Справа № 583/971/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2015 року м. Охтирка

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі: головуючого Мовчан Н.В., за участі секретаря Статівки О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Охтирського міськрайонного суду Сумської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на ремонт та утримання майна, -

встановив:

30.03.2015р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь 1/2 частину понесених ним витрат на утримання, ремонт та відновлення спільного легкового автомобіля НОМЕР_1 у розмірі 5171,50грн. Свої вимоги мотивує тим, що з 12.11.1995р. по 06.03.2007р. перебував у шлюбі з ОСОБА_2 В серпні 2011р. позивачка разом зі своїм сином від першого шлюбу ОСОБА_3 насильно забрали у позивача автомобіль НОМЕР_2 з причепом, а також комплект ключів від автомобілю. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 01.06.2012р. зобовязано ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні майном, в тому числі, автомобілем та причепом до нього. 07 вересня 2012року вказане судове рішення було виконане. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20.09.2012р. визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 легковий автомобіль НОМЕР_3, 2004року випуску та автомобільний причеп. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30.10.2013р. визначено ідеальні частки обох співвласників ОСОБА_2 та ОСОБА_1 автомобіля та причепу до нього по 1/2 частини за кожним. З метою приведення автомобіля у нормальний стан та проведення регламентних робіт по заміні зношених та несправних деталей на нові, позивачем за свої власні кошти були придбані нові запчастини всього на загальну суму 7103,00грн. Крім цього було здійснено заміну старих та зношених деталей на приватному СТО, через що були понесенні витрати на оплату праці автослюсаря у розмірі 3240,00 грн. Таким чином, позивачем за власні кошти повністю відремонтований пошкоджений неналежною експлуатацією ОСОБА_2 за період її володіння та використання з 2009 по 2012 роки автомобіль. На всі пропозиції позивача добровільно відшкодувати понесені ним витрати на ремонт спільного автомобілю, відповідачка відповідає відмовою, що і стало причиною звернення до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав повністю, та просив його задовольнити в підстав, викладених в ньому. Пояснив, що у 2009 році він отримав травму, став інвалідом 2 групи, тому з 2009 по 2012 роки автомобілем користувалась відповідачка та її син від першого шлюбу ОСОБА_3 Ремонтні роботи здійснював у період з 2012 по 2013роки, а 17.05.2015р. змінив замок.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_5, якого підтримала відповідачка, в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що під час розгляду справи № 583/2666/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення часток у спільній сумісній власності та розподіл майна, проведена автотоварознавча експертиза № 20/164/2013 від 15.10.2013р., згідно якої на час проведення експертизи дефекти легкового автомобіля НОМЕР_3, 2004року випуску, відсутні, тому необхідності в проведенні ремонтних робіт не було. ОСОБА_2 не вміє керувати автомобілем, тому в період з 2009 по 2012р. автомобіль стояв у гаражі. Після отримання травми позивачем, його рідний брат керував автомобілем, коли возив ОСОБА_1 до лікарів. Вважає недопустимими та неналежними докази позивача щодо купівлі запчастин та проведення ремонтних робіт, оскільки чеки датовані 2015роком, тоді як позивач стверджує, що придбавав деталі та ремонтував автомобіль у 2012-2013роках. Зауважив, що ФОП ОСОБА_6, який надав розписку про проведення ремонту автомобіля, зареєструвався як підприємець лише у 2014році. Просив застосувати строк позовної давності.

Суд, вислухавши пояснення сторін, представника відповідачки, надавши оцінку доказам по справі, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 01.06.2012р. зобовязано ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні майном, в тому числі, автомобілем ЗАЗ 110308 д/н 63732СА та причепом до нього ПФ 01 Ферман, д/н ВМ 1585ХХ, а також повернути ОСОБА_1 ключі від цього автомобіля.(а.с.4-5)

У вересня 2012року вказане судове рішення було виконане, автомобіль повернено ОСОБА_1, що не заперечують сторони по справі.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30.10.2013р. по справі № 583/2666/13-ц визначено ідеальні частки за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на автомобіль ЗАЗ 110308 д/н 63732СА та автомобільного причепу по 1/2 частині за кожним, що підтверджується матеріалами справи.(а.с.7-8)

Відповідно до ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Водночас, частиною пятою статті 357 ЦК України встановлено, що поліпшення спільного майна, які можна відокремити, є власністю того з співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст.ст. 57, 58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

На підтвердження придбання запчастин для ремонту автомобіля, позивачем надані копії товарних чеків № 67-69 від 12.02.2015р. на загальну суму 5 383,00грн. з печаткою ФОП ОСОБА_7 та копію розрахункової квитанції серії АААБ від 20.08.2012р. з печаткою ПП ОСОБА_8, згідно якої проведено вулканізацію на суму 1720,00грн. (а.с. 9-10) Крім того, надано розписку за підписом ФОП ОСОБА_9 від 13.02.2015р. про проведені ремонтні роботи по автомобілю ЗАЗ 110308 д/н 63732 на суму 3240,00грн., що підтверджується матеріалами справи.(а.с.11-12)

В судовому засіданні позивач, пояснив, що придбання деталей та їх установка були проведені у 2012-2013роках, однак за підтверджуючими документами від звернувся лише у лютому 2015року. Пояснити дані розбіжності та чому йому не надали дублікати розрахункових документів з фактичною датою надання послуг, позивач не зміг.

З огляду на викладене, керуючись ч.3 ст. 58 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, а саме: копії товарних чеків № 67-69 від 12.02.2015р., копію розрахункової квитанції серії АААБ від 20.08.2012р. та розписку від 13.02.2015р. про проведені ремонтні роботи по автомобілю ЗАЗ 110308 д/н 63732 на суму 3240,00грн., оскільки позивачем не доведено їх належність щодо предмета доказування.

Обгрунтовуючи заперечення на позов, представник ОСОБА_2 надав копію автотоварознавчої експертизи № 20/164/2013 від 15.10.2013р. автомобіля ЗАЗ 110308 д/н 63732СА, яка призначена під час розгляду цивільної справі № 583/2666/13-ц. (а.с.56- 66). Згідно вказаного висновку експертиза була проведена в період з 10 по 15 жовтня 2013р. та за результатами огляду автомобіля ЗАЗ 110308 д/н 63732СА встановлені дефекти експлуатаційного характеру: пошкодження лакофарбового покриття складових кузова ( дверка передня та задня пр.), вмятина без пошкодження лакофарбового покриття капоту, та дефекти аварійного характеру: складові кузова відновлювались ремонтом ( дверка задня зл.), пошкодження вітрового скла. Не усунуті пошкодження аварійного характеру та в комплекті КТЗ не встановлено. Згідно наданих експерту власником пояснень додаткове обладнання встановлене при купівлі ТЗ. (а.с. 58 на звороті)

Із пояснень обох сторін встановлено, що позивач ремонт автомобіля провів самостійно, без отримання дозволу відповідача, як співвласника. Позивач ОСОБА_1 також підтвердив, що з дати передачі йому автомобіля, тобто з 07.09.2012р., ОСОБА_2 автомобілем не користувалася, що не заперечувала і відповідачка.

З огляду на викладене, враховуючи, що ремонт автомобіля проведено без дозволу іншого співвласника, а встановлені позивачем деталі можуть бути відокремлені, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст. ст. 10, 58, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 07 серпня 2015року.

Суддя

Охтирського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_10