Справа № 296/5208/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" травня 2015 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого-судді Галасюка Р.А.,

при секретарі Могилевець В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 327 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2, в якому просила зобов'язати ОСОБА_2 укласти основний договір і на обґрунтування цього зазначала, що 09.04.2015 року між нею та ОСОБА_2 було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, жилою площею 85,3 кв.м., який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Донець Т.М., і зареєстрований в реєстрі за № 384. Відповідно до умов попереднього договору, в якості завдатку було сплачено ОСОБА_2 суму у розмірі 140 000,00 (сто сорок тисяч) гривень. Попереднім договором було встановлено строк до 15.04.2015 року для підписання основного договору, однак на момент подання позовної заяви основний договір укладено не було. ОСОБА_1 виконала усі необхідні і залежні від неї дії для укладення основного договору та письмово повідомила ОСОБА_2 про завершення строку для укладення письмового договору. Однак ОСОБА_2 в односторонньому порядку відмовився від виконання умов попереднього договору, та з його вини не було укладено в строк основний договір.

В подальшому ОСОБА_1 подала до суду заяву про зміну позовних вимог в яких просила визнати за нею право особистої приватної власності на квартиру квартири АДРЕСА_1, жилою площею 85,3 кв.м.. На підтвердження своїх позовних вимог посилалась на положення попереднього договору.

Позивачка подала до суду заяву у якій позов підтримала повністю із викладених в уточненні підстав та просила розглядати справу у її відсутність.

Відповідач також подав до суду заяву в якій позов визнав повністю із викладених у ньому підстав і також просив розглядати справу у його відсутність.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення при першій неявці відповідача, виходячи з наступного.

У ст.224 ЦПК України, законодавець визначив три умови при яких можливе ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів, а саме: 1. неявка в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений; 2. не надходження від нього заяви про розгляд справи за його відсутності; 3. при повідомленні причин неявки, визнання їх неповажними.

У ч.4 ст.169 ЦПК України, визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає, що ч.4 ст.169 ЦПК, має субсидіарний характер, про що свідчить позиція законодавця у частині першій цієї ж статті, де викладено, що суд відкладає розгляд справи при першій неявці в судове засідання сторони, лише за умови повідомлення нею причин неявки та визнання їх судом поважними.

В усіх інших випадках, зокрема при не повідомлені причин неявки, суд не обмежений законодавчо у праві ухвалення заочного рішення за першою неявкою відповідача при не повідомлені останнім причин своєї неявки або визнанні їх неповажними, що також знайшло своє підтвердження у ст. 224 ЦПК, яка прямо регулює інституцію заочного провадження і де жодних застережень щодо кількості неявок відповідача не має.

Таким чином, оскільки ч.4 ст.169 ЦПК, не являється імперативною нормою, і лише регулює дії суду за другою неявкою відповідача, якщо при першій ним було повідомлено причини неявки, які судом були визнані поважними, є підстави дійти висновку про можливість ухвалення заочного рішення у даній справі за першої неявки відповідача, який у своїй заяві до суду не повідомив причин неявки в судове засідання.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В судовому засіданні встановлено, що 09.04.2015 р. між сторонами у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, жилою площею 85,3 кв.м., який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Донець Т.М., і зареєстрований у реєстрі за № 384. В якості завдатку ОСОБА_1 було сплачено ОСОБА_2 суму у розмірі 140 000,00 (сто сорок тисяч) гривень. Попереднім договором було встановлено строк до 15.04.2015 року для підписання основного договору. Однак відповідачем до вказаної дати не було підписано основний договір купівлі-продажу спірної квартири.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори.

У ч.1 ст.629 ЦК України зазначено наступне: «договір є обов'язковим для виконання сторонами».

Згідно ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням проведеним належним чином.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до п.10 вказаного попереднього договору купівлі-продажу спірної квартири у разі не укладення відповідачем основного договору позивач автоматично набуває право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1, жилою площею 85,3 кв.м..

Також відповідач позов визнав повністю, і згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, з врахуванням вимог ст.61 ЦПК України про те, що вищенаведена обставина доказуванню не підлягає.

У ст.1 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий розгляд справ і вирішення спорів з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦПК України одним з способів захисту своїх цивільних прав та інтересів може бути визнання права власності.

Згідно з умовами ч. 2 ст. 331 ЦК України: «якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації»,

Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Положення ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України вказують на наступне: «право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з положеннями ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання за позивачем права особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1, жилою площею 85,3 кв.м., є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 11, 328, 331, 392, 525, 526, 530, 599, 629 ЦК України, ст. ст. 10, 16, 30, 57, 60, 61, 179, 202, 224, 225 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1, жилою площею 85,3 кв.м..

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Cуддя Р. А. Галасюк