Справа № 462/6574/14 Головуючий у 1 інстанції: Боровков Д.О.
Провадження № 22-ц/783/4558/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г., Савуляка Р.В.

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 13 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_3 до ОСОБА_6, ОСОБА_4, треті особи: Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7, Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_8, Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський банк розвитку» про визнання договору купівлі продажу недійсним, -

встановила:

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 13 травня 2015 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 31 травня 2012 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрованого в реєстрі за №1331.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_4 ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є незаконним, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що суд першої інстанції повідомив про клопотання експерта тільки сторону позивача, тоді як інші учасники повідомлені не були, про що свідчить відсутність відповідних листів та інших форм інформування в матеріалах цивільної справи. Вважає, що таким чином суд надав протиправну, всупереч вимогам закону перевагу позивачу в доказуванні. Зазначає, що висновок почеркознавчої експертизи не можна вважати допустимим доказом, оскільки він здобутий з порушенням закону, а відтак відповідач вважає, що факт підпису заяви не позивачем не доведено.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_3 на заперечення апеляційної скарги, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги та предявлених позовних вимог законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

У вересні 2014 року ОСОБА_5 подала вказаний позов про визнання договору купівлі продажу квартиринедійсним.

Судом встановлено, що 30.04.1998 року між позивачем ОСОБА_5 та відповідачем ОСОБА_6 було укладено шлюб.

26.05.2011 року ОСОБА_6 набув право власності на квартиру №1 в будинку №37-а у м. Львові на підставі рішення Залізничного районного суду м. Львова від 12.05.2011 року, що підтверджується витягом про державну реєстрації про державну реєстрацію прав, виданого ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» № 30097390.

31.05.2012 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 31 травня 2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрованого в реєстрі за № 1331.

Відповідно до матеріалів нотаріальної справи, наданих суду приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7, під час укладання зазначеного договору приватному нотаріусу була надана заява ОСОБА_5 про надання згоди її чоловіку ОСОБА_6 на укладання договору купівлі (продажу) будь-якого нерухомого та/або рухомого майна на території України, за ціну і на умовах мені відомих, посвідчена 25.03.2011 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстровано в реєстрі за № 397.

Задовольняючи позов районний суд виходив з того, що підпис від імені ОСОБА_5 та рукописний запис «Турчин Лариса Олегівна», які містяться в графі «підпис» на заяві-згоді на укладення договору купівлі-продажу будь-якого нерухомого майна ОСОБА_6, яка посвідчена 25.03.2011р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_8, виконані не ОСОБА_5, а іншою особою.

Оскільки договір купівлі-продажу квартири від 31.05.2012 року укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 був укладений з порушенням вимог ст.ст. 60,65 СК України та порушує права ОСОБА_5 на спільне майно подружжя, суд визнав даний договір недійсним.

З такими висновками суду погоджується судова колегія виходячи з наступного.

Згідно з положеннями частин 1, 2 статті 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово (частина 3 статті 65 СК України).

Встановлено, що договір купівлі-продажу квартири від 31.05.2012 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_4, був вчинений з порушенням вказаних вимог СК України, так як ОСОБА_5 згоди її чоловіку ОСОБА_6 на укладання договору купівлі не давала.

Апелянт вказує на те, що суд не вправі був приймати до уваги висновок судово-криміналістичної експертизи дослідження почерку та підписів № 4892 від 20.02.2015 року з врахуванням того, що був порушений порядок представлення експерту вільних зразків підпису ОСОБА_5

Провіряючи ці посилання апелянта, судова колегія встановила, що в судовому засіданні 5 грудня 2014 року з участю представників сторін була призначена судова-криміналістична експертиза щодо підпису ОСОБА_5О.(а.с.89-90).

Оскільки були відсутні вільні зразки підпису ОСОБА_5, судовий експерт 18.12.2014 року направив на адресу суду листа з вимогою надіслати такі зразки підпису ОСОБА_5О.(а.с.106).

3.02.2015 року на цю вимогу направлена відповідь суду з долученими вільними зразками підпису ОСОБА_5 (а.с.97-103). При цьому представник позивача представив суду ці зразки підпису.

Таким чином саме судом на вимогу експерта представлені на експертизу вільні зразки підпису ОСОБА_5

Відповідно до п. 1.4 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 8 жовтня 1998 року (із змінами та доповненнями) перед приєднанням вільних та умовно-вільних зразків до матеріалів справи орган, який призначив експертизу (залучив експерта) повинен пред'явити їх особі, яка підлягає ідентифікації, а потім позначити кожний зразок, тобто указати, що це вільний зразок почерку (підпису) певної особи (указати її прізвище, ім'я, по батькові), та посвідчити це своїм підписом.

Вбачається, що суд не позначив кожний вільний зразок підпису ОСОБА_5, однак було відомо, що вони достовірно виконані нею.

Отже при направленні експерту вільних зразків підпису ОСОБА_5судом допущено порушення, однак ці порушення не є суттєвими та не вплинули на результат експертизи.

Після проведення експертизи відбулись судові засідання 25.03.2015 року, 30.03.2015 року та 15.05.2015 року під час яких представник ОСОБА_4 ОСОБА_2 не заявляв клопотань про призначення повторної чи додаткової експертизи щодо підпису ОСОБА_5 та не заявляв будь-яких претензій щодо порушення порядку представлення експерту вільних зразків підпису ОСОБА_5

Отже ним визнавалось та обставина, що судом належно виконана вимога експерта про направлення на експертизу вільних зразків підпису ОСОБА_5

Не представлено жодних доказів про те, що вказані вільні зразки підпису ОСОБА_5 їй не належать.

Згідно з ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Статтею 150 ЦПК України передбачено, що, якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам). Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Під час розгляду справи в апеляційному суді не заявлено клопотання про призначення експертизи, хоча таке право ОСОБА_2 у відповідності до вимог ч.4 ст.10 ЦПК України, судовою колегією розяснено.

В засіданні судової колегії він пояснив, що не погоджував це питання з ОСОБА_4, а тому з власної ініціативи не може заявляти таке клопотання.

Тому з врахуванням цих обставин судова колегія прийшла до висновку, що ці порушення не є суттєвими та не вплинули на результат експертизи, а також при цьому відсутні факти порушення прав і законних інтересів ОСОБА_4, та що суд не порушив принципи цивільного судочинства щодо змагальності, всебічності та повноти розгляду справи.

Немає підстав вважати, що висновок експертизи ґрунтується на припущеннях.

Судова колегія враховує і те, що ОСОБА_6 рішення суду не оскаржив, а отже погодився з висновками суду.

Крім того відповідно до ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду.

Отже колегія суддів дійшла до висновку, що доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, а тому рішення суду слід залишити без змін, так як таке ухвалене при повному з"ясуванні судом обставин справи та при відповідному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки суд першої інстанції повно та всебічно з"ясував обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1ч.1ст. 314, ст.315, ст.317 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 13 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвали законної сили.

Головуючий: Бермес І.В.

Судді: Мусіна Т.Г.

ОСОБА_9