Апеляційний суд міста Києва
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9388/15 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Котули Л.Г., Слюсар Т.А.

при секретарі Орленко Т.А.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 квітня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про захист авторських виключних прав на твір.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

В с т а н о в и л а :

22.12.2014 позивач ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 пр захист авторських прав на твір, посилаючись на те, що у 2008 році вона своєю творчою працею створила твір образотворчого мистецтва, а саме картину, під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1» та у 2010 році створила твір образотворчого мистецтва, картину, під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2». ЇЇ авторство підтверджується підписом на оригінальних примірниках творів, у нижньому лівому куті якої зазначено «ОСОБА_5».

16.09.2014 та 18.09.2014 у належному фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 магазині роздрібної торгівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, зафіксовано факт розповсюдження (реалізації, продажу) товарів - магнітів «ІНФОРМАЦІЯ_1» та «ІНФОРМАЦІЯ_2», на яких без її дозволу зображені її роботи - «ІНФОРМАЦІЯ_1» та «ІНФОРМАЦІЯ_2».

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушила її авторські права шляхом розповсюдження без дозволу контрафактних примірників твору. Просила суд, поновити порушені її авторські права шляхом піратства контрафактних магнітів ФОП ОСОБА_4 в яких без дозволу втілено твори образотворчого мистецтва ОСОБА_5 та стягнути з відповідача компенсацію у розмірі 24 360 грн. та судові витрати в сумі 243.60 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28 квітня 2015 року позов ОСОБА_5 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про захист авторських виключних прав на твір задоволені частково.

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 компенсацію за порушення авторських прав у розмірі 24 360 грн. та судові витрати в сумі 243,60 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду ОСОБА_3 - представник ОСОБА_4 подав на нього апеляційну скаргу. Посилаючись на неповне з'сування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог. При цьому зазначав, що судом неправильно було застосовано норми п. г ст. 52 Закону України « Про авторське право і суміжні права» та п.б ч.1 ст.50 зазначеного Закону.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог не оскаржується, тому відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України не є предметом апеляційної перевірки.

Відповідно до змісту ст. ст. 10,11,58-60 ЦПК України суд слухає цивільні справи на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами та їх представниками, докази повинні подаватись належні, тобто містити інформацію щодо предмета доказування, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрутованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки відповідачем використані для реалізації магніти (товари) на яких незаконно (без дозволу автора) зображено твори образотворчого мистецтва, а саме картини, під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1» та «ІНФОРМАЦІЯ_2», чим порушено авторські права позивача, передбачені ст. ст. 15,50 ЗУ «Про авторське право і суміжні права», то відповідач повинен сплатити позивачу компенсацію.

З такими висновками суду слід погодитись, оскільки суд дійшов їх з дотриманням вимог процесуального законодавства щодо всебічності й повноти з'ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін в даних правовідносинах належної правової оцінки наданих сторонами в справі доказів та норм матеріального закону.

При ухваленні рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_5 суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_5 є автором творів образотворчого мистецтва - картин «ІНФОРМАЦІЯ_1» та «ІНФОРМАЦІЯ_2». У нижньому лівому куті картин зазначені «ОСОБА_5», що сторонами не оспорювалось (а.с. 10-17 ). Відповідачем, яка є фізичною особою підприємцем ОСОБА_4(а.с 5 - відомості з ЄДР), було здійснено реалізацію товарів 16.09.2014р. та 18.09.2014р. - магнітів «ІНФОРМАЦІЯ_1» та «ІНФОРМАЦІЯ_2» (а.с. 9 - товарні чеки), на яких без її дозволу зображені роботи ОСОБА_5 - «ІНФОРМАЦІЯ_1» та «ІНФОРМАЦІЯ_2» (а.с. 32). Фіксація порушень авторських прав позивачки здійснювалась представником позивача особисто відкрито на мобільний телефон у громадському місці, що також він підтвердив під час судового розгляду, яким є магазин роздрібної торгівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що не заборонено чинним законодавством, і не є порушенням особистих майнових чи немайнових прав будь кого зображених на відео.

Згідно ст. 437 ЦК авторське право виникає з моменту створення твору. Особа, яка має авторське право, для сповіщення про свої права може використовувати спеціальний знак, встановлений законом.

У відповідності до ст. 438 ЦК автору твору належать особисті немайнові права, встановлені статтею 423 цього Кодексу, а також право: 1) вимагати зазначення свого імені у зв'язку з використанням твору, якщо це практично можливо; 2) забороняти зазначення свого імені у зв'язку з використанням твору; 3) обирати псевдонім у зв'язку з використанням твору; 4) на недоторканність твору.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пунктах 12, 42 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 червня 2010 року № 5 "Про застосування судами норм законодавства про захист авторського права і суміжних прав", відповідно до частини третьої статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому порушником авторських і (або) суміжних прав можуть бути будь-які учасники цивільних відносин, що визначені в статті 2 ЦК України, які своїми діями (бездіяльністю) порушують особисті немайнові і (або) майнові права суб'єктів авторських прав і (або) суміжних прав. Позивач повинен довести факт наявності в нього авторського права і (або) суміжних прав, факт порушення його прав відповідачем або загрозу такому порушенню, розмір шкоди (за винятком вимоги виплати компенсації), якщо вона завдана, та причинно-наслідковий зв'язок

Розглядаючи спір суд першої інстанції в межах доводів позову повно і всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судом правильно встановлено, що позивач є суб'єктом авторського права, як це визначено ст.7 Закону України «Про авторське право та суміжні права», зокрема, на твори образотворчого мистецтва - картин «ІНФОРМАЦІЯ_1» та «ІНФОРМАЦІЯ_2». На а.с. 10-17 матеріалів справи є свідоцтва про реєстрацію авторських прав, аденіт-заяви, копії каталогів робіт ОСОБА_5за 2008р. та 2010 р.).

Продаж відповідачкою контрафактної продукції є використанням без згоди автора його твору, порушенням авторських прав.

Особа, яка розповсюджує об'єкти авторського права без дозволу суб'єкта такого права, несе відповідальність за порушення виключних прав на цей твір також і в тому випадку, коли контрафактну продукцію нею отримано за договорами з третіми особами. Про це йдеться і у п.44 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 4 червня 2013 року, п.11 постанови №5 від 4.06.2010 року та ст.50 Закону України «Про авторське право та суміжні права».

В даному випадку діє презумція вини порушника авторського права, яка відповідачкою не спростована.

Згідно з пунктом "г" частини першої статті 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права" суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав вправі подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій.

За наведеного, підставою для судового захисту може бути порушення авторського права, тобто, вчинення котроїсь із дій, вказаних у Законі.

Такий висновок узгоджується з роз'ясненнями, що містяться у п. 42 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 04 червня 2010 року "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав", в якому вказано, що компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб`єкта авторського права та/або суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків.

Зваживши на наведене, судова колегія вважає , що розмір компенсації за порушення авторських прав у розмірі 24 360 грн судом першої інстанції визначений правильно.

Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Оскільки рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального закону, колегія суддів вважає, що підстав до його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: