АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 684/96/15-ц
Провадження № 22-ц/792/1533/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Гринчука Р.С.,

суддів: Костенка А.М., Грох Л.М.,

при секретарі Гриньовій А.М.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором з апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 11 червня 2015 року, -

встановила:

В лютому 2015 року ПАТ комерційний банк «Приватбанк» (далі Банк) звернулось в суд з позовом до ОСОБА_2 зі зміненими під час розгляду справи позовними вимогами, про стягнення заборгованості посилаючись на те, що відповідно до укладеного кредитного договору від 31.08.2006 року відповідач отримав кредит в розмірі 3500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

Рішенням Старосинявського районного суду від 10.08.2011 року з ОСОБА_2 на їх користь стягнуто заборгованість за вищевказаним договором в сумі 7483,37 грн., яка складається з боргу по сплаті кредиту в сумі 4696,57 грн., заборгованості по процентам в розмірі 1954,26 грн., 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 332,54 грн. (процентна складова). Враховуючи, що заборгованість по тілу кредиту, частково проценти та штраф відповідно до п. 8.6. Умов та правил надання банківських послуг стягнуті вищевказаним рішенням суду, з відповідача слід стягнути додатково нараховані відсотки в сумі 6223,02 грн.

Рішенням Старосинявського районного суду від 11 червня 2015 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ПАТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

На обґрунтування своїх вимог апелянт зазначив, що суд допустив порушення норм матеріального та процесуального права, прийшов до необґрунтованого висновку про відмову в позові в звязку з відсутність обєктивних даних (доказів) щодо розміру заборгованості, хоча справа містить розрахунок суми боргу, який підтверджує суму стягнення, і який не було спростовано відповідачем.

В судовому засіданні представник Банку апеляційну скаргу підтримала.

Відповідач в суд не зявився, в письмовій заяві просив розгляд справи провести без його участі, проти апеляційної скарги заперечив та підтримав рішення суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення учасника процесу, дослідивши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом вірно зясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента, та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 628 вказаного Кодексу передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору від 31.08.2006 року, б/н, який складається з заяви позичальника, умов і правил надання банківських послуг, ОСОБА_2 отримав від Банку кредит в розмірі 3500 грн. зі сплатою 36% річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.

Рішенням Старосинявського районного суду від 10.08.2011 року з ОСОБА_2 на користь Банку стягнуто заборгованість за вказаним договором в сумі 7483,37 грн., яка складається з боргу по сплаті кредиту в сумі 4696,57 грн., заборгованості по процентам в розмірі 1954,26 грн., 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 332,54 грн. (процентна складова), а всього 7483,37 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ „Приватбанк суд виходив з того, що в період після ухвалення вищевказаного рішення суду і до березня місяця 2015 року відповідач повністю сплатив заборгованість по кредиту в розмірі 7483,37 грн. Частину вказаних коштів було внесено боржником безпосередньо в Банк, а частину через відділ ДВС Старосинявського РУЮ. Однак розрахунок суми боргу за кредитним договором (суму процентів) позивач провів без врахування вказаних виплат та їх дати, віднявши від загальної суми заборгованості за процентами 8177,28 грн. суму процентів, стягнутих за рішенням суду від 10.08.2011 року, тобто 1954,26 грн., що становитиме 6223,54 грн. Загальний розмір заборгованості був розрахований виходячи з того, що борг по тілу кредиту становить 4696,57 грн., хоча він був повністю погашений ОСОБА_2 протягом 2011-2015 років.

За таких обставин суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що враховуючи вимоги ст.ст. 58, 59, 60 ЦПК України, позивач не надав доказів на підтвердження зазначених в позові обставин, в звязку з чим його вимоги до задоволення не підлягають. Судом також правильно звернуто увагу на те, що до компетенції суду не входить розрахунок кредитної заборгованості, оскільки це є обовязком сторони, однак відповідного розрахунку Банком надано не було.

При цьому слід зауважити, що незважаючи на неодноразове оголошення судом перерви в судовому засіданні за клопотанням представника Банку для надання можливості подання до суду додаткових доказів щодо розміру заборгованості, (перерви в судовому засіданні 17.03., 01.04., 08.04., 22.04., 25.05., 11.06.2015 року), таких даних суду так і не було надано.

Судом обґрунтовано визнано право Банку на отримання процентів від боржника за період, який пройшов з дня ухвалення судового рішення про стягнення кредитного боргу і до фактичної сплати основної суми заборгованості (тіла кредиту), однак їх розмір повинен був бути розрахований з урахуванням конкретних сум та дати їх оплати, закінчуючи внесенням позичальником останнього платежу по погашенню основного боргу. Однак позивачем цього зроблено не було.

Не спростовують висновків суду першої інстанції й інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» відхилити.

Рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 11 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/ Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Р.С. Гринчук

_________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_3 Доповідач Гринчук Р.С.

Категорія № 19,20