У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

ЛеванчукаА.О., Нагорняка В.А., ПисаноїТ.О.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до

ОСОБА_5 про розподіл спільного майна подружжя.

ОСОБА_4 посилалася на те, що з 21 січня 1989 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Позивачка вказувала, що шлюб між сторонами розірвано, сторони мають від шлюбу неповнолітню дочку. За час спільного життя ними було збудовано будинок АДРЕСА_1, який відповідно до свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок належить ОСОБА_5 Ринкова вартість будинку на день звернення до суду становила 80 616 грн. Вважала, що оскільки спірний будинок придбано подружжям під час шлюбу, то він є спільним сумісним майном подружжя. Крім того, під час шлюбу ними було придбано: земельну ділянку для обслуговування та будівництва жилого будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,2500 га, по АДРЕСА_1, вартістю 27 904 грн 70 коп., яка належить відповідачу; земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,1300 га, по АДРЕСА_1, вартістю 2 032 грн 15 коп., яка зареєстрована за відповідачем ОСОБА_5; ферму, вартістю 23 826 грн; трактор колісний «Беларус-1025», вартістю 195 280 грн; трактор колісний МТЗ-82, вартістю приблизно 80 тис. грн; трактор колісний МТЗ-50, вартістю приблизно 40 тис. грн; комбайн зернозбиральний СК-5М «Нива», вартістю приблизно 40 тис. грн; причіп 2 ПТС-4, вартістю приблизно 14 тис. грн; автомобіль «Nіsssan Terrano», вартістю приблизно 72 тис. грн; прес шнековий, вартістю 6 900 грн; сіялка, вартістю 19 581 грн 50 коп.; насос масляний, вартістю 159 грн 72 коп. Отже, загальна вартість майна, що підлягає розподілу становить 602 300 грн, вважала що їй належить Ѕ частина спільного майна на суму 301 150 грн.

У зв'язку із відсутністю іншого житла, де б вона могла проживати разом із дитиною, крім спірного будинку, просила визнати спірний будинок, земельні ділянки, трактор колісний «Белорус-1025», трактор колісний МТЗ-82, трактор колісний МТЗ-50, комбайн зернозбиральний СК-5М «Нива», причіп 2ПТС-4, автомобіль «Nіsssan Terrano», прес шнековий, сіялку та насос масляний спільним майном подружжя, розділити вказане майно між подружжям, визнати за нею право власності на будинок АДРЕСА_1 та право власності на земельні ділянки 0,2500 га та 0,1300 га з кадастровими № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4, які розташовані по АДРЕСА_1, а відповідачу залишити у власність ферму, трактор колісний МТЗ-50, комбайн зернозбиральний СК-5М «Нива», причіп 2ПТС-4, прес шнековий, сіялку, насос масляний та стягнути з відповідача на її користь 190 597 грн 15 коп. - майнової компенсації різниці вартості розподіленого майна в ідеальних долях з урахуванням вартості проданого майна відповідачем без її згоди.

ОСОБА_5 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_4 про розподіл спільного сумісного майна подружжя.

ОСОБА_5 посилався на те, що з 21 січня 1989 року він перебував у шлюбі з ОСОБА_4, який між сторонами розірвано 13 травня 2013 року. Від шлюбу вони мають спільних дітей: сина ОСОБА_6, який є повнолітнім та проживає окремо, і неповнолітню доньку ОСОБА_7, яка проживає разом із матір'ю ОСОБА_7

ОСОБА_5 вказував, що за період шлюбу ними спільно було придбано наступне майно: будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташоване по АДРЕСА_1, вартістю 80 616 грн, який придбаний 10 березня 1999 року; прес шнековий вартістю 6 900 грн, придбаний 09 жовтня 2009 року; трактор «Білорусь», вартістю 195 280 грн, придбаний 21 січня 2011 року; сіялку СУПН-8-01 б/с, вартістю 19 581 грн, придбану 19 квітня 2004 року; насос масляний МоАЗ-546П, вартістю 159 грн 72 коп., придбаний 12 квітня 2004 року. Отже, загальна вартість спільного сумісного майна подружжя становить 302 536 грн 72 коп.

Вказував на те, що на теперішній час трактор, сіялка та насос відсутні в їх спільній власності, оскільки трактор належить їх сину ОСОБА_6, сіялка відсутня, оскільки виробила свій моторесурс та була здана на металобрухт, а масляний насос є складовою частиною двигуна вказаного трактору, належного сину ОСОБА_6

За таких обставин у сторін на теперішній час знаходиться майно, яке було нажито ними сумісно за період проживання в зареєстрованому шлюбі, на загальну суму 87 516 грн, а саме - будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною вартістю 80 616 грн та прес шнековий вартістю 6 900 грн.

Враховуючи вказане, ОСОБА_5 просив поділити спільне майно подружжя. Виділити йому Ѕ частини будинку НОМЕР_5 з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, вартістю 40 308 грн, визнавши за ним право власності на дану частку зазначеного будинку; виділити йому прес шнековий вартістю 6 900 грн, а всього виділити йому майна на загальну суму 47 208 грн. Виділити ОСОБА_4 Ѕ частини спірного будинку. Стягнути з нього на користь ОСОБА_4 різницю між вартістю виділеного йому майна та часткою відповідачки, що становить 3 450 грн та стягнути з ОСОБА_4 на його користь судовий збір у розмірі 472 8 коп. та понесені ним витрати на юридичні послуги в розмірі 400 грн.

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 будинок НОМЕР_5 з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1; земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,1300 га, яка знаходиться по АДРЕСА_1; земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд площею 0,2500 га, яка знаходиться по АДРЕСА_1; трактор колісний МТЗ-50, 2193ШУ, вартістю 11 358 грн; комбайн зернозбиральний СК-5М «Нива» НОМЕР_2, вартістю 11 385 грн; причіп, 2ПТС-4, вартістю 3 805 грн; прес шнековий, вартістю 6 900 грн; сіялку СУПН-8-01, вартістю 19 581 грн;насос шестерний масляний, вартістю 159 грн 72 коп.

Поділено будинок НОМЕР_5 з господарськими будівлями та спорудами по

АДРЕСА_1; земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,1300 га по АДРЕСА_1; земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель та споруд площею 0,2500 га по АДРЕСА_1, які є спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_5, визнавши за кожним з них право власності на Ѕ частини вказаного будинку та вказаних земельних ділянок.

Поділено спільне майно подружжя.

Виділено ОСОБА_4: комбайн зернозбиральний СК-5М «НИВА» НОМЕР_2, вартістю 11 385 грн; причіп, 2ПТС-4, вартістю 3 805 грн; насос шестерний масляний, вартістю 159 грн 72 коп.; пpec шнековий, вартістю 6 900 грн, всього на загальну суму 22 249 грн 72 коп.

Виділено ОСОБА_5: трактор колесний МТЗ-50, 2193ШУ, вартістю 11 358 грн та сіялку СУПН-8-01, вартістю 19 581 грн, всього на загальну суму 30 939 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 різницю у вартості поділеного спільного майна в сумі 8 689 грн 28 коп.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в розмірі 345 грн 91 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збіг в розмірі 12 грн 55 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 витрати на правову допомогу в розмірі 400 грн.

Додатковим рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2015 року доповнено рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2015 року.

Вказано у вступній частині рішення, що справа розглянута також за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя.

Доповнено резолютивну частину рішення абзацом, в якому зазначено, що «Зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя задоволено частково».

Вважати абзаци 2-10 відповідно абзацами 3-11.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2015 року рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2014 року в частині поділу та відмови у поділі рухомого майна скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_4 та зустрічного позову ОСОБА_5

Поділено спільне майно подружжя, виділивши ОСОБА_5: трактор колісний МТЗ-50, заводський номер НОМЕР_6, двигун НОМЕР_7 шасі № НОМЕР_8, державний номер НОМЕР_9, вартістю 11 358 грн; комбайн зернозбиральний СК-5М «Нива», 1990 року випуску, заводський № НОМЕР_10, двигун № НОМЕР_1, шасі № НОМЕР_11, державний номер НОМЕР_2, вартістю 11 385 грн; причіп 2 ПТС-4, 1987 року випуску, заводський номер НОМЕР_12, державний номер НОМЕР_13, вартістю 3 805 грн; прес шнековий, вартістю 6 900 грн; сіялку СУПН-8-01 вартістю 19 581 грн; насос шестерний масляний, вартістю 159 грн 72 коп., загальною вартістю 53 188 грн 72 коп., визнано за ним право власності на це майно.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію за належну їй Ѕ частини виділеного ОСОБА_5 майна в сумі 26 549 грн 36 коп.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію за

Ѕ частини проданого ОСОБА_5 сумісного майна подружжя: трактора колісного МТЗ-82 та автомобіля «Nissan Terrano» в сумі 76 тис. грн.

У решті цих позовних вимог відмовлено.

В іншій частині рішення залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 витрати зі сплати судового збору в суді апеляційної інстанції в сумі 409 грн 36 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до вимог ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно зі ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до положень ч.1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для визнання за кожним із сторін ідеальних часток, а саме по 1/2 частки на спірний будинок та земельні ділянки, та залишення вказаного нерухомого майна у спільній частковій власності сторін. Також суд дійшов правильного висновку про те, що ферма, розташована за адресою: АДРЕСА_2, не є спільною сумісною власністю сторін, оскільки належить на праві власності співвласників членів колишнього КСП ім. Т.Г.Шевченко.

Відповідно до ч. 3 ст. 71 СК України речі для професійних занять присуджуються тому, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя.

Вирішуючи спір в частині поділу комбайну зернозбирального, причепу, насосу шестерного масляного, пресу шнекового, трактору колісного та сіялки, судом апеляційної правильно враховано вимоги ч. 3 ст. 71 СК України.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з мотивувальної частини рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2013 року, яким шлюб між ОСОБА_4 і ОСОБА_5 розірвано, шлюбні відносини між сторонами фактично припинились з 2010 року.

Стягуючи з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошової компенсації за належну їй Ѕ частку реалізованих ОСОБА_5 транспортних засобів - трактора колісного МТЗ-82 та автомобіля «Nissan Terrano», суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що вказані транспортні засоби були продані у 2013 та 2012 роках відповідно, тобто після фактично припинених шлюбних відносин сторін. Також суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що трактор колісний Бєларус-1025 було придбано ОСОБА_5 після фактично припинених шлюбних відносин сторін, а тому цей транспортний засіб є особистою власністю ОСОБА_5

Згідно зі статтею 52 ЦК України фізична особа-підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Фізична особа-підприємець, яка перебуває у шлюбі, відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм особистим майном і часткою у спільній сумісній власності подружжя, яка належатиме йому при поділі цього майна.

Отже, майно фізичної особи-підприємця (яке використовується для господарської діяльності фізичною особою-підприємцем) вважається спільним майном подружжя, як і інше майно, набуте в період шлюбу, за умови, що воно придбане за рахунок належних подружжю коштів.

Використання одним із подружжя зазначеного майна для здійснення підприємницької діяльності може бути враховано при обранні способу поділу цього майна.

Таким чином, системний аналіз вищезазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що майно фізичної особи-підприємця може бути об'єктом спільної власності подружжя і предметом поділу між ними з урахуванням загальних вимог законодавства щодо критеріїв визначення спільного майна подружжя та способів поділу його між ними.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що майно, яке ОСОБА_5 використовує в своїй господарській діяльності як фізична особа-підприємець, підлягає поділу між сторонами, оскільки придбано сторонами за рахунок належних подружжю коштів.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-21цс15, яка, відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду апеляційної інстанції та з їх оцінкою.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при розгляді даної справи судом апеляційної інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 вересня

2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ЛеванчукА.О. Нагорняк В.А. ПисанаТ.О.