Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 311/990/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Сидоренко Ю.В.
Провадження № 22-ц/778/4334/15 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«11» серпня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Бондаря М.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

Подліянової Г.С.,

при секретарі: Мельнику З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Василівського районного суду Запорізької області від 25 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області, третя особа: сільський голова Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області Брик Віталій Володимирович, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, якій протягом розгляду справи уточнила, до Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області, третя особа: сільський голова Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області Брик В.В., про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона працювала завідуючою Златопільським сільським клубом.

Будучи введеною в оману, 30.01.2015 року нею була написана заява про звільнення відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України з 02.02.2015 року.

Зазначає, що 02.02.2015 року нею була відкликана заява від 30.01.2015 року про звільнення за п.1 ст.36 КЗпП, та написана заява про звільнення згідно з п.5 ст.36 КЗпП, крім того в день звільнення вона перебувала на лікарняному, що відповідно до ст.40 КЗпП України, не допускає звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності.

Крім того, внаслідок її незаконного звільнення порушені її звичайні соціальні зв'язки, вона постійно знаходиться у нервовій напруженості, що негативно впливає на її психологічний стан, з моменту отримання професійного захворювання у неї погіршився сон та стан здоров'я. Для організації свого життя та життя своєї родини вона вимушена докладати додаткових зусиль, оскільки втратила єдиний спосіб заробітку та забезпечення життя.

На підставі зазначеного остаточно просила: поновити її на роботі завідуючою сільським клубом в селі Златопіль Василівського району Запорізької області, стягнути з Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку з 02.02.2015 року по день розгляду справи, стягнути з Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області моральну шкоду в розмірі 25000 грн.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 25 травня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі розпорядження № 28 від 21.06.2010 року сільського голови Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області, ОСОБА_3 була прийнята на посаду завідуючої Златопільським сільським клубом Скельківської сільської ради (а.с.96, 61-62).

Розпорядженням сільського голови Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області № 12 від 02.02.2015 року ОСОБА_3 була звільнена з посади завідуючої Златопільським сільським клубом Скельківської сільської ради з 02.02.2015 року за згодою сторін, згідно з п.1 ст.36 КЗпП України на підставі заяви ОСОБА_3 від 30.01.2015 року (а.с.25).

ОСОБА_3 відмовилась від підпису в розпорядженні № 12 від 02.02.2015 року про її звільнення, про що був складений відповідний акт від 02 лютого 2015 року (а.с.26).

Отже, судом правильно встановлено, що підставою звільнення позивача ОСОБА_3 є згода двох сторін, у визначений сторонами строк припинення трудового договору - 02.02.2015 року, а саме, сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов угоди про припинення трудового договору, відповідно волевиявлення позивача, що знайшло своє відображення у наказі (розпорядженні) про звільнення ОСОБА_3 з займаної посади № 12 від 02.02.2015 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.02.2015 року ОСОБА_3 звернулася до Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області із двома заявами: з проханням вважати недійсною її заяву від 30.01.2015 року про звільнення за п.1 ст.36 КЗпП з 02.02.2015 року та із заявою про звільнення з займаної посади завідуючої Златопільським сільським клубом Скельківської сільської ради за п.5 ст.36 КЗпП України, за переводом працівника за його згодою, з 02.02.2015 року (а.с.3,2,24)

За положеннями п. 1 ст. 36 КЗпП України угода сторін є підставою для припинення трудового договору.

У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз'яснено, що при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п.1 ст.36 КЗпП України (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника.

Відповідно до п.5 ст.36 КЗпП України підставою для припинення трудового договору є переведення працівника за його згодою на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на вибірну посаду. Для звільнення за п.5 ст.36 КЗпП України необхідне клопотання власника того підприємства, установи, організації, куди працівник переводиться.

Матеріали справи не містять та позивачем не надано доказів існування взаємної згоди на анулювання попередньої домовленості про звільнення між сторонами.

Судом також встановлено, що листом сільського голови Скельківської сільської ради №73 від 02.02.2015 року ОСОБА_3 повідомлено, що вона звільнена відповідно до її заяви за п.1 ст.36 КЗпП України, а також роз'яснено, що для припинення трудового договору в порядку переведення власник або уповноважений ним орган підприємства, куди переводиться працівник, повинен подати відповідний лист-запит власнику або уповноваженому ним органу підприємства, на якому працює працівник, з проханням звільнити його з роботи на підставі переведення, згідно з пунктом 5 статті 36 КЗпП, проте такий лист з відділу культури та туризму у сільській раді відсутній (а.с.6, 67).

Крім того, судом встановлено, що відповідно до рішення Василівської районної ради від 16.01.2015 року №1 «Про районний бюджет на 2015 рік», до відділу культури та туризму районної державної адміністрації переходять повноваження щодо забезпечення фінансування з районного бюджету ряду закладів та установ, до яких належить і Златопільський сільський клуб (а.с.31-32).

Як вбачається з листа Василівської районної державної адміністрації від 20.08.2015 року №42-Є-0011-2 на звернення ОСОБА_3 питання укладання трудового договору з позивачкою районною державною адміністрацією не розглядалось, зважаючи на підсумки проведеної атестації працівників закладів галузі культури (а.с.63,40).

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_3 за п.5 ст.36 КЗпП України та задоволення позову ОСОБА_3 до Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області в частині вимог про поновлення на роботі.

Довід апеляційної скарги про те, що їй неправомірно не видали трудову книжку не заслуговує на увагу, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4.2. наказу Мінпраці України від 29.07.1993 №58 «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» 4.2. Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки.

Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника. Заяви щодо надіслання трудової книжки поштовим відправленням, на адресу Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області не надходило.

За змістом ч. 4 статті 235 КЗпП України та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, при затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

З акту про відмову працівника від отримання трудової книжки, складеного 02.02.2015 року Скельківською сільською радою Василівського району Запорізької області та затвердженого сільським головою Брик В.В. вбачається, що 02.02.2015 року о 13-20 годині ОСОБА_3 відмовилася отримати трудову книжку, мотивуючи тим, що передумала звільнятися за згодою сторін за п.1 ст.36 КЗпП та бажає звільнитися за п.5 ст.36 КЗпП по переводу (а.с.27).

Судом встановлено та підтверджується відповідним текстом телеграми та поштовими повідомленнями, копії яких містяться в матеріалах справи, що ОСОБА_3 неодноразово повідомлялася про необхідність з'явитися до Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області для отримання трудової книжки, (а.с.28,29,128). Заяви щодо надіслання трудової книжки поштовим відправленням, на адресу Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області не надходило.

Факт проведення повного розрахунку по заробітній платі та виплаті компенсації за невикористані дні відпусти в загальній сумі 776,11 грн. в день звільнення підтверджується матеріалами справи та не заперечується позивачем.

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Довід апеляційної скарги про те, що звільнення працівника з ініціативи власника не допускається в період тимчасової непрацездатності, колегія судів вважає неприйнятним, оскільки ОСОБА_3 була звільнена з підприємства за згодою сторін, а не за ініціативою власника на підставі ст.40 КЗпП України.

Доводи позивача про те, що працівниками Скельківської сільської ради її було введено в оману щодо підстав звільнення, не підтверджено належними доказами та спростовується матеріалами справи, а саме власноручно написаною заявою ОСОБА_3, показаннями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, наданими в судовому засіданні. Свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9 не були очевидцями написання заяви про звільнення позивачем, про зазначені обставини їм відомо зі слів самої ОСОБА_3, при цьому свідки по різному поясняли ці обставини суду

Довід апеляційної скарги про порушення норм процесуального права у вигляді відхилення клопотань позивача про дослідження доказів - аудіозапису, перевірені апеляційним судом і не спростовують висновків рішення суду. Суд першої інстанції належним чином розглядав заявлені відповідачем клопотання і відхилив їх, оскільки не вбачив підстав для задоволення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та для постановляння нового рішення по справі

Керуючись ст.ст.304,307,308,313-315,319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Василівського районного суду Запорізької області від 25 травня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: