Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/600/15-ц
Провадження № 2/321/248/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.08.2015 смт. Михайлівка

Михайлівський районний суд Запорізької області,

у складі: головуючого судді Мовчана О.Г.

при секретареві Лапезіній Н.О.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Михайлівка справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третьої особи: ЗАТ Запорізька регіональна біржа нерухомості про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним, -

В С Т А Н О В И В :

До Михайлівського районного суду звернулась ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3, за участю третьої особи: ЗАТ Запорізька регіональна біржа нерухомості про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним.

Згідно первинних позовних вимог, позивач просила суд:

-визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомості № 1516.К від 15 травня 1995 року, укладеного на Запорізькій регіональній біржі нерухомості між нею та ОСОБА_3;

-визнати за нею право приватної власності на житловий будинок, розташований за адресою: Запорізька область, Михайлівський район, с. Першотравневе, буд.3.

Під час розгляду справи представником позивача заявлено клопотання про відмову від вимог в частині визнання права власності на житловий будинок, яка була прийнята судом.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 15 травня 1995 року за договором купівлі-продажу нерухомого майна № 1516.К вона придбала у ОСОБА_3 житловий будинок, розташований за адресою: Запорізька область, Михайлівський район, смт Михайлівка, с. Першотравневе, 3. Вказаний договір був укладений на Запорізькій регіональній біржі нерухомості і відповідно до вимог ЗУ «Про товарну біржу» зареєстрований в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» під номером 1516.К.

Між сторонами була досягнута домовленість про всі істотні умови і відбулося повне виконання договору. Позивач зазначає, що сплатила відповідачу обумовлену вартість житлового будинку, а відповідач передав ключі та документи на будинок.

В теперішній час у позивача виникла необхідність розпорядитися житловим будинком, однак в нотаріальній конторі було відмовлено у посвідченні будь-яких правочинів стосовно вказаного майна, оскільки положеннями ст.657 ЦК України передбачена обовязковість нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна, в тому числі житлових будинків.

Внаслідок невизнання дійсності договору купівлі-продажу нотаріальною конторою позивач позбавлена можливості розпорядитися належним їй будинком, в звязку з чим змушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

На обґрунтування позовних вимог позивачами надані суду:

-копія свого паспорту та ідентифікаційного номеру (а.с.4-5);

-копія договору купівлі-продажу нерухомості від 15 травня 1995 року (а.с.6);

-копія Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища(а.с.7);

-копія листа з КП «Михайлівське районне архітектурно-планувальне та техінвентаризаційне бюро» від 01 квітня 2015 року (а.с.8);

-копія технічного паспорту на житловий будинок (а.с.9-13);

-копія Витягу зі звіту про оцінку нерухомого майна (а.с.14-27).

Представник позивача в судовому засіданні підтримував уточнені позовні вимоги повністю з підстав, викладених в позовній заяві та просив їх задовольнити.

На підтвердження неможливості нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку, укладеного між сторонами, представником позивача під час розгляду справи надано:

-лист-розяснення приватного нотаріуса ОСОБА_4 від 28 травня 2015 року (а.с.47).

Відповідач в судове засідання не зявився, надавши на адресу суду заяву, що містить клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення.

Представник третьої особи ЗАТ «Запорізька регіональна біржа нерухомості», в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що згідно положень ст.169 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи.

Дослідивши надані докази, заслухавши пояснення позивачів, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог та потребу їх задоволення виходячи з наступного:

-відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі;

-відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях;

-відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими учасниками, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню;

-в судовому засіданні встановлено, що 15 травня 1995 року за договором купівлі-продажу нерухомого майна № 1516.К ОСОБА_2 придбала у ОСОБА_3 житловий будинок, розташований за адресою: Запорізька область, Михайлівський район, смт Михайлівка, с. Першотравневе, буд. № 3. Вказаний договір був укладений на Запорізькій регіональній біржі нерухомості та зареєстрований в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» під номером 1516.К;

-з копії технічного паспорта на садибний житловий будинок № 3, вул. Першотравнева, с. Першотравневе Михайлівського району Запорізької області встановлено, що вказаний документ виданий на імя ОСОБА_2;

-також згідно листа КП «Михайлівське районне архітектурно-планувальне та техінвентаризаційне бюро» від 01 квітня 2015 року, право власності на житловий будинок, розташований за адресою: Запорізька область, Михайлівський район, смт Михайлівка, с. Першотравневе, вул. Першотравнева, буд. 3, згідно матеріалів інвентаризаційної справи зареєстровано за позивачем;

-судом встановлено, що позивач набула спірний будинок внаслідок укладення договору купівлі-продажу та сторони за договором виконали взяті на себе зобовязання;

-статтею 15 Закону України «Про товарні біржі» визначено, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, в звязку з чим після укладення договору купівлі-продажу між сторонами, його нотаріальне посвідчення не здійснювалось;

-відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання;

-виходячи з положень п.4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України, згідно якого Цивільний Кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, а щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності кодексом, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності, цивільні відносини, які виникли під час укладання договору купівлі-продажу від 28 лютого 2002 року, повинні регулюватися ЦК України в редакції 1963 року;

-відповідно до ст.227 ЦК України (в редакції 1963 року), договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання зазначеної вимоги призводить до недійсність угоди з настанням наслідків, передбачених ч.2 ст.48 ЦК України (в редакції 1963 року);

-відповідно до ч.2 ст.47 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається;

-згідно п.2 ч.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28 квітня 1978 року «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», якщо угода, яка підлягає обовязковому нотаріальному посвідченню, виконана повністю або частково однією з сторін, суд на підставі ч.2 ст.47 ЦК України (в редакції 1963 року) за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Разом з тим, при застосуванні положень ч.2 ст.47 ЦК України (в редакції 1963 року), має перевірятися, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов, що передбачено п.3 ч.4 Пленуму;

-встановивши, що позивач та відповідач дійшли згоди з усіх істотних умов щодо продажу будинку, зважаючи на виконання умов договору сторонами та на неможливість нотаріального посвідчення договору в теперішній час, суд приходить до висновку про можливість застосування положень ч.2 ст.47 ЦК України (в редакції 1963 року) та визнати укладений договір дійсним.

Питання стосовно судових витрат підлягає вирішенню відповідно до положень ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.124,129 Конституції України, ст.ст.15-16, 328, 392 ЦК України, ст.ст.47, 227 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст.10, 11, 27, 30, 60, 88, 208-209, 212, 214-215,ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третьої особи: ЗАТ Запорізька регіональна біржа нерухомості про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомості № 1516.К від 15 травня 1995 року, укладеного на Запорізькій регіональній біржі нерухомості між ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

Михайлівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_5