Ухвала

24 липня 2015 року Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Яковлева Д.О.

при секретарі Лопаті Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про тимчасове обмеження права виїзду за межі України керівника ДП «САММІТ-ДНІПРОПЕТРОВСЬК» ОСОБА_1, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло відповідне подання, в обґрунтування якого зазначено, що на примусовому виконанні в Бабушкінському ВДВС Дніпропетровського МУЮ знаходиться виконавчий лист від 24.12.2014 №804/13163/14 виданий Дніпропетровським окружним адміністративним судом про стягнення з ДП «САММІТ-ДНІПРОПЕТРОВСЬК» на користь Державного бюджету України заборгованості у розмірі 1080грн.00коп. Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.01.2015 ВП №46079887, було відкрито виконавче провадження, однак на час звернення до суду рішення боржником не виконано. Згідно витягу з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, керівником боржника ДП «САММІТ-ДНІПРОПЕТРОВСЬК» є ОСОБА_1. З урахуванням наведеного державний виконавець за погодженням з начальником Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ просить винести ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до повного виконання судового рішення на користь стягувача відносно боржника ДП «САММІТ-ДНІПРОПЕТРОВСЬК» в особі керівника ОСОБА_1.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст. 2 «Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї» кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі свою власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоровя чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачені законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоровя чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст.313 ЦК України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок розвязання спорів у цій сфері регулює Закон України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України».

Положеннями ст.6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобовязань (пункт 5).

За змістом п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України - до виконання зобовязань за рішенням.

Статтею 90 Закону України «Про виконавче провадження» передбачена відповідальність за невиконання законних вимог державного виконавця та порушення вимог цього Закону.

Ухилення від виконання зобовязань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), вжите у п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» та у п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», означає з обєктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обовязків.

Особа, що має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежного.

Відповідно до ч.2 ст.10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання».

Ухиленням боржника від виконання своїх зобовязань не можна вважати лише наявність статусу боржника у виконавчому провадженні та непогашення боргу в добровільному порядку.

Відповідно до матеріалів справи, на примусовому виконанні в Бабушкінському ВДВС Дніпропетровського МУЮ ВП №46079887 (а.с.4 зворотній бік), знаходиться виконавчий лист від 24.12.2014 №804/13163/14 (а.с.3) виданий Дніпропетровським окружним адміністративним судом про стягнення з ДП «САММІТ-ДНІПРОПЕТРОВСЬК» на користь Державного бюджету України заборгованості у розмірі 1080грн.00коп. Згідно витягу з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, керівником ДП «САММІТ-ДНІПРОПЕТРОВСЬК» є ОСОБА_1 (а.с.5-6). В матеріалах справи відсутні відомості по наявність у керівника боржника закордонного паспорту, а також відомості які б свідчили про намір останнього виїхати за кордон. Крім того, надані до подання докази щодо відсутності у ДП «САММІТ-ДНІПРОПЕТРОВСЬК» майна та грошових коштів, на думку суду, свідчать лише про незадовільний майновий стан боржника та не доводять факту ухилення боржника від виконання зобовязання.

Таким чином, в ході розгляду справи не було встановлено факту ухилення від виконання судового рішення з боку боржника, у звязку із чим подання не підлягає задоволенню.

Крім того, суд звертає увагу заявника на необхідність додержання вимог, у тому числі, щодо резолютивної частини подання про обмеження виїзду боржника за кордон, зазначених у листі Міністерства юстиції України від 06.06.2008 №25-32/507.

На підставі викладеного, керуючись ст.377-1 ЦПК України, Законом України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 №3857-ХІІ, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання державного виконавця Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника ДП «САММІТ-ДНІПРОПЕТРОВСЬК» ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Д.О. Яковлев