Справа №490/1842/13-ц 18.06.2015 18.06.2015 18.06.2015
Провадження №22-ц/784/1548/15
Провадження 22ц/784/1548/2015 Суддя першої інстанції: Батченко О.В.
категорія 43 Суддя-доповідач апеляційного суду: Лівінський І.В.
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
18 червня 2015 року м. Миколаїв
Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:
головуючого Лівінського І.В.,
суддів: Данилової О.О., Шаманської Н.О.,
при секретарі судового засідання Харитонової І.В.,
за участю: позивачки ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 ,
представника відповідача ОСОБА_3 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу
за апеляційною скаргою
квартирно експлуатаційного відділу м. Миколаїв Південно-східного територіального квартирно експлуатаційного управління Міністерства оборони України
на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 грудня 2014 року
за позовом
ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до виконавчого комітету Миколаївської міської ради, військової частини НОМЕР_1 , квартирно експлуатаційного відділу м. Миколаїв Південно-східного територіального квартирно експлуатаційного управління Міністерства оборони України (далі КЕВ м. Миколаїв), треті особи Миколаївська міська рада, ОСОБА_5 про визнання права на отримання житла, скасування рішення, поновлення у черзі на отримання житла та покладення зобов`язань,
в с т а н о в и л а:
У лютому 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6 звернулись з даним позовом, в обґрунтування якого зазначали, що перебували у черзі на отримання житла за рахунок житлового фонду МО України при військовій частині НОМЕР_1 з 3 лютого 1995 року, як члени сім`ї військовослужбовця ОСОБА_5 . Рішенням виконкому Миколаївської міської ради № 2577 від 26 грудня 2008 року, із змінами внесеними рішенням № 1181 від 24 квітня 2009 року, на їх сім`ю була виділена квартира АДРЕСА_1 .
Разом з тим, під час оформлення розлучення ОСОБА_5 відмовився від отримання цієї квартири та рішенням виконкому Миколаївської міської ради № 86 від 26 січня 2011 року попереднє рішення про виділення квартири було скасовано, а їх знято з черги на отримання житла за рахунок житлового фонду МО України.
Посилаючись на викладене, позивачі просили визнати за ними право на отримання житла за рахунок житлового фонду МО України при військовій частині НОМЕР_1 , скасувати рішення виконкому Миколаївської міської ради № 86 від 26 січня 2011 року, поновити їх в черзі з 3 лютого 1995 року та зобов`язати відповідачів надати їм житло.
Під час розгляду справи судом залучено як відповідачів військову частину НОМЕР_1 та КЕВ м. Миколаєва.
Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 грудня 2014 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, постановлено визнати за нею право на отримання житла за рахунок житлового фонду МО України при військовій частині НОМЕР_1 та поновити її в черзі на отримання житла. В задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.
В апеляційній скарзі КЕВ м. Миколаєва, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, задовольняючи частково позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачку виключено з черги на отримання житла за рахунок МО України з порушенням вимог житлового законодавства.

Однак з такими висновками в повній мірі погодитись не можна.

Так, із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебувала з 1982 року у зареєстрованому шлюбі з військовослужбовцем ОСОБА_5 , який звільнився у запас із залишенням на квартирному обліку при військовій частині А-2488.

Рішенням виконкому Миколаївської міської ради № 2577 від 26 грудня 2008 року, із змінами внесеними рішенням № 1181 від 24 квітня 2009 року, на сім`ю ОСОБА_5 у складі трьох осіб (він, дружина та дочка) була виділена квартира АДРЕСА_1 .

13 жовтня 2010 року ОСОБА_5 подав заяву до КЕВ м. Миколаїв, в якій відмовився від отримання вказаної квартири в зв`язку з розлученням та зміною складу сім`ї (а.с. 11). Вказана заява була розглянута 23 грудня 2010 року на засіданні житлової комісії Миколаївського гарнізону, на якому вирішено прийняти таку відмову і поновити ОСОБА_5 в черзі на отримання житла за рахунок житлового фонду МО України при військовій частині НОМЕР_1 . При цьому, питання про зміну складу сім`ї ОСОБА_5 , в тому числі виключення зі складу сім`ї його дружини - ОСОБА_1 , не вирішувалось (а.с. 9).

Згідно рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 14 грудня 2010 року, залишеного без зміни ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 23 березня 2011 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 розірвано (а.с. 13).

Отже, з 23 березня 2011 року ОСОБА_1 не може вважатись членом сім`ї військовослужбовця запасу ОСОБА_5 .

Як видно з протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 28 квітня 2011 року, ОСОБА_5 відновлено у списку осіб, які потребують поліпшення житлових умов в загальній черзі з 3 лютого 1995 року, зі складом сім`ї одна особа (а.с. 10).

Відповідно до протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 23 листопада 2012 року, до облікової справи ОСОБА_5 внесено зміни щодо складу його сім`ї, яким постановлено вважати три особи заявника, дочку ОСОБА_6 та онуку ОСОБА_7 (а.с. 150).

Згідно з п. 1.4 наказу Міністра оборони України № 737 від 30 листопада 2011 року, який діє з 6 лютого 2012 року по даний час та п. 1.4 наказу Міністра оборони України № 577 від 6 жовтня 2006 року, який діяв з 30 жовтня 2006 року по 6 лютого 2012 року «Про затвердження інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей житловими приміщеннями» військовослужбовці, що перебували на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, до набрання чинності Законом України від 24 червня 2004 року «Про внесення змін до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання відповідно до раніше встановленого законодавством порядку.

Встановлено, що ОСОБА_5 перебуває на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, з 3 лютого 1995 року, тобто до внесення змін до Закону України № 2011-XII від 20 грудня 1991 року «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-XII), а тому до спірних правовідносин, що стосуються порядку перебування на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, слід застосовувати положення ст. 12 Закону № 2011-XII в редакції, яка діяла до 1 січня 2005 року, Правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року № 470 (далі Правила обліку) та Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних силах України, яке затверджено наказом Міністра оборони України № 20 від 3 лютого 1995 року (далі Положення).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 12 Закону № 2011-XII, в редакції до 1 січня 2005 року, військовослужбовці забезпечуються жилими приміщеннями державою. Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) та членам їх сімей, які проживають разом з ними, надається жиле приміщення, що має відповідати вимогам ст. 50 ЖК України.

Отже, даною нормою передбачено надання житла лише членам сім`ї військовослужбовця, які проживають разом з ним.

Згідно п. 30 Правил обліку, при розірванні шлюбу між особами, які працюють на одному підприємстві, в установі, організації і перебувають на квартирному обліку за місцем роботи, облікова справа відповідно розділяється та за колишнім подружжям заявника зберігається право перебування на обліку за місцем роботи. Якщо колишнє подружжя заявника не працює на тому ж підприємстві, в установі, організації, воно переводиться на облік за місцем своєї роботи, а якщо там не ведеться облік, - до виконавчого комітету Ради народних депутатів за місцем проживання.

Отже, після розірвання шлюбу, колишнє подружжя, яке не працює на тому ж підприємстві, в установі, організації, що й заявник, не зберігає право на перебування на обліку разом із заявником.

Не містять застережень щодо збереження права перебування колишніх членів сім`ї військовослужбовця, які з ним не проживають, в тому числі колишнього подружжя, на обліку за місцем служби військовослужбовця, і нормативно-правові акти, які регулюють порядок забезпечення жилою площею військовослужбовців, зокрема Положення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що після розірвання шлюбу за ОСОБА_1 не збереглось право перебування на обліку за місцем військової служби її колишнього чоловіка ОСОБА_5 , а тому внесення житловою комісією військової частини НОМЕР_1 змін в облікову справу ОСОБА_5 щодо складу сім`ї, зокрема, виключення зі складу сім`ї його колишньої дружини, не суперечить вимогам житлового законодавства.

Доводи ОСОБА_1 про те, що її знято з квартирного обліку при військовій частині НОМЕР_1 ще під час перебування у шлюбі з ОСОБА_5 на засіданні житлової комісії від 23 грудня 2010 року, спростовується дослідженим у справі протоколом даного засідання (а.с. 9).

Посилання позивачки на те, що її не повідомили про зняття з обліку при військовій частині НОМЕР_1 , не може бути достатньою підставою для поновлення її в черзі.

За таких обставин, вимоги ОСОБА_1 про визнання за нею права на отримання житла за рахунок житлового фонду МО України при військовій частині НОМЕР_1 та поновлення її в черзі на отримання житла, задоволенню не підлягають.
Водночас, позивачка не позбавлена права стати на облік за місцем своєї роботи, а якщо там не ведеться облік, - до виконавчого комітету за місцем проживання.

Оскільки суд першої інстанції не звернув належної уваги на зазначені обставини справи та вимоги матеріального права, рішення в частині задоволених вимог підлягає скасуванню на підставі п.п. 3, 4 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні таких вимог.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 88 ЦПК України з позивачки ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь апелянта судовий збір в розмірі 121 грн. 80 коп., сплачений при подачі апеляційної скарги.
Керуючись статями 303, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів
в и р і ш и л а:
Апеляційну скаргу квартирно експлуатаційного відділу м. Миколаїв Південно-східного територіального квартирно експлуатаційного управління Міністерства оборони України задовольнити.
Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 грудня 2014 року в частині задоволених вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.
В задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання права на отримання житла за рахунок житлового фонду МО України при військовій частині НОМЕР_1 та поновлення в черзі на отримання житла відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь квартирно експлуатаційного відділу м. Миколаїв Південно-східного територіального квартирно експлуатаційного управління Міністерства оборони України 121 грн. 80 коп. судового збору.
В іншій частині рішення залишити без зміни.
Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.
Головуючий: Судді: