Справа № 2/593/349/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" серпня 2015 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої - судді Данилів О.М.

при секретарі Паньків М.М.

за участі позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережанах справу за позовом ОСОБА_1 до Урманської сільської ради Бережанського району про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка, вказуючи, що після смерті її матері ОСОБА_2 залишилось спадкове майно у вигляді 1/3 частини будинковолодіння, що в селі Урмань Бережанського району на вул. Зелена, 92, і хоч згідно заповіту вона є єдиним спадкоємцем цієї спадщини, однак розпорядитись нею не може, бо нотконтора відмовила їй у видачі свідоцтва на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу про належність спадкодавиці частини вищезазначеного будинковолодіння, звернулася до суду з позовом, яким просить визнати за нею право власності на вказане спадкове майно.

В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити.

Представник Урманської сільської ради у судове засідання не з`явився, представив суду заяву, у якій просить справу розглядати у його відсутності, вважає підставними позовні вимоги позивачки, а тому заперечень щодо їх задоволення не має.

Суд, розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачки та взявши до уваги письмову заяву відповідача і дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав.

У відповідності із Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року спадкові відносини регулюються правилами Цивільного кодексу, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР.

Згідно із ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, а оскільки матір позивачки ОСОБА_2 Павлівнапомерла 11 лютого 2003 року, то даний спір слід вирішувати, керуючись цивільним кодексомУкраїнської РСР.

Згідно ст. ст. 524, 534, 548 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; кожен громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або його частину одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом; для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; а згідно ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Судом встановлено, що на день відкриття спадщини позивачка разом із своїм чоловіком та матір»ю проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1, на вул.Зелена, 92 і їм трьом на праві спільної сумісної власності належало вищевказане будинковолодіння по 1/3 частині кожному.

Цей факт підтверджується показами позивачки, оглянутими та долученими до матеріалів справи документами: свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок, що було видане виконавчим комітетом Бережанської районної ради народних депутатів 10 грудня 1987 року, довідкою № 341, виданою 1 липня 2015 року Урманською сільською радою, інформаційною довідкою за № 100, виданою 14 липня 2015 року Бережанським ОК МБТІ та технічним паспортом на садибний житловий будинок, що був виготовлений 10 липня 2015 року Бережанським ОК МБТІ за реєстровим № 79, відповідно до інвентаризаційної справа № 167.

Із свідоцтва про смерть видно, що мама позивачки ОСОБА_2 померла 11 лютого 2003 року. Після її смерті відкрилася спадщина, у склад якої поряд з іншим майном, входило також і 1/3 частина будинковолодіння, що розміщене на вул. Зелена, 92 в селі Урмань Бережанського району.

Судом також встановлено, що 22 березня 2000 року мама позивачки ОСОБА_2 все належне їй майно заповіла позивачці ОСОБА_1. Даний факт підтверджується оглянутим та долученим до матеріалів справи заповітом.

В зв`язку з тим, що матірпозивачки на випадок своєї смерті розпорядилася належним їй майном та склала на користь позивачки заповіт, то саме позивачка є спадкоємцем спадкового майна, належного спадкодавиці.

Із пояснень позивачки видно, що вона постійно і на час відкриття спадщини проживала разом із матірю, а тому після її смерті вступила в управління спадковим майном і прийняла спадщину та звернувшись із заявою в держнотконтору, вже переоформила на себе належні матері грошові вклади, земельну частку (пай) та майновий пай, однак через відсутність правовстановлюючого документу на імя спадкодавиці про належність їй зазначеної частини вищевказаного будинковолодіння, не мала можливості переоформити її на себе.

Зазначений факт підтверджується письмовим повідомленням Бережанської держнотконтори за № 783/02-14 від 24 липня 2015 року та постановою Бережанської дежавної нотаріальної контори від 26 червня 2015 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Таким чином, поскільки в судовому засіданні доведено, що позивачка згідно заповіту є єдиним спадкоємцем належної спадкодавиці майна, і хоч фактично вона прийняла спадщину, однак через відсутність правовстановлюючого документу про належність спадкодавиці частини вищевказаного будинковолодіння, не мала можливості офіційно переоформити спадщину на себе, тому суд вважає необхідним задоволити позовні вимоги позивачки і визнати за нею право на спадкове майно, що залишилося після смерті її матері.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст.3, 10, 14, 57-60, 174, 212- 215, 292, 294 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, ст. ст. 524, 534, 548, 549 ЦК Української РСР , суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за заповітом, що залишилося після смерті її матері ОСОБА_2, яка померла 11 лютого 2003 року, а саме:

- на 1/3 частину житлового будинку із відповідною чатиною надвірних будівель, що розміщені в селі Урмань Бережанського району Тернопільської області, на вул. Зелена, 92.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Бережанський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бережанського

районного суду Тернопільської області ОСОБА_3