Ухвала

іменем україни

7 серпня 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ткачук О.С., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 28 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Резванової Інни Дмитрівни, третя особа - ОСОБА_4, про визнання зобов'язання за іпотечним договором припиненим,

встановив:

У квітні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 21 липня 2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Укрпромбанк» (далі - ТОВ «Укрпромбанк»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк», банк) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 було укладено кредитний договір на відкриття відновлювальної кредитної лінії, за умовами якого останній отримав кредитні кошти у розмірі 205 тис. доларів США строком до 20 липня 2013 року зі сплатою 16,5 % річних. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором банк того ж дня уклав з позивачем договір іпотеки, предметом якого є земельна ділянка площею 0,07 га, розташована по вул. Тупікова у с. Минай Ужгородського району Закарпатської області та об'єкт незавершеного будівництва по АДРЕСА_1. Посилаючись на те, що постановою господарського суду Харківської області від 25 жовтня 2011 року фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 визнано банкрутом та розпочато ліквідаційну процедуру, а також на те, що банк в односторонньому порядку збільшив обсяг його відповідальності шляхом укладення додаткової угоди від 21 жовтня 2009 року, позивач просив визнати зобов'язання між банком та ним за іпотечним договором від 21 липня 2008 року припиненими та зобов'язати приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Резванову І.Д. вчинити дії щодо зняття заборони на відчуження зазначеного нерухомого майна.

Справа судами розглядалася неодноразово. Останнім рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 28 травня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, й направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Одночасно заявником порушено питання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 325 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2117/ed_2014_10_30/pravo1/T041618.html?pravo=1>, у разі пропущення строку на касаційне оскарження, з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала касаційну скаргу, може поновити цей строк.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущений заявником з поважних причин, вважаю за можливе поновити його.

Разом з тим, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди, з урахуванням встановлених фактичних обставин, дійшли обґрунтованого висновку, що відповідно до положень ст. ст. 51, 52, 598−609 ЦК України та ст. 47−49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», у випадку припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати, а відтак, ліквідація фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 не тягне за собою припинення зобов'язань за договором іпотеки. Крім того, судами вірно встановлено, що до спірних правовідносин не можуть застосовуватись положення щодо укладення/припинення договору поруки, оскільки порука та іпотека є різними видами забезпечення виконання зобов'язань, так як іпотекодавець відповідає за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором лише в межах вартості предмета іпотеки.

.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 лютого 2015 року та ухвали апеляційного суду Закарпатської області від 28 травня 2015 року.

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Резванової Інни Дмитрівни, третя особа - ОСОБА_4, про визнання зобов'язання за іпотечним договором припиненим за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 28 травня 2015 року відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.С. Ткачук