У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В., Колодійчука В.М., Умнової О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_5 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу апеляційного суду Київської області від 3 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, посилаючись на те, що 2 березня 2012 року державний виконавець Кравець В.В. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з неї боргу за комунальні послуги в сумі 2581,88 грн на підставі виконавчого листа №2-1787 від 7 лютого 2012 року. Скаржник вважає, що оскільки вона не була повідомленою про відкриття виконавчого провадження, то державний виконавець порушив її права і вимоги Закону України «Про виконавче провадження». Посилаючись на вказані обставини просить скасувати зазначену постанову, як незаконну та безпідставну і таку, що суперечить вимогам Закону України «Про виконавче провадження». Також просить скасувати постанову начальника виконавчої служби від 30 березня 2015 року.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2015 року у задоволенні скарги відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 3 липня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 на вказану ухвалу місцевого суду визнано неподаною та повернуто заявнику.

ОСОБА_5, не погоджуючись з даною ухвалою суду апеляційної інстанції подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права просить її скасувати з направленнямсправи до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 5 червня 2015 року апеляційна скарга ОСОБА_5 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2015 року була залишена без руху з наданням заявнику строку - протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали для виправлення недоліків, а саме: сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 121,80 грн.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 3 липня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 визнано неподаною та повернуто заявнику.

Визнаючи апеляційну скаргу неподаної та повертаючи її заявнику, апеляційний суд виходив із того, що ОСОБА_5 не виконала вимоги ухвали апеляційного суду щодо сплати судового збору у розмірі 121,80 грн.

З таким висновком суду апеляційної інстанції погодитися не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Можливість (право) оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац 3 підпункту 3.1 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007).

Відповідно до ст. 383 ЦПК Українисторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Законом України «Про судовий збір» встановлено, що за подання заяв, скарг до суду на всій території України справляється судовий збір.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» статтями 3 і 4 Закону України «Про судовий збір» визначено об'єкти справляння судового збору, його розміри та перелік позовних заяв чи інших заяв, передбачених процесуальним законодавством, за подання яких судовий збір не справляється. Наведений у пунктах 1, 4 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» перелік позовних заяв (заяв, скарг, дій), за подання яких до суду або за вчинення яких судом встановлено ставки судового збору, за своїм змістом є вичерпним. Отже, справляння судового збору з інших позовних заяв (заяв, скарг), що подаються до суду, не зазначених у ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», не передбачено, наприклад, за подання скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Разом з тим, оскільки провадження з виконання судових рішень є завершальною і невід'ємною частиною (стадією) судового провадження у конкретній справі, в якій провадження за скаргою не відкривається, а за подання позовної заяви сплачено відповідний судовий збір, то ні розділом VII ЦПК, ні Законом України від «Про судовий збір» (ч. 1 ст. 3) не передбачено необхідність сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, і за подання скарги судовий збір не сплачується.

Зважаючи на це, апеляційний суд дійшов помилкового висновку про залишення апеляційної скарги без руху у зв'язку з несплатою суми судового збору за її подання та безпідставно визнав її неподаною, повернувши заявнику.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, розглянувши касаційну скаргу на ухвалу суду, суд касаційної інстанції скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції, якщо було порушено порядок, встановлений для його вирішення.

Враховуючи вищевикладене, оскаржувана ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись статтями 336, 342, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Київської області від 3 липня 2015 року скасувати.

Справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.С. Ткачук
Судді В.С. Висоцька
О.В. Кафідова
В.М. Колодійчук
О.В. Умнова