Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 369/5004/15-ц
провадження № 2/369/2399/15
РІШЕННЯ

Іменем України

22.07.2015 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Рябець А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1, який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до ОСОБА_3 про визнання права власності на ? частину жилого будинку в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2015 року позивач ОСОБА_1, який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на ? частину жилого будинку в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_4, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області 11 березня 2014 року. ОСОБА_2, в інтересах якої подано позовну заяву, ОСОБА_4 доводилась матір»ю, про що свідчить свідоцтво про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_2, видане повторно виконкомом Личанської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 12 лютого 2001 року.

ІНФОРМАЦІЯ_7 померла ОСОБА_6. ОСОБА_2 ОСОБА_6 доводилась бабкою по матері, про що свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. ст. 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 9, дата формування 11 березня 2014 року, та витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 2, дата формування 11 березня 2014 року.

На момент смерті ОСОБА_6 мала право власності на жилий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 64,8 кв.м., про що свідчить рішення виконавчого комітету Шпитьківської сільської ради від 27 березня 1992 року № 41/8 та свідоцтво на право власності на жилий будинок від 03 червня 1999 року. Зазначений будинок раніше належав батькам ОСОБА_6, а в 1992 році вводився в експлуатацію в зв»язку з реконструкцією.

Таким чином, після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на жилий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 64,8 кв.м..

За життя ОСОБА_6 і до її смерті ОСОБА_2 проживала разом з бабкою і була зареєстрована за адресою їх спільного проживання, про що свідчить довідка Личанської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 16 січня 2013 року № 29. Батько ОСОБА_2 ОСОБА_1 проживав окремо за адресою: АДРЕСА_2.

Рішенням Комісії з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській районній державній адміністрації Київської області № 5 (протокол № 11 від 11 червня 2014 року), батькові ОСОБА_1 надано дозвіл на вступ у спадщину від імені неповнолітньої дитини ОСОБА_2 і надано дозвіл ОСОБА_2, за згодою батька, на підписання правовстановлюючих документів щодо вступу у спадщину.

Рішенням 35 сесії 6 скликання Личанської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 17 липня 2014 року за ОСОБА_2 закріплено частку земельної ділянки, яка згідно земельно-шнурової книги була в користуванні ОСОБА_6-бабки ОСОБА_2, співвідносно частці жилого будинку.

Після отримання відповідних рішень ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори щодо оформлення спадщини за законом в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2. Однак, у зв»язку з тим, що він не має правовстановлюючого документу на спадкове майно, і на вимогу нотаріуса правовстановлюючі документи на спадкове майно не може надати, а також не має можливості поновити його, оскільки не є родичем і спадкоємцем померлої, неповнолітня ОСОБА_2 позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом і здійснити відповідну реєстрацію, у зв»язку з чим він змушений звернутись до суду.

На час смерті ОСОБА_6 була в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, однак ОСОБА_3 не проживав з ОСОБА_6 в зв»язку з тим, що проживав з іншою жінкою-ОСОБА_14, з якою має спільну дитину ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_3 претендує на частину спадщини за законом, як чоловік померлої дружини.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_2, який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, просив визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на ? частину жилого будинку АДРЕСА_1 загальною площею 64,8 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7.

У судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав і просив його задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача позов визнав частково, а саме в частині визнання права власності за ОСОБА_8 ? частини жилого будинку АДРЕСА_1, у решті позов не визнав і заперечував проти його задоволення.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з"ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, показання свідків, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_7 померла ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області. 11 березня 2014 року ОСОБА_2, як законний представник своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся із заявою до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори, в якій зазначав, що спадкоємицею є його дочка ОСОБА_2 у зв»язку з тим, що її мати, а дочка померлої ОСОБА_4, померла ІНФОРМАЦІЯ_6, і тому він приймає спадщину, що залишилась після смерті ОСОБА_6, в інтересах своєї неповнолітньої дочки.

ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області від 11 березня 2014 року.

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_4 Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою з ІНФОРМАЦІЯ_6 по теперішній час не заводилась.

ОСОБА_2 доводилась дочкою ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом по народження серії НОМЕР_4, виданого виконкомом Личанської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 13 лютого 2001 року. Згідно вказаного свідоцтва про народження ОСОБА_2 її батьком є ОСОБА_1. Відповідно до свідоцтва про встановлення батьківства серії НОМЕР_5, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Києво-Святошинського районного управління юстиції від 13 лютого 2001 року ОСОБА_1 визнаний батьком дитини ОСОБА_2, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у громадянки ОСОБА_4.

28 березня 2014 року ОСОБА_3 звернувся із заявою до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після своєї дружини ОСОБА_6.

23 червня 2015 року ОСОБА_2, яка діє за згодою свого батька ОСОБА_1, подала до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контор заяву, в якій зазначила, що спадщину, що залишилась після смерті спадкодавиці за правом представлення своєї матері, вона прийняла, і просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину вказаного жилого будинку (без урахування виділу ? частки права власності, яка належить ОСОБА_3), а ? частину спадщини, спадкоємцем на яку є ОСОБА_3, просила залишити відкритою.

Відповідно до довідки Личанської сільської ради Києво-Святошинського району від 11 червня 2015 року № 242 ОСОБА_6 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 1978 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_7, і разом з нею на день смерті були зареєстровані чоловік-ОСОБА_3, онука ОСОБА_2, син чоловіка ОСОБА_7.

Згідно свідоцтва на право власності на житловий будинок виконавчий комітет Личанської сільської ради 03 червня 1999 року посвідчив, що цілий жилий будинок, який розташований в АДРЕСА_1, дійсно належить ОСОБА_6 на праві приватної власності, і дане свідоцтво видане на підставі рішення виконавчого комітету Шпитьківської сільської ради від 27 травня 1992 року № 41/8.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23 червня 2015 року державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори відмовлено неповнолітній ОСОБА_2 у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належить померлій ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_6, оскільки не надано правовстановлюючого документу на вказаний жилий будинок. Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 116/2014 року Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_6.

З матеріалів справи вбачається, що КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» була видана Інвентаризаційна справа на будинок АДРЕСА_1. Відповідно до листа КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» від 10 липня 2014 року № 526 згідно матеріалів інвентаризаційної справи право власності на будинок АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_6 на підставі свідоцтва на право власності на житловий будинок від 03 червня 1999 року, виданого виконавчим комітетом Личанської сільської ради на підставі рішення виконавчого комітету Шпитьківської сільської ради від 27 травня 1992 року № 4 (зареєстровано в БТІ 05 червня 1999 року за реєстровим № 196 у реєстраційній книзі № 1). За результатами поточної інвентаризації змін не встановлено і загальна площа житлового будинку становить 64,8 кв.м., житлова-29,8 кв.м.. Домоволодіння складається з наступних будівель та споруд: житлового будинку літ. «А», сараю літ. «Г» та літ. «Е», вбиральні літ. «В», погрібу літ. «Д», огорожі 1-2.

Також 18 червня 2014 року КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради» на будинок АДРЕСА_1 був складений технічний паспорт на ім»я ОСОБА_3 і даний жилий будинок має загальну площу 64,8 кв.м. та житлову площу 29,8 кв.м..

З матеріалів справи також вбачається, що 22 квітня 2011 року було повторно видано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_6, згідно якого ОСОБА_3 і ОСОБА_9 з 24 грудня 1988 року перебували у зареєстрованому шлюбі, про що в Книзі реєстрації шлюбів 24 грудня 1988 року зроблено відповідний актовий запис за № 40.

Відповідно до наявної в матеріалах справи виписки із наказу Агропромислового об»єднання Києво-Святошинського району радгоспу «Шпитьківський» № 109 від 12 червня 1991 року «Про виділення земельної ділянки ОСОБА_6» на підставі поданої заяви і генерального плану забудови с. Личанка наказано закріпити земельну ділянку ОСОБА_6 в розмірі 0,38 га, в тому числі під будівництво нового жилого будинку 0,15 га в АДРЕСА_1, і після рішення виконкому сільської ради земельну ділянку виділити в натурі і в земельно-кадастровій книзі радгоспу провести запис на підставі наказу, та попереджено ОСОБА_6, що даний наказ не дає права на будівництво до повного оформлення документації і отримання плану в райвиконкомі.

Рішенням виконавчого комітету Шпитьківської сільської ради від 27 травня 1992 року № 41/8 вирішено затвердити акт на ввід в експлуатацію індивідуального житлового будинку і ввести житловий будинок в експлуатацію ОСОБА_6 в АДРЕСА_1, загальною площею 64,8 кв.м., житловою площею 29,8 кв.м..

Згідно наданої суду копії Акту обстеження умов проживання ОСОБА_6, від 26 травня 2015 року депутата Личанської сільської ради зазначено, що ОСОБА_6 постійно проживала в АДРЕСА_1, останнім часом ніде не працювала і жила в будинку за рахунок свого чоловіка ОСОБА_3. За життя ОСОБА_6 її чоловік не проживав із нею, але постійно допомагав продуктами харчування, ліками, дровами, коштами, та поховав її. Будинок, в якому проживала ОСОБА_6 до дня смерті, побудований батьками ОСОБА_3.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 надала свідчення суду, що вона доводилась двоюрідною сестрою ОСОБА_6. Свідок зазначила, що після одруження ОСОБА_6 і ОСОБА_3 його батьки допомагали подружжю і купили клуб в селі, розібрали його та за рахунок даних будівельних матеріалів був побудований новий жилий будинок в АДРЕСА_1. Свідок надала свідчення, що за її двоюрідною сестрою ОСОБА_6 до моменту її смерті доглядав її чоловік ОСОБА_11.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 надав показання, що він, як каменяр, приймав участь у будівництві жилого будинку АДРЕСА_1, і мати ОСОБА_3 платила йому грошові кошти за виконану ним роботу. З моменту одруження ОСОБА_3 і ОСОБА_6 жили спочатку в будівлі, схожій на сарай, за вказаною адресою, а будинок, в будівництві якого він брав участь, був новозбудований. Свідок зазначив, що ОСОБА_3 організував поховання ОСОБА_6 після її смерті.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 надала свідчення суду, що батьки ОСОБА_3 допомагали подружжю і купили в с. Горбовичах клуб та за рахунок вказаних будівельних матеріалів будувався новий жилий будинок, який є на даний час і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Вказаний жилий будинок був побудований під час перебування ОСОБА_6 і ОСОБА_3 в шлюбі. За даною адресою в АДРЕСА_1 був старий дерев»яний будинок, якого можна назвати «шевченківською хатою», в якому неможливо проживати, і в даний час він обріс бур»янами та непридатний зовсім для проживання. Свідок зазначила суду, що ОСОБА_3 допомагав ОСОБА_6 за її життя, і після смерті організовував її поховання.

Згідно вимог ст. 22 Кодексу про шлюб і сім"ю України, який також діяв на момент виникнення даних правовідносин між ОСОБА_6 і ОСОБА_3, майно, набуте подружжям в період шлюбу, є об"єктом їх спільної сумісної власності. Кожний з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Відповідно до вимог ст. 28 Кодексу про шлюб і сім"ю України у випадку поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Відповідно до вимог ст. 16 Закону України «Про власність» і ч. 1 ст. 22 КпШС України, які були чинними на час виникнення правовідносин, та які аналогічні відповідним нормам СК України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Аналогічне положення закону закріплено й у статті 60 Сімейного кодексу України.

Відповідно до вимог ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За правилами ст. 61 Сімейного кодексу України об»єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до вимог ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За правилами ст. 1226 ЦК україни частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно вимог ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 Цивільного кодексу України.

За таких обставин суд, проаналізувавши норми законодавства, дійшов висновку, що ОСОБА_3 має право на ? частину зазначеного жилого будинку, набутого ним з ОСОБА_6 за час їх перебування у шлюбі. На іншу ? частину спільного майна, що припадає на його дружину, відкрилась спадщина, яку відповідно до вимог ст. ст. 1261, 1266 ЦК України успадковують в рівних частках її внука ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, по праву представлення після смерті своєї матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6, і відповідач ОСОБА_3, як переживший з подружжя.

Таким чином, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, має право на ? частину жилого будинку АДРЕСА_1 загальною площею 64,8 кв.м., жилою площею 29,8 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7.

Доводи ж позивача в позовній заяві, що зазначений будинок раніше належав батькам ОСОБА_6, а в 1992 році вводився в експлуатацію в зв»язку з реконструкцією, є необгрунтованими, оскільки не підтверджені належними доказами.

У відповідності до вимог ст. 1268 ЦК України ОСОБА_2 і відповідач ОСОБА_3 є такими, що прийняли спадщину.

За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи викладене, суд вважає доведеними частково позовні вимоги позивача і дійшов висновку про задоволення позову частково і за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в інтересах якої діє ОСОБА_1, слід визнати право власності на ? частину жилого будинку АДРЕСА_1 загальною площею 64,8 кв.м., жилою площею 29,8 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7.

Судовий збір підлягає стягненню з позивача ОСОБА_1 і відповідача ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, і тому слід стягнути з ОСОБА_3 і ОСОБА_1 по 417 грн. 23 коп. судового збору з кожного на користь держави.

Керуючись ст. ст. 22, 28 КпШС України, ст. ст. 392, 1216, 1218, 1261, 1266, 1268 ЦК України, ст. ст. 60, 61, 70 Сімейного кодексу України, ст. ст. 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в інтересах якої діє ОСОБА_1, право власності на ? частину жилого будинку АДРЕСА_1 загальною площею 64,8 кв.м., жилою площею 29,8 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7.

У решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 417 грн. 23 коп. судового збору на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 417 грн. 23 коп. судового збору на користь держави.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду або шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в разі відсутності в судовому засіданні осіб, які брали участь у справі, під час проголошення судового рішення.

Суддя Ковальчук Л.М.