РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/8817/15-ц

пр. № 2/759/4261/15

09 липня 2015 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

під головуванням судді Сенька М.Ф.,

при секретарі Ніколенку В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Прокурора Святошинського району м. Києва до Київської міської ради, ОСОБА_1 про визнання незаконним і скасування рішення, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, зобов'язання повернути земельну ділянку,

встановив:

На підставі Державного акту серії НОМЕР_2 на право власності на земельну ділянку, виданого Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) 18.06.2010р. та зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №05-7-03788, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_3, площею 0,1 га на АДРЕСА_1 у Святошинському районі м.Києва з цільовим призначенням: будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Вказаний державний акт виданий на підставі рішення Київської міської Ради №851/1907 від 09.07.2009р. "Про передачу громадянину ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 у Святошинському районі м.Києва".

Прокурор Святошинського району м.Києва заявив позов до Київської міської Ради і ОСОБА_1, за яким просив визнати незаконним і скасувати наведене рішення Київської міської Ради, визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, зобов'язати ОСОБА_1 повернути земельну ділянку у власність територіальної громади м. Києва.

Позов обґрунтовано порушеннями вимог земельного законодавства, допущеними при виділенні і передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_1

Прокурор Семененко В.П. в судовому засіданні вимоги позову підтримав, пославшись на доводи і підстави викладені в позовній заяві.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки не повідомили, заперечень до позову не надходило.

Оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, суд вважає за можливе постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. Прокуро проти такого порядку розгляду справи не заперечував.

Вислухавши прокурора, дослідивши надані докази та інші матеріали справи, суд вважає за можливе позов задовольнити, за таких підстав.

Спірна земельна ділянка була відведена ОСОБА_1 відповідно до проекту землеустрою, розробленого ПП "Шоп'як".

У відповіді Державної інспекції сільського господарства в м.Києві прокуратурі м.Києва від 29.04.2013р. вказано, крім іншого, про те, що рішення Київської міської Ради №860/1916 від 09.07.2009р. "Про передачу громадянину ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 у Святошинському районі м.Києва", а також в подальшому розроблення проектів землеустрою, прийняті з порушенням ст.ст. 116, 118 ЗК України.

Відповідно до вимог частини 9 ст.118 ЗК України, проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування.

Проте, проект землеустрою щодо спірної земельної ділянки з природоохоронними органами погоджено не було. Управління охорони навколишнього природного середовища виконавчого органу Київської міської ради не відноситься до органів Мінприроди.

Згідно частини 2 ст.52 ЗК України, на землях рекреаційного призначення забороняється діяльність, що перешкоджає або може перешкодити використанню їх за призначенням, а також негативно впливає або може вплинути на природний стан цих земель.

Відповідно до п.10.4. ДБН 360-92**, на землях зелених зон міст не допускається розміщення будівель, споруд та комунікацій, що не передбачені для відпочинку, занять спортом та обслуговування лісового господарства.

Статтею 19 ЗК України, встановлено категорії земель України, які поділяються за основним цільовим призначенням, серед яких окремими пунктами зазначені землі рекреаційного призначення та землі житлової та громадської забудови.

За даними форми 6-зем, затвердженої наказом №377 Держкомстату України від 05.11.1998р., земельну ділянку 14-а по пр-ту Перемоги, 15 км в м.Києві вилучено із не наданих у власність чи користування міських земель та за вказаною формою її віднесено до земель, які використовуються для відпочинку та інших відкритих земель, в тому числі зелених насаджень загального користування.

Таким чином, відповідно до вимог ст.51 ЗК України, спірна земельна ділянка на момент прийняття Київрадою оспорюваного рішення відносилась до земель рекреаційного призначення, а після прийняття вказаного рішення, ця ж земельна ділянка була віднесена до земель житлової та громадської забудови.

При цьому, зміна цільового призначення спірної земельної ділянки відповідно до правил ст.20 ЗК України не проводилась.

За таких фактів та відповідних їм правовідносин, суд приходить до висновку, що спірна земельна ділянка передана у власність ОСОБА_1 незаконно, чим порушені права і інтереси територіальної громади м. Києва.

Відповідно до п. "а" ст.21 ЗК України, порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам.

Згідно частини 1 ст.21 ЦК України, суд визнає незаконним і скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до правил ст.ст. 116, 118 ЗК України, державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування, а тому вирішення питання про правомірність його видачі залежить від того чи є законним рішення, на підставі якого його видано.

Згідно пункту 3 частини 1 ст.346 ЦК України, право власності особи припиняється на майно, яке за законом не може належати цій особі.

Отже, і шлях відновлення порушеного права позивачем обрано правильно.

На підставі наведених в рішенні норм закону, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212, 214, 215, 223-226 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов Прокурора Святошинського району м. Києва до Київської міської ради, ОСОБА_1 про визнання незаконним і скасування рішення, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, зобов'язання повернути земельну ділянку задовольнити.

Визнати незаконним і скасувати рішення Київської міської Ради №851/1907 від 09.07.2009р. "Про передачу громадянину ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 у Святошинському районі м.Києва".

Визнати недійсним Державний акт серії НОМЕР_2 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_3, площею 0,1 га на АДРЕСА_1 у Святошинському районі м.Києва з цільовим призначенням: будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, виданий на ім*я ОСОБА_1 Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) 17.06.2010р. та зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №05-7-03788, на підставі рішення Київської міської Ради №851/1907 від 09.07.2009р.

Зобов'язати ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) повернути у власність територіальної громади м. Києва земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер НОМЕР_4, вартістю 358 040,75 грн., що розташована на АДРЕСА_1 у Святошинському районі м.Києва.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою на протязі десяти днів з дня отримання його копі.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий Сенько М.Ф.