Справа № 523/5156/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" серпня 2015 р.

Суворовський районний суд м. Одеси

у складі головуючої судді - Середи І.В.,

при секретарі - Строіч Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 30.10.2014 р., в м.Одесі на перехресті вулиць Хутірської та Грушевського. В обґрунтування вимог позивач вказував на те, що в результаті порушення ОСОБА_3 п.16.6 Правил дорожнього руху, на перехресті вул.Хутірська та Грушевського, він, керуючи автомобілем «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_3, виконуючи поворот ліворуч, не надав перевагу у русі автомобілю марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1, який рухався прямо в зустрічному напрямку, внаслідок чого скоїв з ним зіткнення. В результаті пошкодження автомобіля позивачу заподіяна матеріальна шкода. Аварійним сертифікатом №165-12/14 від 16.12.2014 р. встановлено, що вартість відновлювального ремонту ТЗ позивача складає 136031,13 грн. Вартість відновлювального ремонту, з урахуванням фізичного зносу, складає 47330,41 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність водія ТЗ «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_3 на момент ДТП не була застрахована, тому ОСОБА_2 звернувся до М(т)СБУ з заявою про регламентну виплату. Позивачем неодноразово вчинялись спроби домовитись з винуватцем ДТП про відшкодування збитків, що не відшкодовуються М(т)СБУ в розмірі 88700,72 грн. до подання позовної заяви, але сума заподіяної шкоди не відшкодована. Також ОСОБА_2 просив стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 3000 грн., яка полягає в емоційних стражданнях, які довелось перенести позивачу, порушенні звичайного способу життя, негативному впливі на стан здоров'я, стражданнях, пов'язаних з ДТП. На тривалий період часу суттєво змінився спосіб життя, з'явилася необхідність у прикладенні зусиль для відновлення технічного стану автомобіля, дискомфортних умов пересування та існування.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, зазначених в позові та не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач, повідомлений належним чином, до зали судових засідань не з'явився, з заявами про відкладення розгляду справи не звертався.

Оскільки у справі достатньо матеріалів про взаємовідносини сторін, тому відповідно до положень ст.224 ЦПК України суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів.

Заслухавши представника позивача, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.10.2014р. о 16 год.40 хв., ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_3, по вул. Хутірськой на перехресті з вул.Грушевського в м. Одесі, на порушення п.16.6 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 р. №1306, виконуючи поворот ліворуч, не надав перевагу у русі автомобілю марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1, який рухався прямо в зустрічному напрямку, внаслідок чого скоїв з ним зіткнення.

Постановою Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 29.12.2014 року відповідач ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. у дохід держави (а.с.11).

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою (ч.4 ст.61 ЦПК України).

Отже, в результаті порушення відповідачем ОСОБА_3 п.16.6 Правил дорожнього руху автомобіль позивача отримав механічні пошкодження.

Відповідно до аварійного сертифікату №164-12/14 від 16.12.2014 р. відділу надання послуг з врегулювання збитків ТОВ МП «Універсал ЛТД» дослідження автомобіля марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1, складеного аварійним комісаром ОСОБА_1, вартість відновлювального ремонту вантажного фургона «Volkswagen LT 36», реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, без урахування коефіцієнта фізичного зносу складає 136031,13 грн.; коефіцієнт фізичного зносу складає 0,7, різниця між відновлювальним ремонтом та матеріальним збитком складає 88700,72 грн., вартість матеріального збитку складає 47330,41 грн.(а.с.12-15).

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст.1187 ЦК України передбачено, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Так, ст.1187 ЦК України встановлює особливого суб'єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки.

Як роз'яснено в п.6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил )

Згідно з вимогами ч.1 ст.22 Закону України «Про обов'язковe страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Нормою ст.29 Закону України «Про обов'язковe страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки дорожнього руху України).

Пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом від 24.11.2003 N 142/5/2092 Міністерства Юстиції України, визначено, що вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Згідно з вимогами ст.30 Закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п.п. "а" п.41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Отже, враховуючи вказані норми та оцінивши усі докази в сукупності суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення суми відшкодування, виходячи із розміру відновлювального ремонту є безпідставною, тому приймаючи до уваги здійснення оплати М(т)СБУ вартості матеріального збитку в розмірі 473330,41 грн, підстав для задоволення позову про стягнення різниці між відновлювальним ремонтом та матеріальним збитком в сумі 88700,72 грн. не має.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа, зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Як роз'яснено в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року з відповідними змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Завдання моральної шкоди ОСОБА_2 знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, що виразилося в пошкодженні належного йому майна, що в будь-якому випадку є моральним стражданням, пов'язаним з вимушеними змінами укладу життя пов'язаного із неможливістю певний час експлуатувати автомобіль внаслідок його пошкодженням та ремонту.

Суд, оцінюючи усі докази в сукупності, та враховуючи вказані норми вважає, що вимога по моральній шкоді підлягає задоволенню, оскільки позивач отримав душевні страждання, тому виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості розмір в 3000 грн. буде достатньою компенсацією за моральні переживання, перенесені позивачем.

Отже, підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 3000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди.

Крім того, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню судовий збір 243,60 грн. на користь позивача.

Керуючись ст.ст.10,11,58,60,88,212-215,224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, інн НОМЕР_2) моральну шкоду в розмірі 3000 грн. та судовий збір 243,60 грн..

В частині вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 88700,72 грн. відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м.Одеси протягом десяти днів з дня його оголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: