Номер провадження: 22-ц/785/7183/15
Головуючий у першій інстанції Бурнусус О. О.
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Сидоренко І.П., Погорєлової С.О.,

при секретарі: Колмакові В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08 липня 2015 року по цивільній справі за позовом приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» до ОСОБА_2 про стягнення матеріального збитку,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08 липня 2015 року у задоволенні позовної заяви приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» до ОСОБА_2 про стягнення матеріального збитку - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, приватне акціонерне товариство «Українське Дунайське пароплавство» подало до суду апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить суд скасувати рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08 липня 2015 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та суму сплаченого судового збору стягнути з відповідача.

Сторони по справі, будучи належним чином сповіщені , до суду апеляційної інстанції не з'явились, однак, згідно статті 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Так, судом першої інстанції було вірно встановлено, що ОСОБА_2 призначено на посаду капітана т/х «В. Зорин» 16.11.2012р., що вбачається з виписки з наказу про призначення на посаду №229 від 27.11.2012 р., де він працював по 18.03.2014 р.

13.12.2013 року відділом безпеки та охорони ПрАТ «УДП» було проведено обстеження машинних відділень на суднах зчалу т/х «Валериан Зорин», в результаті якого було виявлено відсутність деяких вузлів загальною вартістю 12 350грн.

27.02.2014 року комісією у складі суперінтендантів технічної служби ПрАТ «УДП» ОСОБА_3, ОСОБА_4 та старшого інспектора відділу безпеки та охорони ПрАТ «УДП» ОСОБА_5 було проведено обстеження суден зчалу т/х «Валериан Зорин» та була встановлена фактична відсутність наступного майна: три оглядових скла ДУ-50; насос у зборі танку фекальних вод; два клапани ДУ-50. Згідно даних технічної служби ПрАТ «УДП» загальна вартість демонтованого майна складає 9200 грн.

За фактом зникнення зазначеного майна ПрАТ «УДП» було проведено службове розслідування, за результатами якого було видано наказ № 33л від 14.04.2014 року про притягнення до матеріальної відповідальності осіб. Вказаним наказом капітану т/х «Валериан Зорин» ОСОБА_2, старшому помічнику капітана т/х «Валериан Зорин» ОСОБА_6, старшому механіку т/х «Валериан Зорин» ОСОБА_7 та другому механіку т/х «Валериан Зорин» ОСОБА_8 було запропоновано добровільно, протягом семи днів, внести солідарно до каси ПрАТ «УДП» суму нанесеного збитку у розмірі 9200грн., тобто по 2300грн. кожному.

Із вищезазначеним наказом члени екіпажу т/х «Валериан Зорин» були ознайомлені 16.04.2014 року із зазначенням про незгоду із ним. Відповідно службової записки ГБ - 566 від 31.07.2014 року ОСОБА_2 не сплатив суму нанесеного ПрАТ «УДП» матеріального збитку у розмірі 2300 грн.

Так відповідно до глави 5 ст. 77, 78 Статуту служби на суднах Міністерства морського флоту СРСР, затвердженого наказом ММФ № 6 від 09.01.1976 року, дію якого продовжено відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» від 12.09.1991 року (далі - Статут), при зміні капітана передача та прийом судна проводиться по вказівці судновласника. Прийом та передачу судна капітан здійснює одноособово. У разі відсутності передаючого капітана прийом судна проводиться у присутності комісії, призначеної судновласником. При прийомі та передачі судна капітан зобов'язаний: прийняти чи здати судно по встановленій формі акту. Капітан, що здає зобов'язаний вимагати документи від командного складу судна письмові рапорти про стан ввірених їм завідувань та майна.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Згідно із ст. 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві.

Випадки повної матеріальної відповідальності працівників у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації визначені у ст. 134 КЗпП України.

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 137 КЗпП України суд при визначенні розміру шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, враховує ступінь вини працівника і ту конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно.

Статтею 138 КЗпП України визначено, що для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України N 14 від 29 грудня 1992 року "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками", суд у кожному випадку зобов'язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин, від яких згідно зі ст. ст. 130, 135-3, 137 КЗпП України залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з'ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника.

Отже, при покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівника гарантуються шляхом установлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і в порядку, передбачених законодавством, і за умови, що така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Встановивши вірно обставини справи та правовідносини, що склалися, вірно застосувавши до правовідносин вищеназвані норми права, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачем не доведено того факту, що зникле майно (три оглядових скла ДУ-50; насос у зборі танку фекальних вод; два клапани ДУ-50) було у наявності під час призначення відповідача на посаду капітана і передавалось у його відання та що вказане майно зникло саме у період виконання ОСОБА_2 покладених на нього службових обов'язків.

Згідно із ст. 49 Статуту при списанні із судна члена екіпажу останній повинен передати справи, своє завідування та майно, яке за ним рахується новопризначеній особі або особі, яка вказана командиром, відповідно акту, який надається своєму безпосередньому командиру.

Відповідно п.1 акту прийому-передачі зчалу трьох морських суден від 01.11.2012 року, палубні механізми, оснащення, прилади та майно, гвинто-рульове обладнання, всі механізми в машинному відділені, радіообладнання, тощо, капітанами не перевірялось та на матеріальну відповідальність не приймалось, що спростовує довід апеляційної скарги в частині прийняття ОСОБА_2 ТМЦ та покладення на нього матеріальної відповідальності за їх збереження.

Довід апеляційної скарги про те, що під час роботи ОСОБА_2 на посаді капітану зчалу т/х «Валериан Зорин» неодноразово траплялися випадки зникнення суднового майна, а тому слідує висновок, що відповідачем не була належним чином організована робота не підтверджується матеріалами справи, оскільки будь-яких доказів цьому не представлено та не має правового значення для вирішення цього спору.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.

Такі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи, до яких суд дійшов з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду є законним і обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги не обґрунтовані, тому, висновків суду не спростовують.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 305, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» - відхилити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08 липня 2015 року по цивільній справі за позовом приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» до ОСОБА_2 про стягнення матеріального збитку - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: І.П. Сидоренко

С.О. Погорєлова