Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №2-833/07 Головуючий у 1 інстанції: Полянчук Б.І.
Провадження №22ц/778/4471/15 Суддя-доповідач: Савченко О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Кочеткової І.В., Маловічко С.В.

при секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 травня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Бердянської міської ради, треті особи: Бердянська державна нотаріальна контора, відділ державної реєстрації актів цивільного стану Бердянського МРУЮ, про встановлення фактів родинних відносин і прийняття спадщини, визнання права власності, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2006 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до територіальної громади м. Бердянська в особі Бердянської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

У листопаді 2006 року змінила позовні вимоги і просила встановити факт родинних відносин, факт прийняття нею спадщини і визнання права власності в порядку спадкування після смерті двоюрідної баби ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, яка, в свою чергу, фактично прийняла спадщину після смерті померлих до неї братів та сестри.

Заочне рішення по справі від 31.05.2007 року, яким було встановлено факт родинних відносин, а саме, рідних брата та сестри, між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, померлим ІНФОРМАЦІЯ_2, встановлено факт прийняття спадщини у виді 1 / 8 частки домоволодіння після його смерті ОСОБА_4, встановлено, що ОСОБА_3 є двоюрідною онукою ОСОБА_4, та визнано за позивачкою право власності в порядку спадкування на 2 / 8 частини домоволодіння АДРЕСА_1, за заявою Бердянської міської ради від 20.01.2014 року в порядку п.2 ч.3 ст. 231 ЦПК України було скасовано.

Під час нового розгляду ОСОБА_3, у лютому 2014 року, після неодноразового уточнення, подала позов до Бердянської міської ради, в якому зазначала, що з 29.08.1996 року в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, вона є власником 1 / 8 частина домоволодіння по АДРЕСА_1, раніше вказана частка належала ОСОБА_8 померлому ІНФОРМАЦІЯ_4.

1/8 частина зазначеного домоволодіння на підставі договору дарування від 19.05 1999 року належить ОСОБА_2

За довідкою БКПТІ від 22.05.2007 року домоволодіння по АДРЕСА_1 зареєстроване по 1/8 частині також за ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_4.

Правовстановлюючі документи на 3/8 частки домоволодіння АДРЕСА_1, що належали ОСОБА_5, ОСОБА_12 та ОСОБА_13, за поданням управління комунальної власності від 28.07.2006 року № 1463 були погашені на підставі рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради від 17.08.2006 року № 473, бо згідно з актом обстеження робочої групи, створеної розпорядженням міського голови від 12.01.2005 року № 5-р, зазначені частини домоволодіння зруйновані і відновленню не підлягають.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18.11.2013 року по справі за її позовом до виконавчого комітету Бердянської міської ради зазначене рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області від 17.08.2006р. № 473 було визнано незаконним та скасоване.

Зазначала, що батько ОСОБА_5, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_5, ОСОБА_9 та ОСОБА_4 - ОСОБА_14 та дід позивачки ОСОБА_8 були рідними братами.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_12 померла ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_13 - ІНФОРМАЦІЯ_7.

ОСОБА_9 загинув під час війни.

Спадщина у виді 1 / 8 частки домоволодіння, що відкривалась після смерті названих осіб, фактично приймалася їх рідною сестрою ОСОБА_4, яка являлась двоюрідною бабою позивачки.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спадщина, що відкрилася після її смерті яка і склалася з належної їй 1/8 частини домоволодіння АДРЕСА_1, та фактично успадкованих нею після смерті братів та сестри 5/8 частин, фактично була прийнята позивачкою і складала 6/8 частин домоволодіння.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просила встановити факт родинних відносин, а саме рідних братів та сестер між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_12, ОСОБА_13.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у вигляді 5/8 часток житлового будинку АДРЕСА_1.

Встановити факт родинних відносин, а саме двоюрідних онучки та баби між ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 у вигляді 6/8 часток житлового будинку АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 6/8 часток житлового будинку АДРЕСА_1.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду від 03.03.2014 року вимоги ОСОБА_3 до Бердянської міської ради про оголошення ОСОБА_9 померлим виділені в окреме провадження.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 травня 2014 року позов задоволено.

Встановлено факт родинних відносин, а саме рідних братів та сестер між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_12, ОСОБА_13.

Встановлено факт родинних відносин, а саме двоюрідних онучки та баби між ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у вигляді 5/8 часток житлового будинку АДРЕСА_1.

Встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 у вигляді 6/8 часток житлового будинку АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 6/8 часток житлового будинку АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі про скасування судового рішення і ухвалення нового про відмову у позові ОСОБА_2 посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з"ясування фактичних обставин справи, вирішення питання щодо її прав та інтересів, як співвласника домоволодіння та землекористувача, без залучення її до участі у справі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обгрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов"язаний з"ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обгрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов"язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказані вимоги судом не дотримані.

Задовольняючи заявлені ОСОБА_3 вимоги до Бердянської міської ради про встановлення фактів родинних відносин, фактичного прийняття спадщини двоюрідною бабою позивачки ОСОБА_4 після смерті її братів та сестри, зокрема, ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_13, ОСОБА_12, а також про фактичне прийняття позивачкою, як двоюрідною онукою, і яка проживає у м. Києві, спадщини у виді 6/8 часток домоволодіння по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_8 у м. Львові, суд послався на їх доведеність.

Відповідно до ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За вимогами ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Між тим, в обґрунтування висновків про те, що померла 05.04.1994 року ОСОБА_4 за життя фактично приймала спадщину у виді 1 / 8 частини домоволодіння після померлих у різні роки сестри ОСОБА_12 та братів, у тому числі брата ОСОБА_13, померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 у м. Львові, а також брата ОСОБА_9, який був оголошений померлим лише рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01.04.2014 року за заявою ОСОБА_3(а.с.123-124), суд послався на пояснення свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 про те, що ОСОБА_4 постійно проживала із спадкодавцями.

В результаті, визнаючи за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування у тому числі на 3/8 частин домоволодіння, що раніше належали ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_13, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_12, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5, суд не врахував, що рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 грудня 2005 року, яке набрало чинності 03.01.2006 року, вказані частки домоволодіння були визнані відумерлою спадщиною та передані у власність територіальної громади м. Бердянська.

Розглядаючи справу по суті, суд не вірно визначився із характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які їх регулюють, прийшовши до невірного висновку, що відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року до спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 у 1994 році і яку, як стверджує позивачка, вона фактично прийняла, мають застосовуються правила книги шостої цього Кодексу .

Судом не враховано, що при вирішенні справ про спадщину, яка відкрилася і була прийнята до 01 січня 2004 року, слід застосовувати не норми ЦК України 2003 року, а норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, тобто ЦК УРСР.

За змістом ст.549 ЦК УРСР спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори, так і у разі фактичного його вступу в управління або володіння спадковим майном, тобто вчинення відповідних дій, у тому числі одержання до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини певних речей із спадкового майна.

Належних та допустимих доказів вчинення таких дій ОСОБА_4, зокрема, після смерті братів ОСОБА_5 та ОСОБА_13, по справі не надано.

Щодо позивача ОСОБА_3, то за ступенем споріднення із ОСОБА_4 до кола спадкоємців за законом, визначеним ст.ст. 529- 532 ЦК УРСР, на час смерті ОСОБА_4 вона не відносилась, а тому заявлені нею вимоги про визнання за нею права власності в порядку спадкування на спадкове майно після смерті двоюрідної баби, померлої у 1994 році, є безпідставними.

Визнаючи за ОСОБА_3, якій належить 1 / 8 частина домоволодіння АДРЕСА_1, право власності ще на його 6/8 частин в порядку спадкування, хоча з них 3 /8 частин вже були визнані судовим рішенням відумерлою спадщиною, суд не з"ясував, яким чином та ким за вказаних обставин здійснюється користування домоволодінням, враховуючи, що 1/8 його частина належить ОСОБА_2, яка, на відміну від позивача, в ньому постійно проживає.

Разом з тим, у засіданні апеляційного суду представник апелянта зазначала, що частина домоволодіння була зруйнована і на теперішній час воно складається з двох будинків, одним з яких ОСОБА_2 добросовісно володіє з 1999 року, здійснила у ньому ремонт, провела опалення.

Таким чином, розглянувши справу за позовом ОСОБА_3 до територіальної громади м. Бердянська, якій 3/8 часток спірного домоволодіння на підставі судового рішення передані в якості відумерлої спадщини, без залучення до розгляду цієї справи іншого співвласника домоволодіння ОСОБА_2, суд порушив її цивільні права та інтереси, що пов"язані як з передбаченими ст.ст. 358, 362 ЦК України принципами здійснення права спільної часткової власності, так і з можливістю доведення давності та добросовісності набуття майна, що залишилося після смерті колишніх власників.

Враховуючи названі порушення норм матеріального та процесуального права, допущені судом при розгляді справи , ухвалене по ній рішення не можна вважати законним та обґрунтованим, а тому в порядку ст. 309 ЦПК України воно підлягає скасуванню з ухваленням нового, яким у задоволенні заявлених ОСОБА_3 вимог до Бердянської міської ради відмовити.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 травня 2014 року по даній справі скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до Бердянської міської ради про встановлення фактів родинних відносин і прийняття спадщини, визнання права власності відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: