1Справа № 335/3433/15-ц 2/335/1124/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 серпня 2015 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Шалагінової А.В.,

при секретарі Лепетченко Д.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Букач Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» про зобов'язання повернути предмет лізингу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1. звернулась до суду з позовом до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», в якому просила зобов'язати відповідача повернути їй автомобіль марки «Богдан 21101-010-81-4-606», 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 на виконання умов договору лізингу № DN00A+28393287 від 26 жовтня 2013 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 26 жовтня 2013 р. між нею та відповідачем було укладено договір фінансового лізингу, предметом якого є вищевказаний автомобіль вартістю 72 900,00 гривень, строком на 60 місяців, із розміром щомісячних платежів 1 796,55 гривень. З листопада 2013 р. по листопад 2014 р. позивачем у строк, визначений договором лізингу, сплачувались лізингові платежі. У період з грудня 2014 р. по лютий 2015 р. у позивача виникла заборгованість 7 310 гривень. 16 березня 2015 р. співробітниками відповідача було вилучено вказаний вище автомобіль з володіння позивача, про що складено акт повернення предмета лізингу. Під час вилучення автомобілем керував ОСОБА_6 Зазначає, що вилучення було здійснено відповідачем незаконно, оскільки вона не була присутня при вилученні автомобіля, її не було попереджено про вилучення, також вона не відмовлялась від підписання акта, оскільки не була присутня при його складанні. Також у порушення умов договору, позивач не отримувала повідомлення про дефолт. Крім того, позивачем на сьогоднішній день повністю сплачено заборгованість за договором. Договір лізингу не розірвано. Посилаючись на вимоги Закону України «Про фінансовий лізинг», Цивільного кодексу України просила задовольнити позовні вимоги (арк. справи 1-4).

У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надала письмові заперечення проти позову, за змістом яких зазначила, що договір, укладений між сторонами, є договором приєднання. Договір складається з Заяви позивача про приєднання до Умов та Правил надання фінансового лізингу, Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів, отже, позивач добровільна прийняла зобов'язання виконувати вимоги зазначених Умов та Правил. При цьому, відповідач умови договору виконав у повному обсязі, надавши позивачеві предмет лізингу. Через порушення позивачем умов договору, а саме - виникнення заборгованості, відповідач був вимушений повернути предмет лізингу, що було оформлено актом прийому-передачі та відповідає вимогам п. 2.8.4.8.1, 2.8.4.8.2.2 Правил. Позивач не надала доказів відмови банку від виконання ним своїх зобов'язань. Вважає, що права позивача не були порушені, а відповідач діяв на законних підставах. Просила відмовити у задоволенні позову (арк. справи 61-64).

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 (чоловік позивача) пояснив, що у день вилучення автомобіля співробітниками банку, він керував автомобілем, оскільки йому технічний паспорт на автомобіль передала його дружина, працював в районі с. Башмачки. Під'їхали троє невідомих осіб, які не представились, повідомили, що є прострочення по лізингу, склали акт про вилучення автомобіля та поставили скобу на колесо. Автомобіль на час вилучення перебував на території, де вони працювали, ключі та техпаспорт знаходились в автомобілі. Позивач на час вилучення автомобіля була вдома. Він не звертався до правоохоронних органів, оскільки не знав, що ці особи діяли незаконно.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що разом з ОСОБА_6 працювали у день вилучення автомобіля. Він бачив, як на територію під'їхали троє чоловіків, від яких він почув, що вони мають намір викликати евакуатор та забрати автомобіль, яким керував ОСОБА_6 Дружина ОСОБА_6 на час цих подій була відсутня. В подальшому він бачив, як ці особи поставили скобу на колесо автомобіля, склали опис майна, який віддали ОСОБА_6 Потім вони забрали автомобіль, внаслідок чого їм довелось їхати додому на маршрутці.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

26.10.2013 між ОСОБА_1 (яка станом на час розгляду справи змінила прізвище на ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про шлюб) та відповідачем було укладено договір № DN00A+28393287 шляхом заповнення позивачем заяви про приєднання до Умов та Правил надання фінансового лізингу, згідно з яким відповідач як Лізингодавець передав позивачеві як Лізингоодержувачу в лізинг предмет лізингу автомобіль згідно Специфікації, викладеної в Додатку № 1 на строк 60 місяців з моменту підписання Додатку № 2. Умовами договору також передбачено сплату щомісячного платежу у розмірі 1 796, 55 гривень та інші витрати Лізингодавця (арк. справи 9).

Зазначений договір відповідає вимогам частини першої статті 634 Цивільного кодексу України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Умовами та правилами надання банківських послуг, затверджених наказом відповідача від 6 березня 2010 р. № СП-2010-256, розміщених на офіційному веб-порталі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі - Правила), передбачено умови надання банком послуг фінансового лізингу.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про фінансовий лізинг», фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Так, згідно з п. 2.8.4.2.1 Правил, Лізингодавець на умовах фінансового лізингу передає у платне володіння та користування Предмет лізингу, обумовлений у Заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, Додатку 1 «Специфікація», а Лізингоодержувач зобов'язується прийняти Предмет лізингу та сплачувати щомісячні платежі та платежі по відшкодуванню витрат Лізингодавця, пов'язаних з виконанням договору. По закінченню строку лізингу до Лізингоодержувача переходить право власності на Предмет лізингу згідно умов цього Договору.

Відповідно до заповненої позивачем Анкети-заяви від 13 листопада 2013 р. вартість автомобіля, що є предметом лізингу складає 72 900 гривень (арк. справи 10).

Як вбачається зі Специфікації, що є Додатком № 1 до договору, предметом лізингу є автомобіль марки «Богдан 21101-010-81-4-606», 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (арк. справи 11).

Відповідно до Додатку № 2 до договору затверджено графік лізингових платежів на період з 13 листопада 2013 р. по 12 листопада 2018 р. (арк. справи 12).

Позивачем до грудня 2014 р. належним чином виконувались умови договору лізингу. За період з грудня 2014 р. по лютий 2015 р. в позивача виникло прострочення по лізинговим платежам, що не заперечується позивачем. Проте, заборгованість була позивачем погашена у березні 2015 р., підтвердженням чого є виписка про погашення за період з 26.10.2013 по 25.03.2015 (арк. справи 16), квитанції (арк. 17-21), довідка ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 25.03.2015 (арк. справи 22). Також, позивачем і на даний час продовжується здійснення погашення лізингових платежів, що підтверджується наданими у судові засідання відповідними квитанціями.

Як встановлено у судовому засіданні, договір лізингу на даний час діє та не є розірваним.

16 березня 2015 р. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було здійснено примусове вилучення предмета лізингу, про що складено акт повернення предмета лізингу (арк. справи 23). Як вбачається з цього акту, він містить найменування та опис предмета лізингу (автомобіль марки «Богдан 21101», 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1), опис предметів, що знаходились в автомобілі (килимки, аудіосистема тощо), та вказано, що автомобіль добровільно передано Лізингоодержувачем ОСОБА_1, позивачем у справі, яка відмовилась від підписання акта.

Позивач декілька разів зверталась до відповідача письмово із вимогами про повернення автомобіля, які були залишені без задоволення (арк. справи 24-26).

В обґрунтування правомірності вилучення предмета лізингу відповідач посилається на вимоги п.п. 2.8.4.8.1, 2.8.4.8.2.2 Правил, якими, зокрема, передбачено, що подією дефолту вважається, в тому числі, затримання сплати Лізингоодержувачем щомісячних платежів частково або в повному обсязі щонайменше на один календарний місяць. Лізингоодержувач зобов'язаний усунути подію дефолту негайно або незалежно від наявності повідомлення про дефолт, за вимогою Лізингодавця негайно повернути Предмет лізингу Лізингодавцю по Акту прийому-передачі, який підписується Сторонами. Повернення Предмету лізингу в користування Лізингоодержувачу здійснюється Лізингодавцем за умови виконання Лізингоодержувачем або третьою особою всіх платежів за Договором, усунення усіх порушень, та сплати Лізингодавцю всіх витрат, пов'язаних з доставкою, зберіганням та утриманням Предмета лізингу, сплати винагороди.

Судом встановлено, що дійсно в даному випадку мала місце подія дефолту відповідно до наведених умов договору лізингу, оскільки позивачем було допущено затримання сплати щомісячних платежів більше ніж на один календарний місяць.

У відповідності до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З огляду на зазначене, відповідач мав діяти у спосіб, що передбачений договором лізингу, а саме - надіслати Лізингоодержувачу вимогу про повернення Предмету лізингу, а також скласти та підписати разом із Лізингоодержувачем акт прийому-передачі.

У судовому засіданні встановлено та це не заперечувалось сторонами, що відповідач жодних вимог про повернення предмету лізингу позивачеві не надсилав. Крім того, акт прийому-передачі сторонами договору лізингу не складався та не підписувався.

Акт повернення предмету лізингу від 16 березня 2015 р. не може бути розцінений судом як вказаний вище акт прийому-передачі, оскільки він не був складений та підписаний обома сторонами договору, як це передбачено вищенаведеними Правилами.

В цьому акті зазначено, що ОСОБА_1 добровільно повернула предмет лізингу та відмовилась від підписання акта. Проте, як було встановлено у судовому засіданні, та підтверджено показаннями свідків, позивач взагалі не була присутня під час складання цього акту, що є безумовним порушенням відповідачем зазначених вище умов договору.

Також, як передбачено частиною другою статті 7 Закону України «Про фінансовий лізинг», лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів. Стягнення за виконавчим написом нотаріуса провадиться в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

В даному випадку відповідачем також не було застосовано виконавчого напису нотаріуса, що є порушенням зазначених вище вимог законодавства.

За таких обставин, суд доходить висновку, що повернення Предмета лізингу здійснено відповідачем всупереч умовам договору, укладеного між сторонами, а також із порушеннями діючого законодавства.

Статтею 9 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що лізингоодержувачу (сублізингоодержувачу) забезпечується захист його прав на предмет лізингу нарівні із захистом, встановленим законодавством щодо захисту прав власника. Лізингоодержувач (сублізингоодержувач) має право вимагати, у тому числі й від лізингодавця, усунення будь-яких порушень його прав на предмет лізингу.

З огляду на зазначене, суд вважає позов ОСОБА_1 обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 гривень.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 130, 174, 209, 212, 213-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» про зобов'язання повернути предмет лізингу задовольнити.

Зобов'язати публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» повернути ОСОБА_1 предмет лізингу (договір № DN00A+28393287 від 26 жовтня 2013 року) - автомобіль марки «Богдан 21101-010-81-4-606», 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на користь держави Україна судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Вступна та резолютивна частини рішення виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 7 серпня 2015 р.

Повний текст рішення виготовлено 10 серпня 2015 р.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення.

Суддя А.В. Шалагінова