Провадження № 2-6004/15
У Х В А Л А

29 липня 2015 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Демидовська А.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю „Астеліт" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в сумі 15 гривень 19 копійок та 150 000 гривень моральної шкоди.

Відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі, зокрема, зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування.

Тобто в позовній заяві має містись посилання, зокрема, на те, до кого пред'явлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов'язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред'явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред'явлення.

Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, оскільки в позовній заяві не викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, на основі яких звертається до суду та обґрунтовує свої вимоги відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, з зазначенням доказів в підтвердження обґрунтування заявлених вимог або наявність підстав для звільнення від доказування.

Так, в змісті позовної заяви є не викладеними обставини щодо порушення прав позивача, які підлягають відновленню як особі, яка зазнала шкоди, в чому саме полягає дане порушення і всупереч яким нормативним актам, внаслідок чиїх та яких саме дій, та з якими правовими наслідками.

Отже, зміст позовної заяви свідчить, що позивачем не викладені обставини щодо обґрунтування підстав та предмету позову, тобто, які права позивача порушені, як особі, якій завдано шкоду, а також за яких обставин як правових підстав та чим саме передбачений такий спосіб захисту прав та інтересів позивача.

Також згідно з чинним законодавством зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину позову щодо порушення прав позивача є обов'язковими для особи, яка пред'являє позов, оскільки без зазначення доказів, що підтверджують вимоги, суд не може здійснити підготовку справи до розгляду та належним чином провести судове засідання.

Крім того, згідно ст. 7 ЦПК України, Мова цивільного судочинства визначається статтею 14 Закону України "Про засади державної мовної політики".

Ч.1 статті 14 Закону України "Про засади державної мовної політики" говорить про те, що судочинство в Україні у цивільних, господарських, адміністративних і кримінальних справах здійснюється державною мовою.

Згідно ч. 3 статті 14 Закону України "Про засади державної мовної політики", сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою.

Законом України від 15.05.03 № 802 ратифіковано Європейську хартію регіональних мов або мов меншин, встановлено, що стосовно кожної мови, на яку відповідно до ст.2 цього закону поширюються положення Хартії, застосовуються такі пункти та підпункти статей 8-14 частини ІІІ Хартії, зокрема, підпункти «а», «с», «», », «», «»пункту 2, підпункт «с»пункту 4 статті 10.

Згідно ст.2 цього ж Закону положення Хартії застосовуються, в тому числі, до російської мови як мови національних меншин.

За визначенням в ст.1 Хартії термін «регіональні мови або мови меншин»означає мови, які:) традиційно використовуються в межах певної території держави громадянами цієї держави, які складають групу, що за своєю чисельністю менша, ніж решта населення цієї держави; та ii) відрізняються від офіційної мови (мов) цієї держави; він не включає діалекти офіційної мови (мов) держави або мови мігрантів.

Термін «територія, на якій використовується регіональна мова або мова меншини»означає географічну місцевість, де така мова є засобом спілкування певної кількості осіб, яка виправдовує здійснення різних охоронних і заохочувальних заходів, передбачених у цій Хартії.

Відповідними підпунктами пункту 2 статті 10Європейської хартії регіональних мов або мов меншин встановлено, що стосовно органів місцевої та регіональної влади, на території яких чисельність мешканців, що вживають регіональні мови або мови меншин, виправдовує вжиття заходів, наведених нижче, Сторони зобов'язуються дозволяти і/або заохочувати:

a) використання регіональних мов або мов меншин в рамках регіонального або місцевого самоврядування;

c) публікування органами регіональної влади своїх офіційних документів також і відповідними регіональними мовами або мовами меншин;

d) публікування органами місцевої влади своїх офіційних документів також і відповідними регіональними мовами або мовами меншин;

e) використання органами регіональної влади регіональних мов або мов меншин у дискусіях, які відбуваються на їхніх зборах, не виключаючи, однак, використання офіційної мови (мов) держави;

f) використання органами місцевої влади регіональних мов або мов меншин у дискусіях, які відбуваються на їхніх зборах, не виключаючи, однак, використання офіційної мови (мов) держави;

g) використання або прийняття, у разі необхідності паралельно з назвами офіційною мовою (мовами), традиційних правильних форм написання назв місцевостей регіональними мовами або мовами меншин.

Як вбачається, дана позовна заява подана до суду не державною мовою, отже, зміст позовної заяви не відповідає вимогам чинного законодавства.

Виходячи з вищенаведеного, позивачу необхідно викласти обставини в обґрунтування пред'явлених позовних вимог, виходячи з відносин, що склалися між сторонами, які його права, свободи чи інтереси були порушені та ким, яким чином передбачені шляхи їх поновлення, чим визначений той засіб захисту права, який він просить застосувати, з посиланням на обставини як правові підстави, а також на докази в підтвердження обставин на обґрунтування заявлених вимог та надати суду позовну заяву викладену державною мовою.

За таких обставин в силу ч.1 ст. 121 ЦПК України вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю „Астеліт" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишити без руху, надавши строк для виправлення недоліків - два дні з дня отримання позивачем ухвали, шляхом подачі нової позовної заяви з урахуванням вимог, викладених в ухвалі.

Роз'яснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: А.І. Демидовська