Справа № 6/243/226/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

11 серпня 2015 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючого судді Кузнецова Р.В.

При секретарі Малиновській І.Ю.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Словянська справу за заявою ОСОБА_1 до Відділу Державної виконавчої служби Слов»янського міськрайонного управління юстиції, про зняття арешту,

ВСТАНОВИВ:

24 липня 2015 року у Словянський міськрайонний суд звернувся ОСОБА_1, з заявою до Відділу Державної виконавчої служби Слов»янського міськрайонного управління юстиції про скасування арешту, і просить скасувати арешт № 9699704, постанова № 46610252 від 03 березня 2015 року та № 5294254, постанова № 30048842 від 08.02.2014року.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_2 свою заяву підтримав, просив її задовольнити в повному обсязі, надав па підтвердження своєї заяви копію повного рішення тексту Апеляційного суду Донецької області від 23 липня 2015 року та копію свідоцтва про право власності ОСОБА_1 на нежитлову будівлю з тамбуром, ганком, контейнером та кіоском, розташованої за адресою: Донецька область, м.Слов»янськ, вул.Свободи, 13.

Представник Слов»янського ВДВС Слов»янського міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_3, не заперечувала проти задоволення даної заяви, надала постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, з яких вбачається, що накладено арешт на все майно , що належить боржнику.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч.3 п. 5 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» - державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

З наданих державним виконавцем постанов, а саме постанови від 03.03.2015 року, з якої вбачається, що Слов»янським міськрайонним судом Донецької області видано виконавчий лист № 2/0544/64 від 24.07.2012 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 суми боргу за договором позики у розмірі 119481, 00 грн., 3% річних за користування коштами в сумі 4735.27 грн., судових витрат в сумі 1362,16 грн., а також понесених судових витрат на отримання правової допомоги в сумі 1493, 81 грн.. Залишок боргу за виконавчим документом 124028, 45 грн., та відповідно до цієї постанови було накладено арешт на все майно, що належить боржнику; постанови від 08.04.2014 року, з якої вбачається, що Слов»янським міськрайонним судом Донецької області видано виконавчий лист № 2-393 від 04.03.2011 року про стягнення суми боргу з ОСОБА_6 суми боргу на користь ПАТ «Кредитпромбанк» в розмірі 177356,67 грн., та відповідно до цієї постанови було накладено арешт на все майно, що належить боржнику. Однак ні з пояснень представника ВДВС ОСОБА_3, ні з доданих нею копій документів не вбачається, що постановами державних виконавців Молжанінової Р.М. та Макарової Л.М., накладено арешт конкретно на будівлю з тамбуром, ганком, контейнером та кіоском, розташованої за адресою: Донецька область, м.Слов»янськ, вул.Свободи, 13, з якої заявник ОСОБА_1 просить зняти арешт.

Згідно ч.1 ст. 60 Закону України «Про виконачве провадження» - особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про зняття арешту та надав в судовому засіданні копію свідоцтва про право власності від 25 березня 2014 року, засвідченого Державним нотаріусом першої Слов»янської Державної нотаріальної контори, ОСОБА_7, про те, що йому ОСОБА_1 належить на праві власності майно, нежитлова будівля з тамбуром, ганком, контейнером та кіоском, розташованої за адресою: Донецька область, м.Слов»янськ, вул.Свободи, 13.

Однак, на прохання суду, надати оригінал вищевказаного свідоцтва та підтвердити реєстрацію цього свідоцтва Державним реєстратором, ОСОБА_1 не надав суду відповідні докази та документи.

Згідно з ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається із заяв про зняття арешту, поданими заявником ОСОБА_1, ним взагалі в заявах не вказані підстави для зняття арешту та не доведені обставини зняття арешту, а також не підтверджені вимоги будь-якими доказами. Посилання ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Донецької області від 23.07.2015 року, не доводить його вимог про зняття арешту.

Згідно вимог ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.; ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з заяв ОСОБА_1 їм не наведено обставин і не надано доказів, які б обґрунтовували подані ним заяви та викладені в них вимоги. Тому суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяв ОСОБА_1 про зняття арешту.

Крім того, суд також вважає, що представник ВДВС Слов»янського міськрайонного управління юстиції старший державний виконавець Молжанінова Р.М. не довела в суді, та не надала доказів стосовно того, чи виконані на даний час виконавчі листи № 46610252 від 03.03.2015 року та № 30048842 від 08.04.2014 року, та чи закриті на даний час вищевказані виконавчі провадження.

Відповідно до ч.3 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» - З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

Виходячи з цього суд вважає, можливим рекомендувати заявнику ОСОБА_1 звернутись з відповідною заявою до начальники відділу державної виконавчої служби Слов»янського міськрайонного управління юстиції, або оформити відповідно до вимог ст.ст. 118-120 ЦПК України відповідну позовну заяву та звернутися з нею до Слов»янського міськрайонного суду Донецької області.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.10, 57, 58, 60, 209, 212, 213, 214, 215, 224-226 ЦПК України, ЦПК України, ст.ст. 11, 60 Закону України «Про виконавче провадження», суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_2 до Відділу Державної виконавчої служби Слов»янського міськрайонного управління юстиції відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення складено в одному екземплярі в нарадчій кімнаті.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду ОСОБА_8