АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 серпня 2015 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Побірченко Т.І., Соколової В.В.

при секретарі - Троц В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 29 травня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк», третя особа: ОСОБА_2 про визнання договорів недійсними

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 р. ОСОБА_1 звернулася з позовом до ПАТ «ВТБ Банк», третя особа: ОСОБА_2 про визнання кредитного договору, іпотечного договору та договору поруки недійсними.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 02.07.2008 р. між нею та ПАТ «ВТБ Банк» укладено кредитний договір № 14.24/08-КД, відповідно до якого їй надано грошові кошти у розмірі 70 000, 00 доларів США на строк до 30.06.2028 р., зі сплатою 14 відсотків за користування кредитом

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 02.07.2008 р. між нею та ПАТ «ВТБ Банк» укладено іпотечний договір № 14/24/08-ДІ, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Федотовою О.В., відповідно до якого ОСОБА_1 передала відповідачу в іпотеку квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 48,30 кв.м., жилою - 21,0 кв.м.

02.07.2008 р. між ПАТ «ВТБ Банк», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 14.24/08-ДП1, відповідно до якого ОСОБА_2 поручилася перед ПАТ «ВТБ Банк» за виконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором № 14.24/08-КД від 02.08.2008 р.

Справа №761/15000/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/9537/2015 р.
Головуючий у суді першої інстанції: Макаренко І.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Усик Г.І.
Посилаючись на те, що кредитний договірне відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки укладений з порушенням вимог ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», а іпотечний договір і договір поруки укладено на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, просила визнати зазначені договори недійсними.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29.05.2015 р. позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ «ВТБ Банк» повернуто позивачу для подання до належного суду з підстав, передбачених ч.1 ст.114, ст.115 ЦПК України у зв'язку з порушенням правил підсудності.

В апеляційній скарзіпредставник ОСОБА_1 просив зазначену ухвалу скасувати та передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на те, що вона постановлена з порушенням правил підсудності.

Зазначав, що суд першої інстанції не звернув увагу, що у даній справі правовідносини, що виникли з кредитного договору підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів», а тому не урахував вимоги ч.ч. 5, 7, 14 ст. 110 ЦПК України.

В судове засідання сторони, їх представники та третя особа ОСОБА_2 не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені за останніми відомими суду адресами їх місця проживання.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що зазначена справа не підсудна Шевченківському районному суду м. Києва, оскільки позивач просив визнати недійсним іпотечний договір, у зв'язку з чим вона підлягає розгляду за правилами виключної підсудності.

Такий висновок суду ґрунтується на матеріалах справи та вимогах закону.

Відповідно до ч.1 ст.114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцем знаходження майна або його основної частини.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до ПАТ «ВТБ Банк» з декількома вимогами, в тому числі і про визнання недійсним іпотечного договору.

Згідно роз'яснень викладених у п.41 постанові №3 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 114 ЦПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Оскільки пред'явлений позов містить пов'язані між собою вимоги, одна з яких підлягає розгляду за правилами виключної підсудності (ст.114 ЦПК України) ухвала суду про повернення позовної заяви для подання до належного суду, є законною і обґрунтованою.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд повертаючи позовну заяву для її подачі до належного суду не урахував положення ч.ч. 5, 7, 14 ст. 110 ЦПК України є безпідставним з огляду на те, що ОСОБА_1 подала позов за місцем знаходження відповідача (ст.109 ЦПК, загальне правило підсудності). Крім того за конкуренції правил підсудності пріоритетним є правило виключної підсудності.

Зважаючи на викладене та керуючись ст.ст.303, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 29 травня 2015 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: