Справа № 761/9807/15-ц
Провадження №2/761/4809/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20 липня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарі Панасенко Ж.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, про надання дозволу на багаторазовий тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - Позивач) в березні 2015 року звернулася з позовом до ОСОБА_2 (далі - Відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державна адміністрація (далі - Третя особа), про надання дозволу на багаторазовий тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала із Відповідачем у шлюбі по 27 квітня 2010 року. Вказує, що вони мають малолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання шлюбу проживає з її батьками в м. Сімферополі та навчається в четвертому класі середньої школи № 4 м. Сімферополя. Вказує, що вона проживає в м. Києві з другим чоловіком та сином ОСОБА_5 і, що вони бажають на канікули забрати дочку ОСОБА_4 до себе в м. Київ. Однак Відповідач перешкоджає цьому і не надає нотаріальної згоди для виїзду дочки в Україну. Вважає, що така поведінка Відповідача шкодить інтересам дочки і, що останній зловживає своїми батьківськими правами, обмежуючи можливості дитини та її право на відпочинок та оздоровлення. Просила суд ухвалити судове рішення, яким надати їй дозвіл на виїзд дочки ОСОБА_4 за кордон без дозволу її батька ОСОБА_2 до її повноліття та дозволити їй або її офіційному представникові без згоди батька оформити документи для тимчасового виїзду або супроводу дочки за межі України, до досягнення нею повноліття.

Згідно ухвали Апеляційного суду м. Києва від 23 березня 2015 року, підсудність вказаної справи визначена Шевченківському районному суду м. Києва.

В ході розгляду справи, Позивач, в особі свого представника, подала заяву 30.06.2015 року про зменшення позовних вимог та просила суд ухвалити судове рішення, яким надати дозвіл на багаторазовий виїзд малолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 за межі України, строком до досягнення ОСОБА_4 шістнадцятирічного віку у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 або уповноваженої нею особи.

У судовому засіданні представник Позивача позовну заяву, з урахуванням уточнень позовних вимог від 30.06.2015, підтримала у повному обсязі. Просила суд позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився. Про місце, день та час судового розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив, пояснень на позов, клопотання про відкладення судового розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність, до суду не подавав.

Представник Третьої особи у судовому засіданні позов підтримала. Просила суд позов задовольнити.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши і оцінивши в сукупності надані докази, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Позивач та Відповідач перебували в шлюбі та який було розірвано 27 квітня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.17).

Сторони мають малолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6), яка на даний час проживає у батьків Позивача в м. Сімферополі, де навчається у четвертому класі.

Згідно наявних в матеріалах справи доказів, Позивач повторно зареєструвала шлюб із ОСОБА_7, разом із яким та сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, проживають в м. Києві (а.с. 4-16, 20-21).

Згідно Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що окупованою територією є сухопутна територія Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, внутрішні води України цих територій тощо.

Судом встановлено, що через особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території та материкової частини України Позивача та її малолітню дочку ОСОБА_4, через державний кордон без дозволу Відповідача, який є батьком дитини, не пропускають.

Згідно витягу із протоколу № 13 засідання комісії з питань захисту прав дитини при Шевченківській районній в місті Києві державній адміністрації від 8 липня 2015 року, комісія не заперечує проти тимчасового виїзду за кордон без згоди батька (Відповідача у справі) в цілях оздоровлення та відпочинку.

За змістом Преамбули Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенції), ратифікованої Верховною Радою Української РСР 27 лютого 1991 року, Організація Об'єднаних Націй в Загальній декларації прав людини проголосила, що діти мають право на особливе піклування і допомогу.

Відповідно до Статті 3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частини 3 статті 313 Цивільного кодексу України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно із пунктом 5 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон.

За відсутності згоди одного із батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

З огляду на викладене, керуючись в першу чергу принципом якнайкращого забезпечення інтересів дитини, суд вважає за можливе задовольнити позов повністю.

Відповідно до вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, із Відповідача на користь Позивача підлягають стягненню судові витрати, пов'язані із розглядом справи у розмірі 243 грн. 60 коп.

З огляду на викладене, на підставі Преамбули та Статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, статті 313 Цивільного кодексу України, Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», керуючись статтями 6, 10, 11, 13, 60, 88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, про надання дозволу на багаторазовий тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька - з а д о в о л ь н и т и.

Надати ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт НОМЕР_3, виданий Центральним РВ у м. Сімферополі ГУ ДМС України в АР Крим 08 лютого 2014 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2,) дозвіл на багаторазовий тимчасовий виїзд за межі України її дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі матері - ОСОБА_1, або уповноваженої нею особи, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути із ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судові витрати, пов'язані із розглядом справи, у розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом м. Києва, якщо воно не буде скасоване.

СУДДЯ :