Справа № 669/592/15-ц
Провадження № 2/669/197/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2015 року смт.Білогір'я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі:

судді Герасимчук Н.П.,

при секретарі Дмитришиній В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Білогір?я цивільну справу за позовом Хмельницької ощадної кредитної спілки до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Хмельницька ощадна кредитна спілка (надалі позивач) звернулася до суду з позовом, в якому зазначено, що 28 вересня 2009 року між спілкою та ОСОБА_1 (надалі відповідач) укладено Кредитний договір №260-09 БВ, згідно якого останній наданий кредит в розмірі 12000,00 грн.

З метою забезпечення виконання зобовязання щодо повернення даного кредиту з ОСОБА_2 та ОСОБА_3О укладено договори поруки №№260-09, 260-09 від 28 вересня 2009 року, відповідно.

В зв'язку з неналежним виконанням відповідачами своїх зобов'язань згідно договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за його користування просить суд стягнути з відповідачів солідарно неповернене тіло кредиту в сумі 7522,24 грн., пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань по сплаті боргу в розмірі 7070,90 грн., проценти за користування кредитом в сумі 20750,03 грн., інфляційні витрати по основній сумі виданого кредиту в розмірі 2222,82 грн., згідно доданого до позовної заяви розрахунку, а також судові витрати по справі.

Представник позивача в судовому засіданні 30.06.2015 року позовні вимоги підтримувала. В судове засідання 27.07.2015 року не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити в повному обємі.

Відповідачі, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, в судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідач ОСОБА_1 в поданій до суду заяві просила розгляд справи проводити у її відсутності, просила застосувати строк позовної давності щодо вимоги про стягнення пені та застосувати ст.559 ЦК України щодо вимоги про стягнення заборгованості з поручителів.

Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, тому, відповідно до ч. 2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ознайомившись із доводами сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 28 вересня 2009 року між Хмельницькою ощадною кредитною спілкою в особі голови правління ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №260-09 БВ на строк 36 місяців, з 28.09.2009 року по 28.09.2012 року, який не може бути меншим ніж строк виконання сторонами своїх обов?язків за ним. Згідно Договору ОСОБА_1 надано кредит в сумі 12000,00 грн. на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 32,00 % річних. Позичальник зобовязувалася належним чином використати та повернути Спілці суму отриманого кредиту, сплатити проценти за користування кредитом на умовах, передбачених Договором.

Згідно договорів поруки №№ 260-09, 260-09 від 28 вересня 2009 року ОСОБА_2 і ОСОБА_3 зобовязалися перед Хмельницькою кредитною спілкою відповідати перед Спілкою за виконання зобовязань за Кредитним договором в тому ж розмірі, що і ОСОБА_1, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Згідно п.п.3.4 Кредитного договору платежі по кредиту сплачуються Позичальником в терміни, що встановлені графіком погашення, через касу Спілки готівкою, або шляхом перерахунку. Погашення кредиту та відсотків відбувається в порядку: першочергово відсотки, а потім основна сума боргу. П. 6.1 цього Договору встановлено, що при порушенні терміну розрахунку Позичальник сплачує пеню в розмірі 2% за кожен день прострочення (за рішенням правління), а також до нього застосовуються вимоги ст.549 ЦК України.

Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 611 даного Кодексу встановленою, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

П. 6.1 цього Договору передбачено, що у випадку не проведення повного розрахунку за кредитним договором до дати вказаної в п. 2.4 даного Договору, договір вважається пролонгованим на невизначений строк, при цьому позичальник зобов?язаний провести погашення повного боргу за кредитом в дводенний термін з дня пред?явлення такої вимоги кредитною спілкою чи направлення відповідної претензії. У випадку пролонгації договору в порядку вказаному в даному пункті відсоткова ставка визначена в п.3.1 договору збільшується в три рази.

ОСОБА_1 порушила умови договору, прострочила виконання грошового зобовязання, кредит та відсотки за його користування не погашає, тому вимоги позивача стосовно стягнення тіла кредиту на процентів за його користування правомірні і підлягають задоволенню.

Так, судом встановлено, що згідно укладеного 28.09.2009 р. договору кредиту № НОМЕР_1 ОСОБА_1 видано кредит готівкою в сумі 12000,00 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером № 410 від 28.09.2009 року, який вона зобов'язана була повернути до 28.09.2012 р. та оплатити позивачу за його користування відсотки в розмірі 32,00% річних. Базою для нарахування процентів є початкова сума за основною сумою виданого кредиту. Плата за користування кредитом нараховується щомісячно. Погашення кредиту та відсотків відбувається в наступному порядку: першочергово відсотки, а потім основна сума кредиту.

Відповідачкою кредит в повному обсязі не повернено відсотки не сплачено, тому вимога позивача повернути тіло кредиту в сумі 7522,24 грн. та відсотки в розмірі 20750,03 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі.

Разом з тим, суд вважає, що вимога ОСОБА_1 застосувати строк позовної давності щодо вимоги про стягнення пені не підлягає задоволенню, а вимога позивача про стягнення пені, відповідно до п.п. 6.1 Договору, підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення зобов'язання.

П. 6.1 цього Договору встановлено, що при порушенні терміну розрахунку Позичальник сплачує пеню в розмірі 2% за кожен день прострочки (за рішенням правління), а також до нього застосовуються вимоги ст.549 ЦК України.

Згідно розрахунку позивачем вирішено застосувати пеню по простроченому кредиту ОСОБА_1 лише за півтора місяці, що підтверджується даними протоколу засідання правління Хмельницької ощадної кредитної спілки №03-15 від 20 лютого 2015 року.

Відповідно до ст.ст. 256,257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчать про визнання свого нею свого боргу або іншого обовязку.

Із доданого позивачем до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором (а.с.а.с.10-13) вбачається, що відповідачкою 27.06.2014 року внесено 300,00 грн. на погашення заборгованості за договором. Тобто, станом на 27.06.2014 року відповідачка вчинила дії (сплатила частину кредиту), що свідчать про те, що вона визнала свій борг, таким чином з цієї дати для позивача перебіг позовної давності почав текти заново. Для стягнення штрафу цей строк закінчився 27.06.2015 року. Позивач пред'явив позов 09.06.2015 року, тобто до спливу встановленого, ст. 258 ЦК України, строку. Таким чином вимоги позивача правомірні та підлягають задоволенню.

Що стосується стягнення заборгованості з поручителів, то суд вважає, що в цій частині позов задоволенню не підлягає. Так, відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

П.4 Договорів поруки встановлено, що у випадку невиконання Боржником зобовязань за Кредитним договором, Боржник і Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники.

Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

П.24 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання у повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу.

Предявленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і предявлення до нього позову. При цьому в разі предявлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобовязання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобовязань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

З договорів поруки вбачається, що в них не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 10) про їх дію до повного виконання зобов'язань за Кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

У кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання чітко визначений - строком повного погашення кредиту є 28.09.2012 року (пункт 2.4).

За таких обставин у Хмельницької ощадної кредитної спілки виникло право пред'явити вимогу до поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про виконання порушеного зобов'язання боржника ОСОБА_5 протягом наступних 6 місяців після 28.09.2012 року.

Із матеріалів справи вбачається, що у звязку з невиконанням умов договору щодо повернення кредиту 18.12.2014 року за вих. №271 кредитна спілка направляла повідомлення вимогу поручителю ОСОБА_3 про погашення кредиту в сумі 39577,31 грн. (а.с.38).

Аналогічна вимога направлялася поручителю ОСОБА_2 18.12.2014 року за вих. № 272 (а.с. 35), тобто, вже після спливу строків встановлених ч. 4 сит. 559 ЦК України, тому суд вважає, що строк припинення поруки починає текти з дати строку виконання основного зобовязання 28 вересня 2012 року.

Вимогу до поручителів спілка пред'явила лише 09.06.2015 року, тобто вже після спливу встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку. Поновити строк не просила, поважних причин пропуску строку не вказала.

При таких обставинах відсутні підстави для стягнення заборгованості в солідарному порядку з поручителів.

Судові витрати Хмельницької ощадної кредитної спілки підлягають стягненню з ОСОБА_1 пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 202, 215, 239, 241, 526, 549, 551, 559, 611, 625 ЦК України, ст. ст. 10,11,212-215 ЦПК України, п.п. 1.1-3.6, 6.1 Кредитного договору, п.п. 2, 4, 10 Договору поруки, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов Хмельницької ощадної кредитної спілки задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованої та проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серія НВ №339036 виданий 05 січня 2005 року Білогірським РВ УМВС України в Хмельницькій області, ІПН НОМЕР_2, на користь Хмельницької ощадної кредитної спілки 37565,99 грн. заборгованості, з них неповернений кредит в сумі 7522,24 грн., пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань по сплаті боргу в розмірі 7070,90 грн., проценти за користування кредитом в сумі 20750,03 грн. та інфляційні втрати по основній сумі виданого кредиту в розмірі 2222,82 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Хмельницької ощадної кредитної спілки 375,65 грн. оплаченого судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог Хмельницькій ощадній кредитній спілці відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Хмельницької області через Білогірський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня одержання копії рішення.

Суддя підпис ОСОБА_6

З оригіналом згідно.

Суддя Білогірського районного суду

Хмельницької області ОСОБА_6