Номер провадження: 22-ц/785/5520/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Таварткіладзе О.М.

суддів: Оверіної О.В., Фальчука В.П.

при секретарі: Швець В.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ „Банк Форум ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 14 квітня 2015 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства „Банк Форум в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ „Банк Форум ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ „Банк Форум ОСОБА_2 звернулася до Приморського районного суду м.Одеси з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру № 43, що знаходиться в м.Одесі по вул.Розумовській в буд.№ 20; визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах за ціною визначеною на підставі оцінки майна, що буде проведена незалежним субєктом оціночної діяльності, та буде призначено в порядку визначеному ЗУ Про виконавче провадження та за рахунок вартості майна на яке звернуто стягнення задовольнити вимоги ПАТ „Банк Форум.

Позивач мотивує заявлені вимоги тим, що 18 липня 2008 року між Акціонерним комерційним банком Форум, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Банк Форум, та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №0138/08/08-ZNv, відповідно до умов якого ОСОБА_4 надав Позичальнику кредит в сумі 25 000,00 дол. США (двадцять пять тисяч доларів США 00 центів), а позичальник зобовязався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 17.07.2018 року зі сплатою 13,5 % річних.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, Банком на підставі Договору іпотеки від 18 липня 2008 року, посвідченого того ж дня приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за № 3088, прийнято від ОСОБА_3 в заставу нерухоме майно предмет іпотеки, а саме: квартиру № 43 в м. Одесі по вул. Розумовській, буд.№ 20.

Всупереч умов Кредитного договору ОСОБА_3 свої зобовязання за кредитом не виконує, чим порушує взяті на себе зобовязання. Так, станом на 09 лютого 2015 року загальна заборгованість за кредитним договором становить 266 549,56 грн.

Також в своїй позовній заяві позивач вказує, що виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 16.06.2014 року прийнято рішення № 49 про початок ліквідації Публічного акціонерного товариства Банк Форум з 16 червня 2014 року.

З 19.01.2015 року уповноваженою особою фонду на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Банк Форум призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків, ОСОБА_2.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 14 квітня 2015 року у задоволенні позовних вимог ПАТ „Банк Форум в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ „Банк Форум ОСОБА_2 відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ „Банк Форум ОСОБА_2 звернулася до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Приморського районного суду м.Одеси від 14.04.2015 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги позивача задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції при ухваленні рішення норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

За положеннями ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відмовляючи у задоволенні вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції виходив з того, що житлове приміщення, яке є предметом іпотеки (за договором іпотеки від 18 липня 2008 року), у зв`язку із набранням чинності Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не може бути примусово відчужено.

Проте погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можливо.

Судом встановлено, що

- 18 липня 2008 року між Акціонерним комерційним банком Форум, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство ОСОБА_4 (далі за текстом - ОСОБА_4) та ОСОБА_3 (далі за текстом Позичальник), укладено кредитний договір №0138/08/08-ZNv (далі за текстом - Кредитний договір), про що свідчить наявна в матеріалах цивільної справи копія кредитного договору. Відповідно до умов вказаного Кредитного договору ОСОБА_4 зобовязався надати Позичальнику кредитні кошти в сумі 25 000,00 дол. США (двадцять пять тисяч доларів США 00 центів), а Позичальник зобовязується прийняти, належним чином використовувати та повернути Банку кредитні кошти та сплатити плату за кредит в повному обсязі в строк до 17.07.2018 року зі сплатою 13,5 % річних за користування кредитом.

- З метою забезпечення виконання грошових зобовязань за Договором про надання споживчого кредиту №0138/08/08-ZNv від 18 липня 2008 року між Акціонерним комерційним банком Форум та ОСОБА_3 (далі за текстом - Іпотекодавець) укладено іпотечний договір від 18 липня 2008 року (далі Іпотечний договір). Відповідно до п.п. 1.2. Іпотечного договору предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: квартира №43, що розташована за адресою м. Одеса, вул. Розумовська, буд. 20, що підтверджується копією іпотечного договору від 18 липня 2008 року. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі Договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 06.03.2008 року, реєстровий №1185 зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів згідно з витягом про реєстрацію державному реєстрі правочинів №2741301 від 06.03.2008 року, право власності зареєстровано КП Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості в книзі 662пр-143, номер запису 1905, реєстраційний №18076546. У відповідності до п.п. 2.2 Іпотечного договору у разі порушення Іпотекодавцем обовязків, встановлених цим Договором, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобовязань за Кредитним договором, а уразі невиконання Іпоткодавцем цієї вимоги звернути стягнення на Предмет іпотеки;

- 13.08.2010 року між сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до Кредитного договору №0138/08/08-ZNv, якою було викладено Графік погашення кредиту в новій редакції, копія Додаткової угоди наявна в матеріалах справи.

- Через неналежне виконання умов Кредитного договору у ОСОБА_3 станом на 09 лютого 2015 року, згідно розрахунку позивача, утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 266 549,56 грн. (двісті шістдесят шість тисяч п'ятсот сорок дев'ять гривень 56 копійок), яка складається з: простроченої заборгованість з повернення кредитних коштів у сумі 1 046,15 доларів США, що по курсу НБУ на дату розрахунку, становить 26 107,93 грн.; поточної заборгованості з повернення кредитних коштів у сумі 8 698,00 доларів США, що по курсу НБУ на дату розрахунку, становить 217 069,01 грн.; простроченої заборгованості за нарахованими відсотками в сумі 560,45 доларів США, що по курсу НБУ на дату розрахунку, становить 13 986,70 грн.; поточної заборгованості за нарахованими відсотками в сумі 142,51 доларів США, що по курсу НБУ на дату розрахунку, становить 3 556,51 грн.; пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань в сумі 233,59 доларів США, що по курсу НБУ на дату розрахунку, становить 5829,41 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до ст. 611 ЦК України у випадку невиконання зобов'язання боржником настають правові наслідки у виді відшкодування збитків.

Боржник не може бути звільненим від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Ст. 1049 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний повернути позивачеві гроші в строк та в порядку, встановленими договором.

Наслідком порушення зобов'язань щодо повернення суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту, що передбачено ст. 1050 ЦК України.

За змістом положень ч. 3 ст. 6 Закону України «Про іпотеку», іпотекодавець зобов`язаний до укладення іпотечного договору попередити іпотекодержателя про всі відомі йому права та вимоги інших осіб на предмет іпотеки, в тому числі ті, що не зареєстровані у встановленому законом порядку. У разі порушення цього обов'язку іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання та відшкодування іпотекодавцем завданих збитків.

Відповідно до п. 37 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України 35 "Закону України "Про іпотеку" про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням статті 124 Конституції України.

Відповідно до п. 39 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року, суди мають виходити з того, що не виключається можливості звернення стягнення на предмет іпотеки і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішення суду. В разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі, іпотекодержатель на підставі ч. 2 ст. 16 ЦК України має право вимагати застосування його судом.

Районий суд правильно посилався на вказані норми законодавства у рішенні відповідно до встановлених обставин справи.

Апеляційний суд перевіряє рішення суду першої інстанції на час його ухвалення.

Згідно Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який набрав чинності 07 червня 2014 року, тобто до ухвалення рішення апеляційного суду у справі, протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м. для квартири та 250 кв. м. для житлового будинку.

Вбачається, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», був чинним на час ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення від 14.04.2015 року.

Обов`язковою умовою застосування даного закону, окрім інших критерієв, є використання предмета іпотеки як місця постійного проживання майнового поручителя та відсутність у нього іншого нерухомого майна.

Кредит в іноземній валюті (долари США) від 18.07.2008 року, зобов`язання щодо погашення якого прийняв на себе ОСОБА_3, є споживчим, передана в іпотеку квартира АДРЕСА_1 загальною площею 107,3 кв.м. відповідачем використовується для постійного проживання і у його власності не знаходиться іншого нерухомого житлового майна, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомості від 11.06.2015 року, доданим представником відповідача до заперечень на апеляційну скаргу.

Представник позивача в засіданні судової колегії не заперечував проти достовірності інформації щодо використання іпотекодавцем предмету іпотеки для постійного проживання і відсутності у власності іпотекодавця іншого нерухомого житлового майна.

Відомості про те, що ОСОБА_3 є суб`єктом Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», притягався або притягається до відповідальності за вчинення корупційного діяння, в матеріалах справи відсутні.

Отже ОСОБА_3 не підпадає під обмеження поширення дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановленні у ст. 6 цього Закону щодо осіб, які є суб`єктами Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Встановлені обставини вказують на наявність критерієв, викладених у ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», що є підставою для його застосування.

Проте, суд першої інстанції не навів будь-яких обґрунтувань, які надають підстави для набуття судом висновку про застосування даного Закону до правовідносин, що склалися між сторонами і застосував даний Закон відмовивши у задоволенні вимог іпотекодержателя про звернення стнення на предмет іпотеки.

При цьому районий суд не врахував наступне.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Підставою для прийняття Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» стала втрата значних коштів громадянами України внаслідок різких курсових коливань на валютному ринку України, знецінення національної валюти.

Основною метою прийняття вказаного закону, як зазначалося у пояснювальній записці, є забезпечення конституційних прав громадян та відновлення довіри до банків та інших фінансових установ, вжиття оперативних заходів та мінімалізації можливих збитків громадян при виконанні своїх кредитних зобовязань.

Проаналізувавши норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», можна зробити висновок, що вони містять як норми матеріального права, так є і процесуальними нормами, які необхідно застосовувати судам на будь-якій стадії розгляду справи, враховуючи, що саме поняття «мораторій» є відстроченням виконання зобовязань, що встановлюються на певний термін.

Тобто зазначена заборона на звернення стягнення на предмет іпотеки має тимчасовий характер і не є підставою для відмови у позові.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 27 травня 2015 року у справі № 6-58цс15.

Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобовязань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього Закону.

Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 27 травня 2015 року у справі № 6-57цс15.

Висновки районного суду щодо способу застосування Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» у вигляді відмови у задовленні вимог іпотекодержателя про звернення стягнення на предмет іпотеки, не засновані на законодавстві.

Тому рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14.04.2015 року про відмову у задоволенні вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки з посиланням виключно на дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не може залишатися в силі і підлягає скасуванню.

При ухваленні нового рішення, судова колегія враховує, що відповідач у запереченнях на позов посилався виключно на обставини неповідомлення його кредитором про зміну рахунків та про неможливість у зв`язку з цим виконувати свої обов`язки боржника. Лист, який надійшов на адресу відповідача у лютому 2015 року від Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Банку «Форум» пропонував сплачувати заборгованість на рахунок в Банку Морган чейз банк, Нью-Йорк та пеню і штрафу у гривнях на реквізити НБУ. Будь-яких документів про правомірність вимог та повноваження особи боржнику не представлено. При цьому сам факт наявності зобов`язань за кредитним та іпотечним договорами, а також розмір заборгованості за кредитним договором відповідачем не заперечувався.

Будь-яких документальних доказів на підтвердження того, що кредитор відмовлявся від прийняття оплати від боржника або про відмову інших банківських установ здійснити перерахування грошей на погашення кредиту в ПАТ «Банк Форум», відповідачем не представлено.

Заперечення відповідача, що він не має договірного обов`язку з НБУ щодо оплати заборгованості перед ПАТ «Банк Форум» на спеціальний розподільчий рахунок НБУ, відкритий на час процедури ліквідації ПВАТ «Банк Форум», розпочатої з 16.06.2014 року, не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки дані обставини не припиняють зобов`язання боржника перед кредитором і не можуть відноситися до прострочення кредитора.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про іпотеку» (далі Закон) у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання ? звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суд, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно зі розділом 5 договору іпотеки іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язання в цілому або в тій чи іншій його частини, а також у випадку порушення іпотекодавцем будь-яких зобов`язань за цим договором або будь-яких гарантій та запевнень, наданих іпотекодержателю за цим договором.

Обрання способу захисту прав є правом позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються:

загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки;

опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя;

заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні;

спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону;

пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки;

початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Отже, в розумінні ст. 39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки в грошовому вираженні визначається у відповідності із процедурою передбаченою ч.6 ст. 38 цього Закону.

В засіданні судової колегії представник відповідача пояснила, що у Приморському районному суді м. Одеси окрім справи, рішення по якій переглядається в апеляційному порядку, також знаходиться цивільна справа за заявою позивача до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. На даний час рішення в цій справі не ухвалено.

Приймаючи до уваги встановлені у справі обставини, заявлені вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню.

Разом з тим чинність Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» на час ухвалення апеляційним судом власного рішення, є підставою, у разі задоволення позову за наявності для цього підстав, для визначення порядку його виконання, доповненням резолютивної частини застереженням, що що рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає примусовому виконанню на період чинності вказаного Закону, що узгоджується з вимогами статті 303 ЦПК України..

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 15 квітня 2015 року у справі № 6-46цс15.

Таким чином, судова колегія доходить до переконання про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про задоволення вимог та звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0138/08/08-ZNv від 18.07.2008 року в розмірі 266549,56 грн., на предмет іпотеки за іпотечним договором від 18.07.2008 року, а саме квартиру АДРЕСА_2, що належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 06.03.2008 року шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початкового ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій з доповненням резолютивної частини рішення апеляційного суду застереженням, що рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає примусовому виконанню на період чинності Закону «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» .

У відповідності до ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Приймаючи до уваги, що даний спір носить майновий характер і заявлені вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволені в рахунок погашення заборгованості в розмірі 266549,56 грн., а позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду, з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 1827 грн. в дохід держави.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 88, 303, 307, 309, 313, 317 ЦПК України, судова колегія

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ „Банк Форум ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 14 квітня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0138/08/08-ZNv від 18.07.2008 року в розмірі 266549,56 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 18.07.2008 року, а саме квартиру АДРЕСА_2, що належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 06.03.2008 року шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початкового ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в сумі 1827 грн.

Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає примусовому виконанню на період чинності Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили рішенням суду

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: О.В. Оверіна

ОСОБА_7