АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/491/14-ц Номер провадження 22-ц/786/776/15Головуючий у 1-й інстанції Куц Т. О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Дряниці Ю.В.,

суддів: Кузнєцової О.Ю., Пилипчук Л.І.,

при секретарі: Ткаченко Т.І.

з участю: адвоката ОСОБА_2, адвоката ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 17 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_1, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 17 грудня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Встановлено факт проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з 01.01.2004 р. по вересень 2013 р.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду першої інстанції змінити в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити рішення про задоволення її позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне зясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з підстав, визначених ст.308 ЦПК України.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно було встановлено судом першої інстанції, згідно договору купівлі-продажу від 03.07.2003 р. ОСОБА_5 придбав квартиру АДРЕСА_1.

Згідно технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 зазначена квартира зареєстрована за ОСОБА_5

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль НОМЕР_1 2005 р/в 31.03.2005 р. зареєстровано за ОСОБА_5

Згідно довідки УМВС України в Полтавській області автомобіль НОМЕР_1 2005 р/в, який належав ОСОБА_5 знятий з обліку 13.09.2014 р.

Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль НОМЕР_1 2005 р/в 18.09.2014 р. зареєстрований на ОСОБА_6, згідно договору дарування від 17.09.2014 р.

Згідно довідки Банку «Фінанси і кредит» депозитні рахунки на імя ОСОБА_5 відсутні.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні не надано належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог позивача.

Колегія суддів в повній мірі погоджується з такими висновками місцевого суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Отже, ураховуючи той факт, що спірна квартира за адресою АДРЕСА_2 була придбана ОСОБА_5 03.07.2003, то відповідно до ст. 5 Цивільного кодексу України до даних правовідносини слід застосовувати акти цивільного законодавства, які діяли на той момент, а саме Кодекс про шлюб та сімю, ЦПК в редакції 1963 року.

Згідно до п.5 ч.1 ст.273 ЦПК України в редакції 1963 року судом розглядаються, зокрема, справи про встановлення фактів перебування у фактичних шлюбних відносинах у встановлених законом випадках, якщо шлюб в органах запису актів громадянського

стану не може бути зареєстрований внаслідок смерті одного з

подружжя.

Відповідно до ч.2 ст. 17 Кодексу про шлюб та сімю України права і обов'язки подружжя породжує лише шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану.

Таким чином, ЦПК 1963 не визнає за фактичними шлюбними відносинами, без належної реєстрації актів громадського стану, підстав для виникнення прав спільної сумісної власності на майно співмешканців.

Отже, висновок місцевого суду, що спірна квартира була набута відповідачем на законних підставах і являється особистою власністю відповідача є вірним.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/2 спірного автомобіля НОМЕР_1 2005 р/в особистою власністю, суд правильно виходив з того, що нею не доведено факт придбання спірного автомобіля за спільні кошти.

Відповідно до ст. 74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, розглядаючи позови, пов'язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є майно нажите подружжям за час шлюбу, майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю.

Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 25 грудня 2013 року ухвалив постанову у справі № 6-135цс13, предметом якої був спір про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та поділ майна і зробив правовий висновок, про те, що майно, набуте до 1 січня 2004 року під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об'єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сімї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їх спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об'єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

У звязку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сімєю, слід установити не лише обставини щодо факту спільного проживання сторін у справі, а й ті обставини, що спірне майно було придбане сторонами внаслідок спільної праці.

Отже, для визнання осіб такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, встановленню підлягають факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, упродовж якого було придбане спірне майно, з'ясування обсягу спільно нажитого майна, часу та джерела його придбання, наявність спільного побуту; існування взаємних прав та обов'язків.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України.

Відтак, колегія суддів вважає, що позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що спірне майно, а саме автомобіль НОМЕР_1 2005 р/в було придбано за спільні кошти та наявність.

Так само суд вірно приходить до висновку, що у позивачки не виникає прав на 1/2 частину вкладу, котра перебуває на депозитному рахунку на імя ОСОБА_5 у ПАТ «Фінанси та Кредит» виходячи з того, що відповідно до довідки з банку «Фінанси і Кредит» від 22.09.2014 року депозитні рахунки станом на 22.09.2014 на імя ОСОБА_5 відсутні. Інших доказів існування вказаних в апеляційній скарзі вкладів позивачкою надані не були. Тому, колегія суду вважає вірним висновок суду першої інстанції , що зазначені позивачкою депозитні вклади не можуть бути визнані правом спільної сумісної власності позивача і відповідача.

Апеляційна скарга не спростовує правильність висновків суду. Ніяких нових доказів чи обставин, які не були предметом розгляду суду першої інстанції та могли б вплинути на рішення, не надано і апеляційному суду. Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів по справі.

На підставі вищевикладеного судова колегія приходить до висновку, що рішення ухвалено відповідно до норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 17 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_1

Судді: (підпис) ОСОБА_7

(підпис) ОСОБА_8

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1