АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/2980/15-ц Номер провадження 22-ц/786/3915/15Головуючий у 1-й інстанції Якимець Т. Є. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Одринської Т.В.,

Суддів: Карпушина Г.Л., Корнієнка В.І.,

При секретарі: Коротун І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_4 про стягнення аліментів на дитину на час навчання ,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 жовтня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину на час навчання задоволено.

Починаючи з 30.06.2015 року стягувати аліменти з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, працює: Відокремлений підрозділ «Локомотивне депо Кременчук» Державного підприємства «Південна залізниця», мешкає: Полтавська область, Кременчуцький район, с. Піщане, вул. Заводська, 11/15, в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, на її користь на час навчання в Полтавському юридичному інституті Національного юридичного університету імені ОСОБА_5, тобто до 30.06.2019 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 487 грн.20 коп.

З даним рішенням суду не погодився ОСОБА_2 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 жовтня 2015 року, в частині стягнення аліментів з 1/4 частини на 1/6 частину з усіх видів його заробітку та часу стягнення аліментів з 1.09.2015 року до закінчення навчання. Вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, а також таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неповно зясовано обставини, що мають значення для справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що повнолітня донька сторін ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3навчається на 1 курсі Полтавського юридичного інституту Національного юридичного університету ім. Ярослава Мудрого на контрактній основі на підставі договору про навчання №Д 51/52 від 29.07.2014 року. Строк навчання 4 роки, щорічно за навчання необхідно сплачувати 16780 грн.

В вересні-жовтні 2014 року ОСОБА_4 перебувала на лікуванні в Кременчуцькій першій міській лікарні ім. О.Т. Богаєвського, проходила консультацію в консультативній поліклініці ДУ «Національний інститут фтизіатрії і пульмонології ім. Ф.Г.Яновського національної Академії медичних наук України.

Згідно наказу № 90С від 26.12.2014 року студентці надана академічна відпустка терміном на 2014-2015 навчальний рік на підставі довідки ЛКК № 160/605 від 24.11.2014 року, що підтверджується довідкою Полтавського юридичного інституту № 265 від 15.06.2015 року .

Наказом № 72-С від 20.08.2015 року студентка ОСОБА_4 вважається такою, що приступила до навчання на 1 курс з 01.09.2015 року, що підтверджується довідкою Полтавського юридичного інституту № 597 від 21.09.2015 року.

В звязку з навчанням повнолітня ОСОБА_4 потребує матеріальної допомоги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції з врахуванням матеріального стану відповідача, позивачки, повнолітньої ОСОБА_4 виходив з того, що з відповідача ОСОБА_2 на утримання та на користь повнолітньої доньки ОСОБА_4 підлягають стягненню аліменти на час її навчання в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Дані правовідносини регулюються главою 16 Сімейного кодексу України.

Частиною першою ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Місцевим судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 працює, та має середній заробіток, який, за винятком податків, складає 3 605 грн., перебуває в шлюбі та має на утриманні малолітню доньку Анастасію, ІНФОРМАЦІЯ_4, мати відповідача - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, пенсіонерка та працює, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_6 а кв. 27.

Згідно довідки про доходи, ОСОБА_3 від 24.09.2015 року вбачається, що позивач працює вихователем в Дошкільному навчальному закладі №77, та має середній заробіток, який за винятком податків складає 2352 грн. (а.с.51).

Як пояснила в судовому засіданні позивач, мати відповідача є особою пенсійного віку, але продовжує працювати та має чоловіка, який також є пенсіонером і працює. Крім того, ОСОБА_2 не є єдиний син у матері, а має брата, який також зобовязаний допомагати батькам. Зазначила, що працюючи вихователем в дитячому садочку не має змоги самостійно утримувати доньку та сплачувати за її навчання.

Відповідно до п. 20 Постанови № 3 Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд, врахувавши вищезазначені норми права та обставини справи, обґрунтовано визначив розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача в розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходу щомісячно, а тому, доводи ОСОБА_7, щодо зміни розміру аліментів на 1/6 частини від усіх видів його заробітку щомісячно не спростовують вірних висновків місцевого суду.

Крім того, відповідно до ст.201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статтей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Так, ч.1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Таким чином, місцевий суд вірно вирішив питання про стягнення з відповідача аліментів саме з 30.06.2015 року, тобто дня звернення позивача до суду з даним позовом.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, тому задоволенню вони не підлягають.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів приходить до висновку, що при вирішенні спору по суті місцевим судом були вірно враховані та застосовані норми матеріального права, а також правильно встановлені фактичні обставини по справі та їм дано належну правову оцінку, тому підстав для скасування рішення немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_8 /підпис/ ОСОБА_9

Суддя апеляційного суду

Полтавської області _____________ ОСОБА_1

З оригіналом згідно: