Дата документу 25.06.2015
Провадження № 2/334/587/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2015 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Нестеренко Ю.І., розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: ОСОБА_2, про визнання незаконним рішення про подію дефолту та одностороннього розірвання договору фінансового лізингу, зобов'язання повернути майно,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 16.01.2013р. між ним і ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір фінансового лізингу №DO00А+28260769, за яким відповідач 09.02.2013р. передав позивачу предмет лізингу в особисте використання, а саме: автомобіль марки LIFAN 320, 2012 року випуску, ХетчБек, номер кузова НОМЕР_2, реєстраційним номер НОМЕР_1, загальною вартістю 74999,00 грн., а позивач в свою чергу сплатив відповідачу 30114,45 грн. внеску на придбання автомобілю та 4385,55 грн. внесок по відшкодуванню витрат зі страхування. Лізинговий платіж складав 1217,71 грн. на місяць, період сплати - з 01 по 05 число кожного місяця.

15.10.2015р. у м. Запоріжжі працівниками відділення ПАТ КБ «Приватбанк» було вилучено у позивача предмет лізингу та складено акт повернення предмету лізингу, в якому зазначено, що залишок заборгованості за договором складає на дату повернення складає 4829,00 грн.

17.10.2015р. позивач узгодивши суму заборгованості з працівниками банку, сплатив 4670,00 грн. та просив повернути предмет лізингу в користування, на що було відмовлено і роз'яснено, що рішенням правління банку у зв'язку з порушенням позивачем умов договору лізингу було визнано подію дефолту та запропоновано протягом десяти днів внести суму залишкової вартості предмету лізингу та оформити на себе право власності на автомобіль, в іншому випадку банк в односторонньому порядку розірве договір лізингу.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, за відсутності коштів для внесення залишкової вартості предмету лізингу, позивач надіслав на адресу банку листа, в якому пояснив поважність причини несвоєчасної сплати чергового платежу та просив переглянути рішення та повернути предмет лізингу.

Вважає, що рішення правління банку про визнання події дефолту та одностороннє розірвання договір лізингу №DO00А+28260769 від 16.01.2013р. є незаконним.

За період заборгованості позивач не зміг здійснити вчасно необхідні платежі, оскільки проживав на території проведення антитерористичної операції, а саме, в м. Мар'їнка, де відповідач тимчасово припинив роботу всіх своїх відділень та терміналів.

07.10.2014р. позивач переїхав до м. Запоріжжя, а 15.10.2014р. під час вилучення предмета лізингу дізнався про прийняте банком рішення щодо події дефолту.

Відповідач порушив умови договору, оскільки про прийняте рішення про подію дефолту банк повинен був повідомити позивача про таке рішення та надати десятиденний строк для усунення події дефолту шляхом погашення заборгованості за фактичний строк користування предметом лізингу, чого виконано не було.

Дізнавшись про рішення банку про подію дефолту 15.10.2014р., позивач вже 17.10.2014р. усунув подію дефолту, тому правових підстав для розірвання договору лізингу в односторонньому порядку у банку не було.

З наведених підстав, як споживач фінансових послуг банку, позивач просить визнати незаконним рішення про подію дефолту за договором фінансового лізингу №DO00А+28260769 від 16.01.2013р., скасувати рішення про одностороннє розірвання договору фінансового лізингу №DO00А+28260769 від 16.01.2013р., зобов'язати відповідача передати позивачу автомобіль марки LIFAN 320, 2012 року випуску, ХетчБек, номер кузова НОМЕР_2, реєстраційним номер НОМЕР_1, в особисте використання на умовах договору фінансового лізингу №DO00А+28260769 від 16.01.2013р., зобов'язати відповідача передати позивачу ключі від автомобіля.

В судовому засіданні позивач підтримав вимоги свого позову, просив його задовольнити у повному обсязі з наведених вище підстав.

Представник відповідача проти позову заперечував, посилаючись на те, що відповідач допустив порушення умов договору фінансового лізингу щодо своєчасності сплати чергового платежу, тому рішення банку про подію дефолту є правомірним, банк в односторонньому порядку договору лізингу не розривав. Вилучення автомобіля вважає правомірним, оскільки фактично автомобіль є власністю банку і позивач використовував цей автомобіль на праві оренди.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши та оцінивши надані сторонами докази, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 16.01.2013р. між ОСОБА_1 і ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір фінансового лізингу №DO00А+28260769 шляхом підписання заяви про приєднання до Умов та Правил надання фінансового лізингу №DO00А+28260769 від 16.01.2013р. Згідно заяви ОСОБА_1, керуючись ст.634 ЦК України, дає свою згоду на приєднання до Умов та правил надання банківських послуг на умовах, визначених Умовами та правилами надання банківських послуг, що розміщені на офіційному веб-сайті банку. Ця заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами складає договір фінансового лізингу, що стверджується копією даної заяви (а.с.6).

Згідно умов договору, які викладені в заяві, лізингодавець передає лізингоодержувачу в лізинг автомобіль згідно специфікації, викладеної в Додатку № 1 (а.с.9), строк лізингу 60 місяців з моменту підписання Додатку № 2 - Графіка лізингових платежів (а.с.10).

Лізингоодержувач зобов'язаний був сплачувати в період з 01 по 05 число кожного місяця щомісячний платіж в розмірі 1217,71 грн., також після прийняття лізингодавцем позитивного рішення про надання фінансового лізингу лізингоодержувач вносить аванс у розмірі 34500,00 грн. на відповідний транзитний рахунок, вказаний у п. 1.1.6 договору.

Згідно специфікації та акту приймання-передачі (Додаток №1), у платне користування ОСОБА_1 було передано автомобіль марки LIFAN 320, 2012 року випуску, ХетчБек, номер кузова НОМЕР_2, реєстраційним номер НОМЕР_1, загальною вартістю 74999,00 грн. разом із зазначеними документами та цінностями. Дата приймання-передачі предмета лізингу 08.02.2013р. (а.с.9). Акт приймання-передачі легкового автомобіля сторони підписали 09.02.2013р. (а.с.8).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про фінансовий лізинг» за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Як передбачено ч.1 ст.806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

За приписами ст.4 Закону України «Про фінансовий лізинг» суб'єктами лізингу можуть бути: лізингодавець - юридична особа, яка передає право володіння та користування предметом лізингу лізингоодержувачу; лізингоодержувач - фізична або юридична особа, яка отримує право володіння та користування предметом лізингу від лізингодавця.

Згідно ст.11 цього Закону, лізингоодержувач зобов'язаний: прийняти предмет лізингу та користуватися ним відповідно до його призначення та умов договору; відповідно до умов договору своєчасно та у повному обсязі виконувати зобов'язання щодо утримання предмета лізингу, підтримувати його у справному стані; своєчасно сплачувати лізингові платежі; надавати лізингодавцеві доступ до предмета лізингу і забезпечувати можливість здійснення перевірки умов його використання та утримання; письмово повідомляти лізингодавця, а в гарантійний строк і продавця предмета, про всі випадки виявлення несправностей предмета лізингу, його поломок або збоїв у роботі; у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу - повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором.

Умови укладеного з ОСОБА_1 договору лізингу підтверджуються Оцінкою фінансового стану позичальника від 08.02.2013р. (а.с.72).

Виконання позивачем умов п. 1.1.8 договору щодо сплати авансового лізингового платежу у сумі 34500,00 грн. на відшкодування частини вартості предмета лізингу та на відшкодування витрат зі страхування визнається відповідачем та підтверджується копією квитанції від 08.02.2013р. (а.с.13).

Відповідно до п. 2.15.4.4 Умов та Правил надання фінансового лізингу, які діяли на день приєднання до них ОСОБА_1, погашення заборгованості здійснюється шляхом сплати щомісячних платежів відповідно до ст. 1.1.4 Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, Графіку та умов цього Договору, лізингоодержувач сплачує у період сплати, починаючи з наступного календарного місяця за календарним місяцем, в якому був підписаний акт. Якщо строк сплати будь-якого місячного платежу припадає на неробочий день, то лізингоодержувач зобов'язаний сплатити такий платіж не пізніше останнього робочого дня, який передує такому вихідному (святковому) дню.

Відповідно до п. 2.15.4.5 Умов та Правил, для погашення заборгованості Лізингодавець відкриває Лізингоодержувачу Транзитний Рахунок. Лізингоодержувач здійснює погашення заборгованості шляхом внесення коштів на Транзитний Рахунок, з якого відповідні кошти списуються на користь Лізингоодержувача.

Згідно п.2.15.4.7 Умов та Правил, заборгованість за винагородами, відшкодуванням частини вартості предмету лізингу, витрат/збитків лізингодавцю вважається простроченою, якщо вона не погашена станом на останній день періоду, протягом якого вона повинна бути погашена.

З виписки про погашення по кредиту за період з 01.02.2013р. по 23.10.2014р. вбачається, що у серпні та вересні платежі не здійснювалися, станом на 13.10.2014р. прострочений залишок по тілу кредиту склав 2713,22 грн., вказані обставини визнаються сторонами. 17.10.2014р. було сплачено 4664,91 грн., з яких на погашення простроченого тіла кредиту зараховано 2713,22 грн., на погашення прострочених процентів зараховано 166,00 грн.

Як встановлено в судовому засіданні, предмет лізингу - автомобіль марки LIFAN 320, 2012 року випуску, ХетчБек, номер кузова НОМЕР_2, реєстраційним номер НОМЕР_1, разом з документами та цінностями, що передавалися разом з транспортним засобом, 15.10.2014р. були повернуті лізингодавцю ПАТ КБ «Приватбанк», що підтверджується Актом повернення предмета лізингу. Згідно Акту, залишок заборгованості за договором на дату повернення складає 4829,00 грн. (а.с.42).

Відповідачем у справі суду не надано жодного документального підтвердження підстав вилучення предмету лізингу, фактично відповідач самоусунувся від участі у розгляді даної справи, вказавши, що будь-які документи щодо спору у банку відсутні і звернувшись із заявою про розгляд справи за відсутності представника.

Обов'язок лізингодавця прийняти предмет лізингу передбачений в разі дострокового розірвання договору лізингу (п. 2.15.6.1.6Умов та правил).

Лізингодавець має право відмовитись від цього договору шляхом дострокового розірвання у випадках, передбачених чинним законодавством України та статтею 2.15.8 цього договору (п.2.15.6.3.3 Умов та правил).

Стаття 2.15.8 стосується події дефолту.

Так, згідно п. 2.15.8.1, для цілей договору подією дефолту вважається будь-яка з наступних подій: 1) затримання сплати Лізингоодержувачем щомісячних платежів частково або в повному обсязі щонайменше на один календарний місяць; 2) перевищення заборгованості більш як на 10% від вартості предмета лізингу, зазначеної в специфікації; 3) несплата лізингоодержувачем більше однієї виплати, яка перевищує 5% від вартості предмета лізингу, зазначеної в специфікації; 4) невідшкодування лізингодавцю чергових страхових платежів за договорами страхування, передбаченими статею 2.15.5.1, 2.15.5.2, 1.2 Заяви про приєднання до договору; 5) порушення лізингоодержувачем умов щодо цільового використання предмета лізингу; 6) Предмет лізингу став недоступним для лізингодавця внаслідок ненаходження його за останньою адресою базування; 7) недотримання лізингоодержувачем будь-якої заяви чи запевнення, що визначені у статті 2.15.7.1. Договору; 8) подання лізингоодержувачем повідомлення про неспроможність виконати свої зобов'язання за договором, за відсутності клопотання, поданого згідно із статтею 2.15.6.6.2. цього договору, або відмови у його задоволенні; 9) недотримання лізингоодержувачем зобов'язань, передбачених статтями 2.15.6.2.4 - 2.15.6.2.6, 2.15.6.2.7-2.15.6.2.10, 2.15.6.2.17-2.15.6.2.19 цього договору.

Згідно пояснень представника відповідача, позивач прострочив сплату чергових щомісячних платежів в повному обсязі щонайменше на один календарний місяць, тобто у серпні та вересні 2014 року, що відповідно до п. 2.15.8.1 вважається подією дефолту.

Наслідки настання події дефолту визначені у п. 2.15.8.2 договору.

Так, у разі настання Події Дефолту Лізингодавець надає Лізингоодержувачу письмове повідомлення про настання Події Дефолту (надалі - "Повідомлення про Дефолт") та про повернення Предмета лізингу. У Повідомленні про Дефолт, окрім зазначеної інформації, Лізингодавець ставить вимогу про повернення заборгованості за фактичний строк користування Предметом лізингу та виконання в повному обсязі усіх інших грошових зобов'язань за цим Договором. Повернення Предмета лізингу здійснюється за адресою, вказаною у Повідомленні про Дефолт (п. 2.15.8.2.1).

Згідно п. 2.15.8.2.2, Лізингоодержувач зобов'язаний усунути Подію Дефолту негайно, або, незалежно від наявності повідомлення про дефолт, за вимогою Лізингодавця негайно повернути Предмет лізингу Лізингодавцю по Акту прийому-передачі, який підписується Сторонами. Повернення Предмету лізингу в користування Лізингоодержувачу здійснюється Лізингодавцем за умови виконання Лізингоодержувачем або третьою особою усіх платежів за цим Договором, усунення усіх порушень, та сплати Лізингодавцю всіх витрат, пов'язаних з доставкою, зберіганням та утриманням Предмета лізингу, сплати винагороди, визначеної в статті 2.15.9.12. цього Договору.

Відповідно до п.2.15.8.2.4, якщо протягом 10 календарних днів з моменту отримання Повідомлення про Дефолт, Лізингоодержувач не усунув Подію Дефолту, Лізингоодержувач зобов'язаний негайно повернути в повному обсязі Заборгованість за цим Договором та повернути Предмет лізингу, а лізингодавець має право згідно ст. 651 Цивільного кодексу України здійснити одностороннє розірвання Договору з надсиланням Лізингоодержувачу відповідного повідомлення. Договір вважається розірваним у дату, зазначену в повідомленні. Одностороннє розірвання Договору не звільняє Лізингоодержувача від відповідальності за порушення зобов'язань за цим Договором.

Як встановлено судом, Повідомлення про дефолт та про повернення предмету лізингу ОСОБА_1 до вилучення у нього предмета лізингу не направлялося, про подію дефолту було доведено до відома ОСОБА_1 15.10.2014р. при поясненні працівниками банку причин вилучення у нього транспортного засобу.

Згідно Акту повернення предмета лізингу від 15.10.2014р., залишок заборгованості за договором на дату повернення складає 4829,00 грн.

З виписки про погашення по кредиту вбачається, що станом на 13.10.2014р. до погашення нарахована сума 1589,84 грн. (1564,92 грн. + 24,92 грн.), прострочений залишок по тілу кредиту 2713,22 грн., платіж по кредиту 200,00 грн., прострочені проценти - 166,94 грн.

Згідно копії чека від 17.10.2014р., залишок по кредиту становив 44152,52 грн., сума до погашення - 1589,84 грн., ОСОБА_1 сплатив 4670,00 грн. (зараховані 17.10.2014р. у сумі 4664,91 грн. і 18.10.2014р. у сумі 5,09 грн.), погасивши всю прострочену заборгованість по тілу кредиту та процентам (а.с.13).

Лізингодавець має право відмовитись від цього договору шляхом дострокового розірвання у випадках, передбачених чинним законодавством України та статтею 2.15.8 цього договору.

Згідно пояснень сторін, повідомлення про одностороннє розірвання Договору лізингу згідно з п.2.15.8.2.4 лізингодавцем ОСОБА_1 не надсилалося і не вручалося.

Таким чином, ОСОБА_1 негайно погасив всю узгоджену з банком суму заборгованості за договором 17.10.2014р., що підтверджується випискою про погашення за кредитом №1859599 та визнається відповідачем, і що згідно п. 2.15.8.2.2 є підставою для повернення предмета лізингу.

Банк всупереч умовам договору після негайного усунення лізингоотримувачем заборгованості за договором, не повертає вилучений автомобіль, чим істотно та грубо порушує права та законні інтереси Позивача.

Вимагаючи повернення вилученого автомобіля після усунення порушення і погашення заборгованості за договором лізингу, ОСОБА_1 звернувся до банку із заявою від 28.10.2014р., вказуючи, що причиною прострочення двох чергових платежів стало те, що позивач проживав на території проведення АТО, де відділення баку тимчасово припинили свою роботу. За телефоном гарячої лінії оператор банку запевняв позивача, що у зв'язку з його обставинами не буде визнано настання події дефолту. Всупереч цьому, після переселення із зони АТО до м. Запоріжжя 07.10.2014 року, працівниками банку 15.10.2014р. без будь-яких повідомлень та попереджень автомобіль був примусово вилучений із усним поясненням того, що банк визнав подію дефолту та в односторонньому порядку розірвав договір лізингу. У зв'язку з тим, що подія дефолту була усунута 17.10.2014р. шляхом погашення заборгованості протягом встановленого договором строку, позивач просив повернути предмет лізингу (а.с.43-44).

Вказана заява залишилася без будь-якого реагування та виконання, що не заперечується представником відповідача.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Відповідно до ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Стаття 614 ЦК України встановлює, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Підстави звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання передбачені ст. 617 ЦК України, яка встановлює, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1.

Дружина позивача ОСОБА_2 та неповнолітні діти прибули на територію Запорізької області з Донецької області у серпні 2014 року, що підтверджується довідкою про первинну реєстрацію особи переселенця №2542 від 23.08.2014р. (а.с.15).

Згідно довідки від 16.10.2014р. №, вони взяті на облік як такі, що перемістилися з тимчасово окупованої території України 23.08.2014р. у м. Запоріжжя, АДРЕСА_2 (а.с.16).

Довідкою голови квартального комітету №92 Шевченківського району м. Запоріжжя від 27.11.2014р. підтверджується, що ОСОБА_1 з 07.10.2014р. проживає також за адресою м. Запоріжжя, АДРЕСА_2 (а.с.14).

На виконання ухвали суду ПАТ КБ «Приватбанк» повідомив, що у м. Мар'їнка Донецької області відкрито одне відділення банку. В період з 01.08.2014р. по 07.10.2014р. відділення банку та термінали не працювали, оскільки вони знаходяться на території АТО, відповідно до Постанови НБУ №466 від 06.08.2014р., згідно з якою банкам України належить призупинити здійснення всіх видів фінансових операцій в населених пунктах, які не контролюються українською владою (а.с.99).

Таким чином, позивач довів відсутність своєї вини у порушенні зобов'язання за договором лізингу, що мало місце у період з 01.08.2014р. по 07.10.2014р., а відтак, наявні підстави звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Законом передбачено захист прав лізингоодержувача на предмет лізингу. Так, згідно ст. 9 Закону України «Про фінансовий лізинг», лізингоодержувачу (сублізингоодержувачу) забезпечується захист його прав на предмет лізингу нарівні із захистом, встановленим законодавством щодо захисту прав власника. Лізингоодержувач (сублізингоодержувач) має право вимагати, у тому числі й від лізингодавця, усунення будь-яких порушень його прав на предмет лізингу.

Оскільки Рішення про подію дефолту за договором фінансового лізингу банком не приймалося, Повідомлення про дефолт, як це передбачено п. 2.15.8.2.1 Умов та правил, відсутнє, а тому ,відповідно, відсутнє повідомлення про одностороннє розірвання лізингодавцем Договору лізингу згідно з п.2.15.8.2.4, про що вказував також представник банку, що свідчить про відсутність рішення про одностороннє розірвання договору лізингу, вимоги позову про визнання незаконним Рішення про подію дефолту та скасування Рішення про розірвання договору фінансового лізингу задоволенню не підлягають.

Разом з тим, судом встановлено, що наслідки, передбачені п. 2.15.8 Умов та Правил, застосовані лізингодавцем неправомірно, а тому порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов'язання відповідача повернути ОСОБА_1 предмет лізингу в особисте використання на умовах договору фінансового лізингу №DO00А+28260769, а також ключі від автомобіля, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, та інші документи та цінності, передані згідно акту повернення предмета лізингу.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов'язати Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» повернути ОСОБА_1 автомобіль марки LIFAN 320, 2012 року випуску, ХетчБек, номер кузова НОМЕР_2, реєстраційним номер НОМЕР_1, в особисте використання на умовах договору фінансового лізингу №DO00А+28260769 від 16.01.2013р., та передати ключі від автомобіля, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, та інші документи та цінності, передані Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» згідно акту повернення предмета лізингу від 15.10.2014р.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь держави судовий збір у сумі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів після проголошення рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Турбіна Т. Ф.