року про виключення позивача з членів УТМР, та на результати перевірки його діяльності як голови районної організації до першого звільнення, які не знайшли підтвердження при першому поновленні його на роботі.

Згідно з пунктом 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до п. 10 вказаного Порядку, у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей. Виходячи з відкоригованої таким чином заробітної плати у розрахунковому періоді, за встановленим у пунктах 6, 7 і 8 розділу IV порядком визначається середньоденний (годинний) заробіток.

Розрахунок середнього заробітку за затримку виконання рішення суду і за вимушений прогул з звязку з незаконним другим звільненням позивача, є вірним, доказами в справі не спростовується.

Вказаний розрахунок узгоджується з наданими відповідачем довідками про заробітну плату ОСОБА_3 перед другим його звільненням. Сумська обласна організація УТМР надала довідку від 25 лютого 2014 року № 32 (а.с.196, т.1) про те, що позивач був поновлений на роботі наказом № 68-к від 17 вересня 2013 року та йому нарахована заробітна плата в розмірі 1350 гр., яку позивач поклав в основу розрахунку, збільшивши з 1 грудня 2013 року заробітну плату до 1425 гр. і з цим обґрунтовано погодився суд, оскільки з 1 грудня 2013 року було підвищено посадовий оклад голови районної організації з 1350 гр. до 1425 гр. (а. с. 196, т.1, а.с. 250 263, 272-274, т.2).

При цьому проведення розрахунку середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду з врахуванням заробітної плати позивача перед першим звільненням, і проведення розрахунку середнього заробітку за вимушений прогул з врахуванням заробітної плати перед другим звільненням відповідають вимогам закону та Порядку обчислення середньої заробітної плати.

Врахування збільшеної заробітної плати узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України від 21 січня 2015 року у справі № 6-203цс14.

Доводи відповідачів про те, що у рішенні від 15 січня 2013 року середня заробітна плата була вирахувана невірно, є безпідставними, оскільки вказане рішення суду є чинним.

Посилання в апеляційних скаргах на те, що у Сумської обласної організації відсутня вина за затримку виконання рішення суду від 15 січня 2013 року про поновлення позивача на роботі з огляду на його оскарження, послідуюче зупинення виконавчого провадження, є безпідставними, оскільки в цій частині рішення допущене до негайного виконання, і за результатами його апеляційного та касаційного перегляду підтверджена в цій частині його законність.

Не спростовують висновків суду і доводи апеляційної скарги Лебединської районної організації про те, що суд порушив вимоги ст. 11-1 ЦПК України в частині розгляду доповнених позовних вимог щодо незаконності рішення конференції районної організації від 18 жовтня 2013 року та його послідуючого звільнення, вважаючи, ?що це не було збільшенням позовних вимог, а заявлявся інший позов, а тому не було підстав розглядати його разом з первісним позовом. Вказані додаткові вимоги позивача поєднані з первісними позовними вимогами, їх розгляд у вказаній справі був обгрунтованим та правомірним, а тому відсутні підстави вважати, що вказані додаткові вимоги розглянуті неналежним складом суду.

Стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду в позовному провадженні не суперечить вимогам закону, на що безпідставно посилається Лебединська районна організація УТМР.

Доводи апеляційної скарги районної організації УТМР про те, що суд безпідставно розглянув позов до Лебединської районної організації, яка була третьою особою в справі, спростовуються змістом позовної заяви позивача з додатковими позовними вимогами, за якими вказана юридична особа є відповідачем, а помилкове зазначення її в рішенні суду третьою особою не впливає на законність рішення.

Доводи апеляційної скарги УТМР про тривалий розгляд справи з вини позивача та безпідставне стягнення на його користь середнього заробітку за весь період розгляду справи, є безпідставними, оскільки в справі відсутні докази, що тривалий розгляд справи пов'язаний з винними діями позивача.

Доводи скарги ОСОБА_2 про те, що позивач не оскаржив дій державного виконавця при примусовому виконанні рішення суду від 15 січня 2013 року, також не дають підстав для відмови в задоволенні позову, оскільки самі відповідачі не заперечували, що він не був допущений до роботи після ухвалення рішення суду про зобовязання поновити його на роботі, яке було допущене до негайного виконання.

Посилання відповідачів на те, що хоча постановами органів прокуратури та внутрішніх справ і було відмовлено в порушенні кримінальної справи стосовно позивача за відсутністю в його діях складу злочину (т.2, а. с. 132; а.с. 127 -129, т.3), проте в постановах зазначено, що в діях позивача вбачаються порушення статуту УТМР, не дають підстав для покладення вказаних постанов в основу рішення суду, оскільки недоведеність обставин щодо заподіяння позивачем шкоди товариству та його членам, встановлена судовим рішенням.

Обставини справи, про які іде мова у зазначених постановах, були предметом розгляду в попередній цивільній справі та визнані судом такими, що не є підставою для звільнення позивача, що знайшло відображення в рішенні від 15 січня 2013 року.

В той же час заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги Лебединської районної організації УТМР про те, що позивач перебуває в трудових відносинах з юридичною особою Лебединською районною організацією УТМР.

Згідно ч. 1 ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

З матеріалів справи вбачається, що обласна і районна організації УТМР - це різні юридичні особи, Лебединська районна організація УТМР має свідоцтва про реєстрацію її як юридичної особи, видане 15 жовтня 2008 року, та як громадського обєднання від 14 жовтня 2008 року. Її статус юридичної особи підтверджується і витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, вона має свій штат, печатку, розрахунковий рахунок в банку, свої кошти, свій фонд заробітної плати, за рахунок яких виплачується заробітна плата працівникам районної організації, що підтвердили особи, які беруть участь у справі, (т.3, а.с.82 84).

Та обставина, що районну організацію обслуговує централізована бухгалтерія обласної організації, яка нараховує зарплату її працівникам, не свідчить, що позивач знаходиться в трудових відносинах з Сумською обласною організацією УТМР, а не з районною організацією УТМР.

Про це свідчить і рішення президії Сумської обласної організації УТМР від 21 травня 2013 року, яким на виконання рішення суду від 15 січня 2013 року введено до штату Лебединської районної організації УТМР посаду, на якій було поновлено позивача (а.с. 33, т.2).

Та обставина, що голова районної організації призначається на посаду головою обласної організації УТМР, не дає правових підстав вважати його працівником обласної організації.

Погоджуючись з рішенням суду про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди, завданої позивачеві затримкою виконання попереднього рішення суду, його незаконним звільненням з роботи, колегія суддів вважає, що достатнім розміром відшкодування буде 1000 гр., з врахуванням того, що інші його вимоги, направлені на захист його порушених трудових прав, судом задоволені і це є достатньою сатисфакцією для відновлення порушених прав позивача.

Таким чином, колегія суддів вважає, що зазначена сума відшкодування моральної шкоди, а також стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в звязку з незаконним повторним звільненням позивача підлягає стягненню з Лебединської районної організації УТМР як з юридичної особи, з якою позивач перебуває в трудових відносинах.

Рішення суду підлягає зміні в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу в звязку з незаконним звільненням позивача 6 листопада 2013 року та відшкодування в звязку з цим моральної шкоди, оскільки вказані суми підлягають стягненню з Лебединської районної організації УТМР.

Оскільки за попереднім рішенням суду від 15 січня 2013 року в частині зобовязання поновлення позивача на роботі є Сумська обласна організація УТМР, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про стягнення з вказаної юридичної особи середнього заробітку за затримку виконання рішення суду саме цією організацією.

Судові витрати покладаються на сторони в понесених ними розмірах, оскільки відсутні підстави для їх перерозподілу.

Згідно п. п. 3, 4 ч.1, ч. ч. 2, 3 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права; невідповідність висновків суду обставинам справи, норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню; порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, Сумської обласної організації Українського товариства мисливців і рибалок, Лебединської районної організації Українського товариства мисливців і рибалок, Українського товариства мисливців і рибалок задовольнити частково.

Рішення Лебединського районного суду Сумської області від 20 липня 2015 року в даній справі в частині вирішення вимог про стягнення середнього заробітку і відшкодування моральної шкоди змінити.

Стягнути з Лебединської районної організації Українського товариства мисливців і рибалок на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 36432,36 гр. з відрахуванням з вказаної суми податку з доходів фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, передбачених діючим законодавством України, а також на відшкодування моральної шкоди 1000 гр.

В іншій частині рішення суду залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: