Справа № 369/1343/15-ц
Провадження № 2/369/1147/15
РІШЕННЯ

Іменем України

22.07.2015 року Києво Святошинський районний суд Київської області

в складі: головуючого судді Усатова Д.Д.

при секретарі: Котляр А.М.

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні справу за позовами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Моторного (транспортного) страхового бюро України та ПАТ «Страхова компанія «Лафорт» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2015 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою про відшкодування шкоди, завданої їй внаслідок ДТП, мотивуючи це наступним.

27.11.2012 р., приблизно о 18 год. 10 хв., відповідач ОСОБА_3, керуючи справним легковим автомобілем марки «HYUNDAI TUCSON», 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, рухаючись по автодорозі с.Білогородка - Київ - Чоп в напрямку а/д Чоп напроти будинку №44 по вул.Щорса у с.Білогородка Києво-Святошинського району Київської області, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4, 24.08.1945р.н., уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1. За даним кримінальним провадженням позивачка ОСОБА_1, яка є рідною сестрою покійного ОСОБА_4, була визнана досудовим розслідуванням потерпілою та цивільним позивачем.

Під час руху, відповідач ОСОБА_3, створюючи небезпеку, загрожуючи життю та здоров'ю громадян, завдаючи матеріальних збитків, виявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін і при виникненні небезпеки для руху, не зменшив швидкість свого автомобіля і не уникнув наїзду на ОСОБА_4, спричинивши тим самим йому тяжкі тілесні ушкодження, від яких останній в кареті швидкої медичної допомоги помер.

Згідно лікарського свідоцтва про смерть №591 від 28.11.2012 року смерть ОСОБА_4. настала у зв'язку з закритою мою шийного відділу хребта.

Згідно висновку акту судово-медичного дослідження трупа №591 від 21.12.2012 року вбачається, що смерть ОСОБА_4 наступила від закритої травми шийного відділу хребта в поєднанні з закритою травмою іей та живота, які супроводжувались розривами спинного мозку, аорти, печінки.

Враховуючи вищевикладене вбачається, що порушенням відповідачем ОСОБА_3 вимог Правил дорожнього руху України, знаходяться в причинному зв'язку з виникненням даної ДТП та її наслідками.

Вина відповідача ОСОБА_3 в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, повністю доведена зібраними по справі матеріалами, протоколами допитів свідків, протоколом допиту позивачки ОСОБА_1, протоколом огляду ДТП, схемою ДТП, довідкою про ДТП, протоколами відтворення обстановки та обставин подій, протоколом огляду автомобіля «HYUNDAI TUCSON», 2007 року випуску, днз АІ1327ВМ, висновками судово-медичної експертизи, висновками судової авто - технічної експертизи, вироком суду, тощо.

З вищевикладеного вбачається, що в діях відповідача ОСОБА_3 вбачаються порушення правил дорожнього руху України, що знаходяться в причинному зв'язку зі смертю брата позивачки ОСОБА_4

У зв'язку з викладеним та, посилаючись на ч.1 ст.61 та ч.1 ст.128 КПК України позивачка вважає, що викладені обставини надають їй право шляхом подачі цивільного позову, вимагати відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

Протиправними діями відповідача ОСОБА_3 їй заподіяна матеріальна шкода.

Позивачка вважає, що тому відповідач ПАТ «Страхова компанія «ЛАФОРТ» зобовязана відшкодувати їй, позивачці ОСОБА_1, шкоду, що становить 6 136 (шість тисяч сто тридцять шість) гривень. З вини відповідача ОСОБА_3 загинув її брат. Внаслідок його смерті позивачка понесла матеріальні витрати, пов'язані з похованням останнього, які підтверджуються доданими до позовної заяви чеками.

На підставі розрахунку, що підтверджується товарним чеком від 28.11.2012 року - 4800 грн. 00 коп., чеком №12005.486.1 від 29.11.2012 року - 1336 грн. 20 коп.; загальний розмір заподіяної їй матеріальної шкоди становить 6 136 шість тисяч сто тридцять шість) грн. 20 коп.

Також вважає, що, крім матеріальних збитків, їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінює у 800000 ( вісімсот тисяч) грн. 00 коп.

Вказала, що втратила саму близьку людину - рідного брата, відчуває моральні страждання, які впливають на психічне та фізичне самопочуття. Так, внаслідок ДТП 27.11.2012 року погіршилось здоровя, що призвело до вимушених обмежень життєвої активності, що впливає до теперішнього часу на продуктивність життєвого часу, на прояви наявних та потенційних її можливостей. Вона втратила душевний спокій, багато часу витрачала та витрачає на виготовлення відповідних документів. Її переживання посилились відмовою ОСОБА_3 відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, після трагічної ДТП, вона вимушена неодноразово звертатися до медичних закладів у зв'язку з погіршенням здоров'я.

У зв'язку з трагічними подіями, що трапились 27.11.2012 року у неї погіршились стосунки з рідними, друзями та оточуючими Вона вимушена до теперішнього часу прикладати величезних зусиль для відновлення попереднього стану. Протиправні дії відповідача, тяжкі зміни в життєвих, виробничих стосунках, знизили її престиж.

Протизаконні дії відповідача заподіяли їй глибоку душевну травму, глибоку моральну шкоду, психологічну травму, від якої вона ніяк не може відійти дотепер. Її весь час переслідує почуття страху, незахищеності особистості, вона стала дратівливою, погано спить.

Відповідач ОСОБА_3 у добровільному порядку відшкодувати їй матеріальну та моральну шкоду не бажає.

Тому позивачка просила стягнути з відповідача ПАТ «Страхова компанія «ЛАФОРТ» на її користь відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 (п'ять тисяч) гривень, з відповідача ОСОБА_3 стягнути на її користь відшкодування моральної шкоди в розмірі 795000 (сімсот дев'яносто п'ять тисяч) гривень, стягнути з відповідача ПАТ «Страхова компанія «ЛАФОРТ» на її користь відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 6 136 (шість тисяч сто тридцять шість) грн. 20 коп.

У одне провадження з названим позовом ОСОБА_1 було обєднано справу за позовом ОСОБА_2, який у лютому 2015 року звернувся до суду з аналогічними вимогами, посилаючись на ті ж обставини ДТП, яка сталась 27.11.2012 року, та зазначив наступне.

Позивач ОСОБА_2 є племінником ОСОБА_4, загиблого 27.11.2012 року внаслідок ДТП, та з яким проживав разом останні 5 років. Позивачу спричинена матеріальна шкода, яка полягає у витратах, повязаних з похованням ОСОБА_4, які підтверджуються товарними чеками від 29.11.2012 року на суму 8400 гривень, від 04.12.2012 року на суму 2400 гривень, та від 05.01.2013 року на суму 4800 гривень, тобто загальний розмір спричиненої йому матеріальної шкоди дорівнює 15600 гривень.

Також вважає, що йому завдано моральну шкоду у розмірі 500000 гривень. Перебіг його життя набув стресового характеру, він втратив близьку людину дядька, він відчуває моральні страждання, які негативно впливають на психічне та фізичне самопочуття.

Так, внаслідок ДТП 27.11.2012 року погіршилось здоровя, що призвело до вимушених обмежень життєвої активності, що впливає до теперішнього часу на продуктивність життєвого часу, на прояви наявних та потенційних його можливостей. Він втратив душевний спокій, багато часу витрачав та витрачає на виготовлення відповідних документів. Його переживання посилились відмовою ОСОБА_3 відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, після трагічної ДТП він вимушений неодноразово звертатися до медичних закладів у зв'язку погіршенням здоров'я.

У зв'язку з трагічними подіями, що трапились 27.11.2012 року у нього погіршились стосунки з рідними, друзями та оточуючими. Він вимушений до теперішнього часу прикладати величезних зусиль для відновлення попереднього стану. Протиправні дії відповідача, тяжкі зміни в життєвих, виробничих стосунках, знизили його престиж.

Протизаконні дії відповідача заподіяли йому глибоку душевну травму, глибоку моральну шкоду, психологічну травму, від якої він ніяк не може відійти дотепер. Його весь час переслідує почуття страху, незахищеності особистості, він став дратівливим, погано спить.

Тому просив стягнути з відповідача ПАТ «Страхова компанія «ЛАФОРТ» на його користь відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 (п'ять тисяч) гривень, з відповідача ОСОБА_3 стягнути на його користь відшкодування моральної шкоди в розмірі 495000 (чотириста дев'яносто п'ять тисяч) гривень, стягнути з відповідача ПАТ «Страхова компанія «ЛАФОРТ» на його користь відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 15600 (пятнадцять тисяч шістсот) гривень.

Після обєднання позовів у єдине провадження сторони уточнювали позовні вимоги, просили, притягнувши до участі у справі Моторне (транспортне) страхове бюро України,

-стягнути солідарно з Моторного (транспортного) страхового бюро України та ПАТ «Страхова компанія «ЛАФОРТ» на користь позивачки ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 29807 гривень 20 копійок та відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 (п'ять тисяч) гривень;

-стягнути солідарно з Моторного (транспортного) страхового бюро України та ПАТ «Страхова компанія «ЛАФОРТ» на користь позивача ОСОБА_2 відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 15600 гривень та відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 (п'ять тисяч) гривень;

-стягнути з ОСОБА_3 на користь позивачки ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди в розмірі 795000 гривень;

-стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди в розмірі 495000 гривень;

Посилались на те, що до закінчення розгляду справи по суті позивачкою ОСОБА_1 було понесено додаткові витрати, а саме виготовлення та встановлення памятника та облаштування могили, оградка, стовпчики, та на поминальний обід, що доводиться чеками від 26.11.2013 року та від 31.03.2014 року.

У судовому засіданні представник позивачів підтримав свій позов у повному обсязі, просив задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 проти позову заперечив, просив відмовити у повному обсязі.

Представник ПАТ «Страхова компанія «Лафорт» у судове засідання не зявився повторно, повідомлявся про час та місце слухання справи належним чином, в тому числі через ЗМІ, про причини неявки не повідомив, заперечень проти позову не подавав.

Представник Моторного (транспортного) страхового бюро України у судове засідання не зявився повторно, повідомлявся про час та місце слухання справи належним чином, в тому числі через ЗМІ, про причини неявки не повідомив, заперечень проти позову не подавав.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, подані у справі, в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, зважаючи на наступне.

27.11.2012 р., приблизно о 18 год. 10 хв., відповідач ОСОБА_3, керуючи справним легковим автомобілем марки «HYUNDAI TUCSON», 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, рухаючись по автодорозі с.Білогородка - Київ - Чоп в напрямку а/д Чоп напроти будинку №44 по вул.Щорса у с.Білогородка Києво-Святошинського району Київської області, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4. За даним кримінальним провадженням позивачка ОСОБА_1, яка є рідною сестрою покійного ОСОБА_4, та позивач ОСОБА_2 були визнані потерпілими та цивільними позивачами.

Під час руху, відповідач ОСОБА_3, створюючи небезпеку, загрожуючи життю та здоров'ю громадян, завдаючи матеріальних збитків, виявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін і при виникненні небезпеки для руху, не зменшив швидкість свого автомобіля і не уникнув наїзду на ОСОБА_4, спричинивши тим самим йому тяжкі тілесні ушкодження, від яких останній в кареті швидкої медичної допомоги помер.

Згідно лікарського свідоцтва про смерть №591 від 28.11.2012 року смерть ОСОБА_4. настала у зв'язку з закритою мою шийного відділу хребта.

Згідно висновку акту судово-медичного дослідження трупа №591 від 21.12.2012 року вбачається, що смерть ОСОБА_4 наступила від закритої травми шийного відділу хребта в поєднанні з закритою травмою живота, які супроводжувались розривами спинного мозку, аорти, печінки.

Враховуючи вищевикладене вбачається, що порушенням відповідачем ОСОБА_3 вимог Правил дорожнього руху України, знаходяться в причинному зв'язку з виникненням даної ДТП та її наслідками.

Вина відповідача ОСОБА_3 в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, повністю доведена зібраними по справі матеріалами, протоколами допитів свідків, протоколом допиту позивачки ОСОБА_1, протоколом огляду ДТП, схемою ДТП, довідкою про ДТП, протоколами відтворення обстановки та обставин подій, протоколом огляду автомобіля «HYUNDAI TUCSON», 2007 року випуску, днз АІ1327ВМ, висновками судово-медичної експертизи, висновками судової авто - технічної експертизи.

З вищевикладеного вбачається, що в діях відповідача ОСОБА_3 вбачаються порушення правил дорожнього руху України, що знаходяться в причинному зв'язку зі смертю брата позивачки ОСОБА_4

Це підтверджується вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.10.2014 року, Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 26.01.2015 року, якими відповідача ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог п.п. 8, 9 ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної шкоди. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення її порушеного права.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України "Про деякі питання застосування судами законодавства при шенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом нщеної небезпеки" від 01.03.2013 р. № 4, що відповідно до ст.1166 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього є неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок, вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Також п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" від 01.03.2013 року №4 передбачено, що особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана у фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з вимогами ч.1 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням транспортних засобів, а ч.2 ст.1187 ЦК України зазначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє спортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку.

Крім того, згідно ст.1201 ЦК України винна особа, яка завдала шкоди смертю потерпілому, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, інші витрати.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_3 була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «ЛАФОРТ», згідно полісу АВ 7802413 від 31.07.2012 року. Термін дії полісу з 01.09:2012 року по 31.08.2013 року. Страхова сума за полісом: 100000 (сто тисяч) грн. 00 коп. - за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю та 50000 (п'ятдесят тисяч) грн. - за шкоду, заподіяну майну. Франшиза - частина збитку, що не відшкодовується страховиком - 0 (нуль) грн. 00 коп.

У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті ДТП безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому ст.33 ЦПК України, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу.

При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Згідно ст.979 ЦК України за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п.9.3 ст.9, п.1 ст.19 того ж Закону страхові відшкодування здійснюються по кожному страховому випадку, що настав протягом періоду дії договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності в межах ліміту відповідальності страховика, з урахуванням умов, визначених у пункті 19.1 статті 19 Закону. Згідно з ст.22 того ж Закону, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує, у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. Страховий випадок відповідно ст. 8 ЗУ «Про страхування» - це подія, визначена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою сумою (страховим відшкодуванням).

На підставі ч.2 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, заподіяна смертю потерпілої особи, відшкодовується її чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також які проживали з нею однією сім'єю.

При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 ст.9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до страхового полісу ПАТ «Страхова компанія «ЛАФОРТ» АВ 7802413 від 31.07.2012 року ліміт становить 100 000 грн., а тому 5% буде становити на одного потерпілого 5000 грн. 00 коп.

Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у ДТП.

Відповідно до статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Отже, відповідно до чинного законодавства, відповідач ПАТ «Страхова компанія «Лафорт» зобов'язаний відшкодувати позивачам завдану матеріальну шкоду у розмірі фактично понесених витрат. Позивачами було подано належні докази понесених витрат, які заявлялись ними до відшкодування. Тому суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачів щодо стягнення матеріальної шкоди, у повному обсязі.

Також суд вважає за необхідне стягнути на користь кожного позивача з відповідача ПАТ «Страхова компанія «Лафорт» відшкодування спричиненої моральної шкоди 5000 гривень, оскільки вважає дійсно спричиненою моральну шкоду. Так, ПАТ «Страхова компанія «Лафорт» не подавала заперечень щодо спричинення шкоди, як такої, але не вжила жодних заходів для виконання своїх обовязків страховика, та розмір страхового відшкодування не перевищує встановлених договором лімітів.

Втім, на думку суду, слід відмовити у вимогах до МТСБУ, оскільки позивачами не надано належних і допустимих доказів того, що вони звертались до МТСБУ з вимогою про відшкодування, та МТСБУ відмовила їм чи проігнорувало вимогу. Доказів такого досудового порядку врегулювання спору позивачі не надали.

Крім цього, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення на користь позивачів відшкодування моральної шкоди з відповідача ОСОБА_5 Так, саме внаслідок дій ОСОБА_5 загинув родич позивачів, що порушило їх звичний ритм життя, оскільки вони приймають участь у судових процесах, спілкуються з правоохоронцями, втрачають час та нерви на вирішення неприсутніх зазвичай проблем. Однак розмір моральної шкоди, який заявлено позивачами, судом вважається завищеним та необґрунтованим.

Так, суд критично ставиться до тверджень позивачів щодо того, нібито внаслідок ДТП 27.11.2012 року погіршилось їх здоровя, що призвело до вимушених обмежень життєвої активності, що впливає до теперішнього часу на продуктивність життєвого часу, на прояви наявних та потенційних їх можливостей, що вони втратили душевний спокій. Доказів того, що після трагічної ДТП вони вимушені неодноразово звертатися до медичних закладів у зв'язку з погіршенням здоров'я, не надали.

Також відсутні докази того, що у зв'язку з трагічними подіями, що трапились 27.11.2012 року у них погіршились стосунки з рідними, друзями та оточуючими, що вони вимушені до теперішнього часу прикладати величезних зусиль для відновлення попереднього стану, а також того, що протиправні дії відповідача, тяжкі зміни в життєвих, виробничих стосунках, знизили її престиж.

Тому, виходивши з засад розумності, суд визначив достатнім розмір відшкодування у сумі 5000 гривень на кожного, які і вирішив стягнути з відповідача ПАТ «Страхова компанія «Лафорт». Тому суд відмовляє у задоволенні цієї частини вимог до відповідача ОСОБА_3

На підставі вищевикладеного та, керуючись п.п.4, 6, 16 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року №4, ст.ст.3, 9, 19, 21 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.23, 1166, 1167, 1168, 1187 ЦК України, ст.ст.60, 61, 213-215, 218 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ПАТ «Страхова компанія «ЛАФОРТ» на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 29807 гривень 20 копійок та відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 (п'ять тисяч) гривень.

Стягнути з ПАТ «Страхова компанія «ЛАФОРТ» на користь ОСОБА_2 відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 15600 гривень та відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 (п'ять тисяч) гривень.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання до Апеляційного суду Київської області апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Д. Д. Усатов