Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/2506/15-ц Головуючий у 1-й інст. Чішман Л.М.
Категорія 27 Доповідач Якухно О. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Якухно О.М.

суддів Коломієць О.С., Жигановської О.С.

з участю секретаря

судового засідання Добровольської Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_6, про звернення стягнення на предмет іпотеки за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 27 травня 2015 року, -

встановила:

У лютому 2015 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулося з вказаним позовом, в якому просило, в рахунок виконання основного зобов'язання щодо сплати заборгованості в сумі 19367,96 доларів США та 5849,77 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки : квартиру АДРЕСА_1, встановивши спосіб реалізації нерухомого майна у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» та встановити початкову ціну, визначеної на підставі оцінки майна здійсненої суб'єктом оціночної діяльності, проведеної відповідно до законодавства. Зазначало, що 21.09.2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 укладено кредитний договір на суму 50000 доларів США з терміном погашення до 21.09.2017 року. В цей же день, між банком та відповідачами укладено договір іпотеки вказаної квартири з метою забезпечення основного зобов'язання. Боржник умови договору не виконує і утворилася заборгованість, а тому просять звернути на нього стягнення.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 27 травня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове - про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд безпідставно застосував Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки наявність мораторію не є підставою для відмови у задоволенні позову.

Представник апелянта підтримав апеляційну скаргу.

Відповідачі заперечують у задоволенні скарги і пояснили, що вони у 2014 році отримали повідомлення банку про наявність заборгованості та вимогу про дострокове погашення кредиту, однак за відсутністю коштів не змогли виконати.

Розглянувши справу в межах визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню.

Так, відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив із наявності заборгованості за кредитним договором та неможливості задоволення позову у період дії мораторію на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті.

Колегія суддів частково погоджується із таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закон) у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

З матеріалів справи вбачається, що 21 вересня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», яке в подальшому перейменовано у ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_6 укладено кредитний договір.

Згідно п.1.1 та 1.2 цього договору ОСОБА_6 отримав кредит в сумі 50000 дол.США з терміном погашення до 21.09.2017 року (а.с.7-14).

Пунктом 1.1 додаткової угоди № 1 від 24 березня 2009 року змінено графік погашення кредиту (а.с.15).

21 вересня 2009 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір іпотеки на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 72 кв.м., житловою площею 49,7 кв.м. та вартістю 21286 грн.. Вартість предмета іпотеки сторонами встановлена в сумі 342144 грн. (а.с.16).

Згідно п.4.1 договору іпотеки звернення стягнення здійснюється іпотекодержателем у випадках, зазначених в п.п.2.1.1-2.1.2 п.2.1 цього договору іпотеки; у разі порушення позичальником будь-якого зобов'язання за цим договором або будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою за цим договором.

У разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором іпотеко держатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами (п.2.1.1 іпотечного договору).

21 листопада 2014 року боржнику та відповідачам направлено вимогу про погашення заборгованості за кредитом в сумі 18660,23 дол.США, з яких прострочена заборгованість становить 2156,02 дол.США, а у разі її невиконання протягом 32 днів з часу отримання або 41 днів з дати відправлення, погасити всю суму заборгованості (а.с.33-39).

Таким, чином банк скористався своїм правом на дострокове погашення кредиту і дата остаточного його повернення була змінена, а тому вся сума заборгованості за кредитом є простроченою.

Станом на 29.01.2015 року заборгованість по кредитному договору становила 19367,96 дол.США, у т.ч. : тіло кредиту - 18660,23 дол.США, заборгованість по процентам - 707,73 дол.США, а також 5849,77 грн. нарахованої пені, з яких : пеня за прострочення сплати кредиту - 4931,09 грн., пеня за прострочення сплати процентів - 918,68 грн.(а.с.19-28).

На час ухвалення рішення судом першої інстанції заборгованість по процентам була погашена, а заборгованість по тілу кредиту становила 17437,91 дол.США (а.с.37 т.2), що не було враховано судом першої інстанції.

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові № 6-61цс15, згідно якої виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, у розумінні норми статті 39 Закону «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону, тобто ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Іпотекодавцю роз'яснено апеляційним судом право на проведення експертизи, однак остання відмовилася.

Сторони згоди щодо ціни продажу не дійшли, а тому остання визначається на підставі оцінки майна від 02.10.2015 року, проведеної суб'єктом оціночної діяльності, в сумі 712080 грн..

З 07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (Закон № 1304-VII) ст.1 якого передбачено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм (ст.4 вказаного Закону).

Отже законодавець визначив обставини, при яких не може бути примусово стягнуто нерухоме житлове майно.

Пославшись на вказані норми, суд першої інстанції не врахував правові позиції Верховного Суду України, викладені у постановах по справах №№6-57цс15 та 6-44цс15, згідно яких поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України).

Відтак установлений Законом № 1304-VII мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Крім того, згідно з пунктом 4 Закону № 1304-VII протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Оскільки вказаний Закон не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього Закону.

Рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону № 1304-VII не підлягає виконанню.

Разом з тим суд першої інстанції не врахував, що Закон № 1304-VII не є підставою для відмови в захисті порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів кредиторів, а тому підстав для відмови у задоволенні позову з таких підстав не було.

Загальна площа нерухомого майна не перевищує 140 кв.м. і останнє використовується для постійного проживання відповідачів (а.с.57-60 т.1), а іншого житла останні не мають (а.с.68-79 т.2).

Відповідачі не є суб'єктами Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції", що підтверджується записами у трудових книжках, а тому виконання судового рішення слід відстрочити на період дії вищевказаного Закону.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем при розгляді справи в судах першої та апеляційної інстанцій в сумі 5609,09 грн., в рівних частках.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 27 травня 2015 року скасувати та ухвалити нове - про часткове задоволення позову.

В рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 21.09.2007 року станом на 27.05.2015 року в сумі 17437,91 дол.США та станом на 29.01.2015 року в сумі 5849,77 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 17437,91 дол.США, пені за прострочення сплати кредиту в розмірі 4931,09 грн., пені за прострочення сплати процентів в розмірі 918,68 грн., звернути стягнення за договором іпотеки від 21 вересня 2007 року на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 72 кв.м., житловою площею 49,7 кв.м., яка належить на праві власності ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 шляхом реалізації предмету іпотеки у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» та встановити початкову ціну предмета іпотеки в сумі 712080 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судові витрати в сумі 1402,27 грн., з кожного.

Відстрочити виконання рішення в частині звернення стягнення на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді