АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа номер 666/497/15-ц Головуючий в І інстанції: Рядча Т.І.
Номер провадження№22ц-791/1857/2015 Доповідач: Полікарпова О.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року липня місяця 29 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

ГоловуючогоОСОБА_1
СуддівОСОБА_2
ОСОБА_3
При секретаріОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування»на рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 27 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування»про захист прав споживача, розірвання договору страхування та стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що йому на праві власності належить автомобіль «ToyotaSequoia», реєстраційний номер ВТ 8822 АС.23.10.2013 року між ним та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал страхування» (далі ПАТ СК «Арсенал страхування», Страховик) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №672/13-Т/Хр.

20.09.2014 року невстановлена особа розбила заднє скло застрахованого автомобілю та вчинила крадіжку автомагнітоли, відеореєстратора та іншого майна. Даний факт відноситься до страхових випадків, тому 07.11.2014 рокупозивач звернувся до відповідача з вимогою виплатити йому страхове відшкодування у сумі 172166,04 грн.

Страховою компанією страхове відшкодування сплачено частково у сумі 2763 грн., тому позивач просить розірвати договір добровільного страхування наземного транспорту (далі договір страхування), а також стягнути з відповідача на його користь кошти за цим договором в сумі 189224,08 грн., що складається з: страхового відшкодування - 169403,04 грн., сплаченого страхового платежу - 19380,60 грн., пені - 440,44 грн. та витрат на правову допомогу - 3000,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача збільшила позовні вимоги в частині розміру відшкодування, яке підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_5 до 418244,36 грн., що складається з: страхового відшкодування - 396500 грн. сплаченого страхового платежу - 19380,60 грн., пені - 2363,76 грн. та витрат на правову допомогу - 3000,00 грн. Збільшення вимог аргументувала збільшенням вартості комплектуючих та послуг по ремонту автомобіля.

Представник відповідача неодноразово змінював підстави відмови у виплаті страхового відшкодування. У листі від 18.11.2014 року Страховик послався на постанову слідчого, якою закрито кримінальне провадження за заявою ОСОБА_5 у звязку з відсутністю в діях невстановлених осіб кримінального правопорушення. У березні 2015 року представник позивача просив призначити по справі автотоварознавчу експертизу для встановлення дійсної вартості відновлювального ремонту. У запереченнях на позову заяву від 27.03.2015 року представник обґрунтовує свою відмову тим, що Страхувальником не надано до його заяви про виплату страхового відшкодування документи, передбачені п.26 договору страхування. В цей же день представник відповідача надала письмові пояснення, в яких зазначила, що Страховик скористався своїм правом надати Страхувальнику викрадені деталі заводу-виробника, фактично придбав їх і має намір передати Страхувальнику. Писля збільшення позивачем позовних вимог представник позивача позов не визнав з тих підстав, що при збільшенні позовних вимог сума страхового відшкодування перевищує 70% дійсної вартості застрахованого майна на момент укладання договору та перевищує різницю між страховою сумою та вартістю залишків транспортного засобу (що складає 571000 грн. відповідно до зобов'язуючої пропозиції), а тому відповідно п.31.5 договору страхування це є повна загибель транспортного засобу. Відповідно до п.27.8.2 Договору страхування страхове відшкодування сплачується у розмірі страхової суми за вирахуванням суми знецінення автомобіля за період страхування та вартості залишків транспортного засобу, а також встановленої франшизи. В даному випадку страхове відшкодування складає - 315411,10 грн, а, отже, позов не підлягає задоволенню.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсонавід27травня 2015 року позов задоволено частково.

Розірвано договір добровільного страхування наземного транспорту №672/13-Т/Хр від 23.10.2013 р., укладений між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал страхування» та ОСОБА_5.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» на користь позивача кошти за договором добровільного страхування наземного транспорту №672/13-Т/Хр від 23.10.2013 року в сумі 190511,52 грн., що складається з: страхового відшкодування - 169403,04 грн., сплаченого страхового платежу - 19380,60 грн., пені - 1727,88 грн. та витрат на правову допомогу - 1366,51 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ПАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» подало на нього апеляційну скаргу. Апелянт посилається на неправильну оцінку судом обставин у справі та неправильне застосування норм процесуального права. При цьому зазначає ті ж мотиви, що й у запереченнях проти позову.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_5 її доводи не визнає, вважає, що судом ухвалено законне рішення.

Заслухавши доповідь головуючого, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Рішення в частині розірвання договору страхування і повернення Страхувальнику страхового платежу районний суд ухвалив з посиланням на ч.1, 2 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» та п. 29.3 договору страхування.

Проте повністю погодитись з таким висновком суду колегія суддів не може, оскільки вважає, що судом неправильно застосовано норми матеріального права.

Судом встановлено, що між ПАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» та ОСОБА_5 23.10.2013 року був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту - автомобіля «ToyotaSequoia», реєстраційний номер НОМЕР_1. Страхова суму складає 333000,00 грн., страховий платіж - 19380,60 грн., франшиза за збитками внаслідок інших подій - 0,00 грн. Дата закінчення дії договору 23.10.2014 року.

Відповідно до умов договору позивач сплатив страховий платіж в повному обсязі, що підтверджується квитанціями: №26 від 23.10.2013, №22 від 20.01.2014, №36 від 17.04.2014, №10 від 22.07.2014.

20.09.2014 року невстановлена особа розбила заднє скло застрахованого автомобілю, вчинила крадіжку автомагнітоли, відеореєстратора та іншого заводського обладнання. Вказаний факт був внесений Дніпровським РВ УМВС України в Херсонській області до ЄРДР за №0003497 із зазначенням попередньої кваліфікації кримінального правопорушення за ч.1ст.185 КК України.

22.09.2014 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу.

07.11.2014 року ОСОБА_5 звернувся із вимогою про виплату страхового відшкодування на адресу ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та його Херсонського відділення, в якій просив виплатити в строк до 03.12.2014 р. страхове відшкодування в сумі 172 166,04 грн. для перерахування коштів згідно рахунку-фактури ТОВ «Авто- Плаза» від 22.09.2014 року.

З листа ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» від 18.11.2014 року вбачається, що відповідач визнав страховим випадком збитки заподіяні внаслідок пошкодження скла автомобіля, а відносно іншої шкоди, завданої невідомими особами, визначив, що даний випадок не є страховим, оскільки кримінальне провадження закрито слідчим у зв'язку із відсутністю у діях невідомих осіб складу кримінального правопорушення.

Відповідно до рахунку-фактури №СФ-40507 від 22.09.2014 р. вартість пошкодженого та вкраденого майна застрахованого автомобіля складає 172166,04 грн., з яких відповідачем сплачено лише 2763 грн. за заміну скла автомобіля.

12.01.2015 року постанова про закриття кримінального провадження від 15.10.2014 року, винесена слідчим СВ Дніпровського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області, скасована постановою прокурора Дніпровського району м. Херсона.

Підстави та наслідки розірвання договору передбачені ст.651-653 ЦК України, якими передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однією із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Якщо договір розривається в судовому порядку, зобовязання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобовязанням до моменту розірвання договору, якщо інше не встановлено договором.

Пункт 29.3 договору страхування передбачає, що якщо вимога страхувальника щодо дострокового припинення дії договору пов'язана з порушенням страховиком умов цього договору, страховик повертає страхувальнику сплачений платіж повністю.

Ухвалюючи рішення про розірвання договору страхування і повернення страхового платежу, суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що на момент звернення ОСОБА_5 до суду з зазначеним позовом договір страхування припинив дію за закінченням строку його дії, а тому підстав для його розірвання і повернення платежу, який було здійснено до його припинення ні законом, ні договором не передбачено.

З огляду на викладене рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

В решті колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції.

Відповідно до п.22.2.3 договору страхування до страхових ризиків, зокрема, відноситься викрадення окремих складових частин транспортного засобу чи додаткового обладнання, а також пошкодження або знищення транспортного засобу, його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок протиправних дій третіх осіб, передбачених КК України.

В розділі 28 договору страхування визначено вичерпний перелік виключень зі страхових випадків і обмеження страхування, причини відмови у виплаті страхового відшкодування, до яких зазначена відповідачем причина не віднесена.

Відповідно до умов п.22.2.3. договору страхування відбувся страховий випадок, який віднесено до збитків внаслідок інших подій.

Доводи апелянта про те, що перешкодою для виплати страхового відшкодування була постанова слідчого СВ Дніпровського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області про закриття провадження у справі у звязку з відсутністю в діях невстановлених осіб складу кримінального правопорушення колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки у п.26.1.5 договору страхування передбачено, що у разі настання страхової події за ризиком «збитки внаслідок інших подій» страхувальник повинен долучити до заяви лише довідку МВС встановленого зразка, що й було ним зроблено.

Крім того, позивач звернувся до суду 29.01.2015 року, тобто після скасування незаконної постанови слідчого, але страхове відшкодування і після цього виплачено не було.

Позивач зазначає, що після скасування вищезазначеною постанови Страховик запропонував йому відновити викрадене обладнання, однак запропонував обладнання китайського виробника, а тому згоди вони не дійшли. Посилання відповідача на те, що ними придбано обладнання заводу-виробника колегією суддів до уваги не приймається, оскільки відповідачем не додано доказів реальності долученого до справи договорукупівлі-продажу обладнання (копії розрахункового документу, направлення запчастин до ТОВ «Авто- Плаза», яке здійснює відновлення автомобіля).

Отже, відмова відповідача у виплаті страхового відшкодування ОСОБА_5 є незаконною, а порушене право підлягає захисту в суді.

Задовольняючи позов частково та стягуючи страхове відшкодування в розмірі, який було визначено позивачем станом на час заподіяння збитків, суд першої інстанції виходив з Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Мінюсту України, Фондом держмайна України від 24.11.2003 року.

За таких обставин доводи апелянта про повну загибель транспортного засобу є такими, що не ґрунтуються на законі.

Відповідно до п.30.1 договору передбачено, що страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення виплат страхового відшкодування шляхом сплати страхувальнику пені в розмірі 0,01% від суми несвоєчасно виплаченого страхового відшкодування за кожний робочий день прострочення здійснення страхового відшкодування. Враховуючи, що сума страхового відшкодування складає 169403,04 грн., пеня в день складає 16,94 грн, а строк прострочення виконання - 102 д., загальна сума пені складає 1727,88 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог, а тому рішення в частині судового збору на користь держави підлягає зміні у звязку із зменшенням суми, яка підлягає стягненню на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 27 травня 2015 року в частині розірвання договору добровільного страхування наземного транспорту №672-13/ХР від 23.10.2013 року укладеного між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал страхування» та ОСОБА_5 та стягнення на користь ОСОБА_5 страхового платежу в сумі 19380 грн. скасувати і ухвалити нове, яким у задоволені цих вимог відмовити.

Це ж рішення суду в частині загальної суми, яка підлягає стягненню на користь ОСОБА_5 змінити, зменшивши суму з 190511,52 до 171130,92 грн. в частині суми судових витрат, які підлягають стягненню на користь держави рішення змінити зменшивши суму з 1905,11 грн. до 1711,30 грн.

В решті це ж рішення залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: