У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2015 року суддя Іллічівського районного суду м. Маріуполя Іванченко А.М., ознайомившись в м. Маріуполі з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа БТІ м. Маріуполя про визнання права власності на житловий будинок, про прийняття в експлуатації самовільних забудов як частини житлового комплексу, про визнання причини несвоєчасного подання заяви на право на спадщину обґрунтованою, -

В С Т А Н О В И В:

28 липня 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, третя особа БТІ м. Маріуполя про визнання права власності на житловий будинок, про прийняття в експлуатації самовільних забудов як частини житлового комплексу, про визнання причини несвоєчасного подання заяви на право на спадщину обґрунтованою.

Ознайомившись із заявою, суддя прийшов до висновку, що її подано без додержання вимог, встановлених ст. 119 ЦПК України, згідно з якою позовна заява повинна містити, зокрема, ціну позову щодо вимог майнового характеру, зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці керується тим, що положення п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обовязків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

За змістом ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Так, з позовної заяви незрозуміло чим саме відповідач ОСОБА_1 порушила права позивача. З позовної заяви вбачається , що відповідачка ОСОБА_1 не оспорює статус позивача, як спадкоємця. Суд не вбачає з позовної заяви, що є спір про право. З позовної заяви незрозуміло до кого позовні вимоги. Також необхідно привести зміст позовної заяви у відповідність до ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Враховуючи, що за таких обставин у суду немає можливості прийняти рішення, зокрема зробити висновок про те, що є спір про право, суд вважає за необхідне надати позивачу строк для усунення вказаних недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа БТІ м. Маріуполя про визнання права власності на житловий будинок, про прийняття в експлуатації самовільних забудов як частини житлового комплексу, про визнання причини несвоєчасного подання заяви на право на спадщину обґрунтованою залишити без руху, надавши позивачу для усунення недоліків строк пять днів з дня отримання ухвали, про що повідомити його, надіславши копію ухвали та роз?яснити, що у випадку, якщо вимоги не будуть виконані до зазначеного строку, заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_3