АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
провадження № 22ц/790/5065/15 Головуючий 1 інст. - Сорока О.П.
Справа №646/6002/15-ц Доповідач - Шаповал Н.М.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Шаповал Н.М.,

суддів: Котелевець А.В.,

Кіпенка І.С.,

за участю секретаря - Макаренко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову зазначила, що позивачка набула права власності на вище зазначений будинок в порядку спадкування після смерті чоловіка - ОСОБА_5 Відповідачі не є родичами ОСОБА_2, жодного дня у будинку не проживали, речей не мають, їх реєстрація заважає їй оформити субсидію.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27 травня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 - залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вказує, що вона є єдиною спадкоємицею після смерті чоловіка та прийняла спадщину, оскільки з 1965 року і по цей час проживає і зареєстрована у будинку, тоді як відповідачі більше 20 років в ньому не проживають, особистих речей там не мають.

Перевіряючи законність і обґрунтованість судового рішення відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України - у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід скасувати з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. ст. 309 ЦПК України.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходи з того, що позовні вимоги є передчасними, оскільки відсутні відомості про набуття позивачкою права власності на домоволодіння.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може.

Статтею 41 Конституції України, ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого май на будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України).

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що ? частина житлового будинку АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_5 та ? частина за його матір'ю, ОСОБА_6 (а.с.11).

За згодою ОСОБА_5 у 1988 році у домоволодінні АДРЕСА_1 зареєстровано ОСОБА_3, а у 1986 році - ОСОБА_4 Відповідачі зареєстровані були формально, жодного дня у будинку не проживали.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_5 (а.с.10).

Позивачка, ОСОБА_2, проживає і зареєстрована у АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї.

На підставі вищевказаної статті ОСОБА_5 прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_6, а позивачка, ОСОБА_2, прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, ОСОБА_5

Верховний Суд України у своїй постанові №6-164 цс 12 від 23 січня 2013 року, ухваленої з підстав, передбачених ч. 1 ст.355 ЦПК України, зазначив, що прийнявши у встановленому порядку спадщину, спадкоємець, з часу її відкриття, набуває речові права на неї - право володіння та право користування. Право розпорядження нерухомим спадковим майном виникає у спадкоємця з часу державної реєстрації такого майна.

Так, ОСОБА_2 набула право володіння та право користування житловим будинком АДРЕСА_1, в якому проживає та зареєстрована.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб, і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Матеріали справи містять акт вуличного комітету від 24 квітня 2015 року, де засвідчено, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ніколи не проживали у АДРЕСА_1, їх речей у вказаному домоволодінні немає (а.с.6).

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8. зазначили в суді апеляційної інстанції, що ніколи не бачили відповідачів у спірному житловому будинку. Також, їм відомо, що останні були лише зареєстровані та ніколи не проживали на зазначеній житловій площі.

Позивачка в суді апеляційної інстанції зазначила, що давала згоду на реєстрацію відповідачів, як членів сім'ї.

Частина 2 статті 405 ЦК України передбачає, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що відповідачі в спірному будинку не проживають, особистих речей в ньому не мають.

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Таким чином, суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, що є підставою для скасування рішення суду з ухваленням нового рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Доводи апеляційної скарги підтверджуються матеріалами справи та вимогами чинного законодавства.

За таких обставин судова колегія відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст.. 309 ЦПК України вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 4 ч. 1 ст..309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27 травня 2015 року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловою площею у будинку АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., по 121 грн. 80 коп. з кожного.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом,

Суддя -