АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: № 22ц/790/2897/15 Головуючий І-ої інстанції Бондаренко В.В.
Справа № 642/19/15 Доповідач Пономаренко Ю.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого : Пономаренко Ю.А.,

суддів колегії : ОСОБА_1,

ОСОБА_2

за участю секретаря Лашаковій Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: друга Харківська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа: Друга ХДНК, та просив суд визнати поважними причини пропуску строку для прийняття спадщини після смерті батька та визначити додатковий строк для її прийняття.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 23.12.2014 року брат - ОСОБА_4 отримав свідоцтво про смерть батька - ОСОБА_5, померлого 14 січня 2014 року. Сам ОСОБА_3 про смерть батька дізнався від брата 20.12.2014 року, після чого 23.12.2014 року брат позивача - відповідач по справі, отримав у відділі РАЦС свідоцтво про смерть батька, а позивач отримав копію цього свідоцтва. Також ОСОБА_3 вказував на те, що довгий час не спілкувався з батьком, проживав довгий час за межами м. Харкова, а тому дізнався про смерть батька від брата, тільки коли повернувся у грудні 2014 року, у звязку з чим і пропустив встановлений законодавством строк для прийняття падщини. Враховуючи викладене, позивач просив визнати поважними причини пропуску ним строку для прийняття спадщини після смерті батька - ОСОБА_5, померлого 14 січня 2014 року та визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з вказаним рішенням суду 1 інстанції ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду 1 інстанції та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду 1 інстанції скасуванню з постановленням нового про задоволення позову з натсупних підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції (ч.1 ст.303 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які буди досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5)чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6)як розподілити між сторонами судові витрати; 7)чи є негайні підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8)чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Статтями 3,11 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відмовляючи ОСОБА_3 в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що останні не надав суду будь-яких доказів, які б підтверджували поважність причин пропуску строку строк для прийняття спадщини після смерті його батька, а також те, що ці причини пропуску строку повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача.

Проте, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно зі ст.ст.11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України.

Так, матеріали справи свідчать про те, що відповідно до свідоцтва про народження серія ІІ-ВЛ № 4704475 від 02.04.1981 року батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

З свідоцтва про смерть від 23.12.2014 року, виданого повторно, вбачається, що ОСОБА_5 помер 14.01.2014 року.

У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частинами 1, 2 ст. 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України ).

Частиною 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

На підставах ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється термін в шість місяців, що починається з моменту відкриття спадщини

Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК) , а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

За таких обставин, відповідно до змісту ст. 1272 ЦК України вбачається, що позов про визначення додаткового строку для прийняття спадщини подається у разі: відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання до нотаріальної контори спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини; пропуску шестимісячного строку подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви.

У свою чергу, суд наділений правом визначити спадкоємцеві додатковий строк для прийняття спадщини лише в тому випадку коли такий строк пропущено з поважних причин. Обов'язком спадкоємця є доведення поважності пропуску строку для прийняття спадщини перед судом, а саме з моменту її відкриття до моменту звернення до нотаріуса з відповідною заявою.

Так, звертаючись до суду з цим позовом ОСОБА_3 зазначив, що з батьком вони довгий час не спілкувались, на момент смерті батька, вони проживали окремо один від одного про що свідчить відмітка про реєстрацію в його паспорті та відповідь державного нотаріуса (а.с.4, 58).

Судовим розглядом встановлено, що про смерть батька він дізнався від свого брата лише 20.12.2014 року, коли повернувся із відрядження з Львівської області, що підтверджується довідкою, виданою ТОВ «Восток-2012» від 18.06.2015 року, з якої вбачається, що з 10.01.2014 року по 17.12.2014 року він перебував у відрядженні по справам підприємства у Львівській області м. Яворів.

Згідно п.4) ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів вважає, що зазначені підстави можуть бути визнані поважними причинами пропуску строку звернення з заявою про прийняття спадщини та вважає за можливе продовжити строк для прийняття спадщини у 1 місяць.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 307ч.1п.2), 309ч.1п.4), 313, 314ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: друга Харківська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_3 додатковий строк для прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_5, померлого 14.01.2014 року протягом одного місяця, який відраховувати з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді