Справа № 428/5477/15-ц
Провадження № 4-с/428/9/2015
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Олійник В.М.,

при секретарі Гетьманцевій Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Сєвєродонецька справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу держаної виконавчої служби Сєвєродонецького міського управління юстиції в Луганській області, суд -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду зі скаргою на дії державного виконавця Відділу держаної виконавчої служби Сєвєродонецького міського управління юстиції в Луганській області, в обґрунтування скарги зазначив, що в провадженні Відділу Державної виконавчої служби Сєвєродонецького міського управління юстиції знаходяться на виконанні виконавчі провадження ВП № 33426559 від 12.07.2012 року та ВП № 33427852 від 12.07.2012 року за виконавчим листом № 2-1401/11 виданий 20.02.2012 року Сєвєродонецьким судом Луганської області про стягнення солідарно з ТОВ «Калита» та ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості у сумі 994134 грн., та за виконавчим листом № 2-1401/11 виданим 20.02.2012 року Сєвєродонецьким судом Луганської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк судового збору та витрат у сумі 865,00 грн. Задля здійснення виконавчих дій по виконанню вищезазначених виконавчих документів державним виконавцем ВДВС Сєвєродонецького МУЮ 12.07.2012 року було винесено дві постанови про відкриття виконавчого провадження №№ 33426559, 33427852 від 12.07.2012 року в яких було зазначено про накладення арешту на все майно боржника ОСОБА_2. Із даними постановами заявник не погоджується та вважає накладення арешту на все майно боржника незаконним тому як у відповідності до п.2 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем лише шляхом: винесення постанови про арешт коштів боржника та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна та заборони на його відчуження; проведення опису майна і накладення арешту на нього. Також 25.03.2013 року державним виконавцем ВДВС Сєвєродонецького МУЮ додатково описано та накладено арешт на майно яке перебуває в іпотеці у стягувана за виконавчими документами ПАТ «УкрСиббанк», а саме: приміщення стоматологічного кабінету загальною площею 195,8 кв.м за адресою місто Сєвєродонецьк, пр.Гвардійський, 35/34. вартість якого згідно акту опису та арешту складає 1 338 600,00 грн., яке відповідно до ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» повинно бути реалізовано та кошти від реалізації повинні бути перераховані стягувачу. Так ВДВС Сєвєродонецького МУЮ по теперішній час не здійснив дій щодо виконання даних рішень суду шляхом погашення основної суми заборгованості згідно виконавчих документів за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки якого досить для задоволення даного стягнення, тому все майно на теперішній час так і перебуває під незаконним арештом згідно постанов про відкриття виконавчого провадження №№ 33426559, 33427852 від 12.07.2012 року. Крім того заявник зазначає, що лише 18.06.2014 року він отримав дані постанови з порушенням строку передбаченого та визначеного ст.25 Закону України «Про виконавче провадження», тому просить визнати поважними причини пропущення строку і поновити строк для звернення до суду із скаргою на дії держаного виконавця; визнати дії державного виконавця ВДВС Сєвєродонецького МУЮ щодо винесення постанови про відкриття виконавчих проваджень з накладенням арешту на все майно боржника №№ №№ 33426559, 33427852 від 12.07.2012 року неправомірними та скасувати їх.

Заявник в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи повідомлений, причини неявки суду не повідомив, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник ВДВС Сєвєродонецького МУЮ Луганської області в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, скаргу визнає.

Представник стягувача в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи повідомлений, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надано.

Ознайомившись з матеріалами скарги, суд вважає скаргу обґрунтованою та такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст.385 УПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

З огляду на те, що заявником постанови було отримано лише 18.06.2015 року, а зі скаргою до суду він звернувся 19.06.2015 року суд вважає, що ним не пропущено передбачений десятиденний строк звернення до суду зі скаргою, у звязку з чим в задоволенні вимоги щодо визнання поважними причин пропуску строку звернення слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.6 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з частиною 8 ст. 52 Закону У крани «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Згідно з частинами 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до наданих суду матеріалів встановлено, що 09.06.2008 року між АКІб «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір в забезпечення виконання зобовязань за договором про надання кредитних коштів № 0 між АКІб «УкрСиббанк» та ТОВ «Калита» в особі директора ОСОБА_1 09.07.2008 року. Згідно договору іпотеки було передано у заставу нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м.Сєвєродонецьк, пр.Гвардійський, 35/33 та належить на праві власності ОСОБА_1 У пункті 1.2. Договору іпотеки визначено, що ринкова вартість предмету іпотеки, згідно звіту оціночної діяльності становить 1338600,00 гривень.

В провадженні Відділу Державної виконавчої служби Сєвєродонецького міського управління юстиції знаходяться на виконанні виконавчі провадження ВП № 33426559 від 12.07.2012 року та ВП № 33427852 від 12.07.2012 року за виконавчим листом № 2-1401/11 виданим 20.02.2012 року Сєвєродонецьким судом Луганської області про стягнення солідарно з ТОВ «Калита» та ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості у сумі 994 134 грн., та за виконавчим листом № 2-1401/11 виданий 20.02.2012 року Сєвєродонецьким судом Луганської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судовий збір та витрати у сумі 865,00 грн.

Задля здійснення виконавчих дій по виконанню вищезазначених виконавчих документів державним виконавцем ВДВС Сєвєродонецького МУЮ 12.07.2012 року було винесено дві постанови про відкриття виконавчого провадження №№ 33426559, 33427852 від 12.07.2012 року в яких було зазначено про накладення арешту на все майно боржника ОСОБА_2.

25.03.2013 року державним виконавцем ВДВС Сєвєродонецького МУЮ додатково описано та накладено арешт на майно яке перебуває в іпотеці у стягувана за виконавчими документами ПАТ «УкрСиббанк», а саме: приміщення стоматологічного кабінету загальною площею 195,8 кв.м за адресою місто Сєвєродонецьк, пр.Гвардійський, 35/34. вартість якого згідно акту опису та арешту складає 1338600 грн.,

Згідно витягу Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна 16.07.2012 року та 17.07.2012 року постановами про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження відділом державної виконавчої служби Сєвєродонецького міського управління юстиції накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1

За змістом пункту 1 частини першої статті 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходом примусового виконання судових рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають у інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку» (частина восьма статті 54 Закону України «Про виконавче провадження»).

При реалізації цієї норми слід мати на увазі, що за положеннями статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом, та відповідно частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку», за якою у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що іпотека як правовий інститут виконує забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобов'язання, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору-іпотекодержателю право на задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна за наявності в боржника заборгованості перед кредитором.

Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п'ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»).

За змістом частини шостої статті 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до частини сьомої статті 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Отже, звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-іпотекодержателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки.

Вказана правова позиція закріплена у постанові Верховного суду України від 09 квітня 2013 року по справі № 6-13цс14.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов'язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов'язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов'язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов'язань або зменшити їх.

Забезпечувальне зобов'язання (взаємні права і обов'язки) виникає між іпотекекодержателем (кредитором за основним зобов'язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов'язанням).

Виконання забезпечувального зобов'язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов'язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого переважного права.

А оскільки вартість предмету іпотеки значно перевищує розмір зобовязань боржника перед кредитором, у державного виконавця були відсутні підстави для накладення арешту на все майно боржника, у звязку з чим, в цій частині суд вважає скаргу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 210, 212, 383, 385 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», ЗУ «Про іпотеку», Постанови Пленуму ВССУ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу держаної виконавчої служби Сєвєродонецького міського управління юстиції в Луганській області задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця ВДВС Сєвєродонецького МУЮ щодо винесення постанови про відкриття виконавчих проваджень з накладенням арешту на все майно боржника №№ 33426559, 33427852 від 12.07.2012 року неправомірними.

Скасувати постанови про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на все майно боржника №№ 33426559, 33427852 від 12.07.2012 року та арешт який накладено на підставі цих постанов.

В іншій частині вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу суду було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. М. Олійник