Справа № 428/4209/15-ц
Провадження №2/428/1550/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2015 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Скочій Г.Д.,

при секретарі Голуб Т.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що з відповідачкою ОСОБА_2 (до шлюбу ОСОБА_4М.) з 2000 р. проживали однією сімєю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. В цей період вони вирішили придбати квартиру, так як збирались офіційно укласти шлюб та одружитись. 19.02.2002 р. приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу ОСОБА_5, реєстр. № 526 було зареєстровано право приватної спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (після укладення шлюбу ОСОБА_2) ОСОБА_6. Зазначене право власності було зареєстровано за ними відповідно до договору дарування, щоб уникнути зайвого оподаткування, фактично квартира була придбана за кошти ОСОБА_1 2006 року вони уклали шлюб. За час спільного проживання у шлюбі їх стосунки не склалися, постійно виникали сварки, у звязку із чим 27.11.2012 р. шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу вони деякий час проживали разом у квартирі за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Радянський,52/18. Між ними постійно виникали сварки та конфлікти, відповідач ОСОБА_2 постійно погрожувала йому та ледь не кожного дня викликала дільничих інспекторів та писала на нього скарги. За таких обставин та з метою уникнення конфліктних ситуацій він був вимушений на деякий час піти з квартири, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Починаючи з 2012 р. та по теперішній час він постійно намагався повернутись в квартиру, що належить йому та відповідачу на праві спільної сумісної власності, але відповідач ОСОБА_2 всіляко перешкоджає йому у цьому. Так, відповідач замінила замки у їх спільній квартирі та періодично викидає на двір його особисті речі. Останнього разу, коли він здійснив спробу проникнути до квартири, відповідач викликала дільничого інспектора та погрожувала йому фізичною розправою. Таким чином він не має можливості реалізувати свої законні права щодо проживання у квартирі, яка є їх спільною сумісною власністю. Постійного місця проживання в теперішній час він не має та вимушений тимчасово проживати у своїх друзів та родичів. Кошти на оренду квартири відсутні, так як він працює у ВПУ м. Сєвєродонецька викладачем та отримує мінімальну заробітну плату, якої ледь вистачає на життя.

Як співвласник квартири просить усунути перешкоди в користуванні квартирою № 18, що розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Радянський, буд. № 52 та вселити його в зазначену квартиру та зобовязати ОСОБА_2 передати йому комплект ключів від вхідної двері квартири.

В судовому засіданні позивач наполягав на задоволенні позовних вимог та просив його вселити в квартиру, так як ОСОБА_2 змінила замок від вхідної двері і він не може вільно користуватися квартирою, яка є і його власністю.

Відповідач в суді проти задоволення позовних вимог заперечувала, пояснила, що з 2010 р. з позивачем у них стали виникати сварки, оскільки він їй зраджував. З квітня 2013 р. він перестав проживати у квартирі, приходив раз на місяць у нетверезому стані, влаштовував сварки і тому у серпні 2013 р. вона змінила замок від вхідних дверей. У травні 2013 р. вона звернулася до директора учбового закладу де працював позивач, розповіла про його поведінку і тому девять місяців він не приходив до неї. У марті 2015 р. вона дозволила йому залишитися у квартирі, хотіла вирішити питання про розділ квартири, але позивач не погодився на будь-які варіанти розділу квартири і знову став влаштовувати сварки. Вона не може проживати разом з ним в квартирі і заперечує проти його вселення.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

В суді встановлено:

Згідно договору дарування від 19.02.2002 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 отримали в дар від ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_2. (а.с. 24). Згідно даних домової книги та копії паспорту ОСОБА_1, вбачається, що ОСОБА_1 з 2002 р. зареєстрований у квартирі, що розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Радянський, 52/18 ( а.с. 11, 20,21).

Відповідно до копії довідки КП «Сєвєродонецького БТІ» № 1075 від 11.10.2013 р., станом на 29.12.2012 р. квртира № 18 по пр. Радянський у м. Сєвєродонецьку зареєстрована на праві приватної спільної сумісної власності за ОСОБА_1, ОСОБА_4 на підставі договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу 19.02.2002 р. за р. № 526 (а.с. 9).

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ЕД № 124333 від 27.11.2012 р. шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 розірвано (а.с. 10).

Допитаний в суді свідок ОСОБА_8 пояснив, що позивач є його знайомим, три роки тому проживав в його квартирі по сім днів протягом трьох місяців. Вказав, що дружина позивача змінила замок від вхідних дверей і йому немає де жити.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що позивач у 2013, 2014 р. по декілька днів проживав у нього, пояснював, що у нього в сімї сварки, дружина не пускає його до дому.

Свідки ОСОБА_10 і ОСОБА_11 пояснили, що вони працюють разом з відповідачкою, їм відомо, що починаючи з 2010 р. по 2013 р. у сімї ОСОБА_2 постійно виникали сварки, чоловік її бив, бачили, що вона приходила на роботу з синцями, розповідала, що боїться його.

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що ОСОБА_2 - його мати, і з десяти до девятнадцяти років він проживав з матірю та вітчимом ОСОБА_1 Вітчим зловживав спиртними напоями, влаштовував в сім'ї сварки, бив матір. У 2010 р. останній раз вітчим побив матір, він вступився за неї, після чого між ними сталася бійка.

Згідно ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 465/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право володіти, користуватись і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Суд зазначає, що право власності є абсолютним правом, яке включає в себе права особи на володіння, користування, розпорядження своїм майном, і якого ніхто не може бути позбавлений та яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених законом.

На підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2, яка є співвласником квартири перешкоджає позивачу ОСОБА_1, який також є співвласником квартири проживати у квартирі, тобто створює йому перешкоди у користуванні житловим приміщенням та порушує його права, як співвласника майна. У звязку із чим, суд вважає поновити його порушене право на користування житлом шляхом вселення до квартири.

Керуючись ст. 317, 321, 386, 391 ЦК України, 150,155 ЖК Української РСР, ст.ст. 10, 11, 60, 212 -215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Вселити ОСОБА_1 в квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_3.

Зобовязати ОСОБА_2 передати ОСОБА_3 комплект ключів від вхідної двері квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_3.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення в повному обсязі складено 10 серпня 2015 року.

Суддя Г. Д. Скочій