У х в а л а

іменем україни

23 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Наумчука М.І.,

суддів: Мартинюка В.І., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - служба в справах дітей Чернігівської районної державної адміністрації Запорізької області, про оскарження дій опікуна, звільнення від обов'язків опікуна та призначення опікуна, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 10 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 28 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом. Зазначала, що рішенням комісії з питань захисту прав дитини Чернігівської районної державної адміністрації від 9 листопада 2011 року № 449 ОСОБА_2 було призначено опікуном її онуків - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у зв'язку з вбивством їх батьком ОСОБА_5 матері дітей ОСОБА_6, її дочки. Рішенням цієї ж комісії її дочці ОСОБА_7 було відмовлено в опікунстві. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Чернігівської районної державної адміністрації від 21 лютого 2012 року № 01-16/227 їй було відмовлено у призначенні її опікуном, оскільки діти вже перебувають під опікою. Посилаючись на те, що підстав для призначення ОСОБА_2 опікуном дітей не було, він неналежно виконує обов'язки, просила ухвалити рішення про звільнення його від обов'язків опікуна та призначення її опікуном дітей.

Рішенням Чернігівського районного суду Запорізької області від 10 лютого 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 28 серпня 2014 року, в задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_1 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Судами встановлено, що розпорядженням голови Чернігівської районної державної адміністрації Запорізької області від 9 листопада № 449 призначено ОСОБА_2 опікуном над дітьми: ОСОБА_3, 16 вересня 2007 року, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які позбавлені батьківського піклування у зв'язку із смертю їх матері та засудженням до позбавлення волі батька (а.с. 103).

Згідно позовної заяви, яка була предметом розгляду, вимоги ОСОБА_1 зводились до звільнення ОСОБА_2 від повноважень опікуна та призначення її опікуном дітей (а.с. 2-6).

Відповідно до ч. 3 ст. 75 ЦК України за заявою органу опіки та піклування суд може звільнити особу від повноважень опікуна або піклувальника у разі невиконання нею своїх обов'язків, порушення прав підопічного, а також у разі поміщення підопічного до навчального закладу, закладу охорони здоров'я або закладу соціального захисту.

Звільнення судом від повноважень опікуна за заявою інших осіб, в тому числі родичів підопічного, чинним законодавством не передбачено.

Останні згідно положень ст. 79 ЦК України мають право оскаржувати дії опікуна до органу опіки та піклування або до суду.

Рішення про призначення ОСОБА_2 опікуном ОСОБА_1 не оскаржується.

У позовній заяві не сформульовано вимогу про те, які конкретно дії опікуна вона оскаржує.

За таких обставин суди правильно відмовили у задоволенні заявлених вимог.

Доводи касаційної скарги не спростовують наведеного та встановлених судами на підставі поданих сторонами доказів, яким дана належна оцінка, обставин і зроблених в ухвалених ними судових рішеннях висновків, у зв'язку з чим підстави для їх скасування і її задоволення відсутні.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення судових рішень без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 10 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 28 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Наумчук
Судді:В.І. Мартинюк Г.І. Мостова