Номер провадження: 22-ц/785/5787/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Бабій А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Бабія А. П.

суддів Варикаші О. Д., Станкевича В. А.

при секретарі Стадніченко А. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Любашівського районного управління юстиції Одеської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі країни ОСОБА_2, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Любашівського районного суду Одеської області від 12. 06. 2014 р.,

у х в а л и л а:

Ухвалою Любашівського районного суду Одеської області від 12. 06. 2014 р. встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_2, 02. 03. ІНФОРМАЦІЯ_1, жителю с.м.т. Любашівка Одеської області, вул. Толстого, 25 до виконання ним своїх зобовязань за виконавчим провадженням з примусового виконання виконавчого листа Любашівського районного суду Одеської області № 507/1903/13-ц від 27. 01. 2014 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 135584,55 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування ухвали суду як незаконної і необґрунтованої та постановлення нової ухвали про відмову у задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Любашівського районного управління юстиції Одеської області про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи за межі України. Зокрема, посилається на те, що він не знав про ухвалення заочного рішення суду, яке на теперішній час він оскаржує, не знав про існування виконавчого провадження і не мав наміру ухилятися від виконання рішення суду, державним виконавцем не надано доказів, що боржник ухиляється від виконання зобовязань, зміст резолютивної частини ухвали суду не відповідає проханню, викладеному у поданні державного виконавця, а також, що обмеження у праві виїзду за кордон лише позбавить його можливості поїхати в іншу країну, отримати певні грошові кошти за ту чи іншу роботу та таким чином виконати кредитне зобовязання.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3, представник ОСОБА_2, підтримала доводи апеляційної скарги, а ОСОБА_4 вважає ухвалу суду правильною.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України неявка в судове засідання інших осіб, які беруть участь у справі, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши доводи скарги і перевіривши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного.

При постановленні ухвали про тимчасове обмеження виїзду за межі України ОСОБА_2суд першої інстанції виходив з положень ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», ст. 377-1 ЦПК України і того, що наявність у ОСОБА_2невиконаних зобовязань, покладених на нього судовим рішенням дає підстави для обмеження його у праві виїзду за межі України.

Проте вказаний висновок суду не відповідає вимогам закону.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і вїзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобовязань (п. 5). Відмова у виїзді з України з підстав, передбачених пунктом 5 ч. 1 ст. 6 цього Закону, оскарженню не підлягає.

В силу п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону «Про виконавче провадження» державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Реалізація цих прав здійснюється шляхом звернення до суду в порядку ст. 377-1 ЦПК України з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, яка також визначає, що суб'єктом звернення до суду є лише державний виконавець.

Відповідно до вимог ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Любашівського районного управління юстиції Одеської області знаходиться виконавчий лист № 507/1903/13-ц, який видав Любашівський районний суд Одеської області 27. 01. 2014 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованості за несанкціонованим овердрафтом та нарахованими відсотками за кредитним договором в сумі 134450,05 грн. за рішенням суду від 10. 01. 2014 р., яке набрало законної сили 27. 0. 2014 р. і строк предявлення виконавчого листа до виконання до 27. 01. 2015 р.

У поданні державного виконавця відділу державної виконавчої служби Любашівського районного управління юстиції Одеської області, погодженого начальником цього відділу 11. 06. 2014 р., про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 вказано про наявність виконавчого провадження стосовно ОСОБА_2 і здійснення державним виконавцем ряду виконавчих дій з метою здійснення виконавчого провадження та передбачене законом право державного виконавця у випадку ухилення боржника від виконання зобовязань звернутися до суду з відповідним подання для вирішення питання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

При цьому, суть подання зводиться до того, що «протягом трьох місяців рішення суду не виконано, не дивлячись на те, що державним виконавцем вжито усіх, передбачених чинним законодавством заходів примусового виконання рішень, боржник ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, що підтверджується актом державного виконавця від 23. 04. 2014 р.».

Разом з тим, з акту державного виконавця від 23. 04. 2014 р. видно, що за участю понятих державний виконавець встановив, що за адресою місця проживання ІНФОРМАЦІЯ_2 с.м.т. Любашівка ОСОБА_2 не проживає і на час проведення перевірки встановлено відсутність майна боржника, на яке можливо звернути стягнення, тобто, сам по собі цей акт державного виконавця від 23. 04. 2014 р. не є доказом ухилення ОСОБА_2 від виконання зобовязань.

Одночасно апеляційний суд враховує відсутність у поданні державного виконавця викладення конкретизації обставин ухилення ОСОБА_2 від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду, тобто в чому саме виразилося таке ухилення, а також наявність нічим не спростованих у справі тверджень ОСОБА_2 про те, що йому було невідомо про ухвалення стосовно нього заочного рішення суду про стягнення заборгованості і про виконавче провадження на підставі цього заочного рішення.

В подальшому суд першої інстанції, постановлюючи ухвалу про обмеження ОСОБА_2 у виїзді за межі України за цим поданням державного виконавця, виходив лише з того, що «наявність у ОСОБА_2невиконаних зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, дає підстави для обмеження його у праві виїзду за межі України», що суперечить викладеним вище правовим положенням про необхідність встановлення у такому випадку наявності ухилення боржника від виконання зобовязань.

За наданими представником ОСОБА_2 документами ОСОБА_2 26. 05. 2015 р. звернувся до Любашівського районного суду Одеської області з заявою про скасування заочного рішення цього суду від 10. 01. 2014 р., розгляд якої було призначено на 15. 06. 2015 р., але відкладено, що підтвердив і представник ПАТ «Марфін Банк».

Таким чином, у вказаному поданні державного виконавця і в матеріалах даної справи відсутні дані та докази про ухилення ОСОБА_2 від виконання зобовязань.

З урахуванням наведеного, в тому числі відсутності конкретизації та належного обґрунтування факту ухилення боржника від виконання зобовязань в поданні державного виконавця, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції на основі наданих державним виконавцем матеріалів не мав законних підстав для застосування стосовно ОСОБА_2 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

На підставі викладеного, відповідно до ст. 307 ч. 2. п. 2 ЦПК України вказана ухвала суду першої інстанції від 12. 06. 2014 р.підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Любашівського районного управління юстиції Одеської області, погодженого начальником цього відділу 11. 06. 2014 р., про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2

В силу ст. 293 ч. 1 п. 24-1 ЦПК України, ст. 324 ч. 1 п. 2 ЦПК України ухвала суду першої інстанції щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України після їх перегляду в апеляційному порядку не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 307 ч. 2, 311, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Скасувати ухвалу Любашівського районного суду Одеської області від 12. 06. 2014 р.і постановити нову ухвалу.

Відмовити у задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Любашівського районного управління юстиції Одеської області, погодженого начальником цього відділу 11. 06. 2014 р., про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області А. П. Бабій

ОСОБА_5

ОСОБА_6