Номер провадження: 22-ц/785/3084/15
Головуючий у першій інстанції Матяш Т. Л.
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Короткова В.Д., Комаровської Н.В.

з участю секретаря - Абалдової О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради про визнання наймачем житлового приміщення та зобов'язання вчинити певні дії , за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3, діючого в інтересах ОСОБА_4 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 липня 2012 року, -

встановила:

У травні 2012 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про визнання наймачем житлового приміщення і в обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_5, з яким вона проживала однією сім'єю з 1997 року до його смерті - 2006 року. Після чого відкрилась спадщина на 10/100 частин житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, та в цілому складається з: житлового будинку літ. "А", сараю літ. "Б", сараю літ. "В", вбиральні літ. "Г", сараю літ. "Д", сараю літ. "Ж", сараю літ. "Є". Позивачка, після смерті ОСОБА_5 продовжувала проживати в зазначеній квартирі, та через тяжкий стан здоров'я не мала змоги оформити документи.

Позивач просила :

- визнати її наймачем квартири АДРЕСА_1

- зобов'язати виконавчий комітет Білгород-Дністровської місткої ради видати ОСОБА_2 ордер на право вселення у квартиру АДРЕСА_1

Рішення ухвалено у відсутність сторін.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 липня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Визнано ОСОБА_2 наймачем квартири АДРЕСА_1

Зобов'язано виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради видати ОСОБА_2, складом сім'ї одна особа, ордер на право вселення у квартиру АДРЕСА_1

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3, діючий в інтересах ОСОБА_4,який не брав участі у справі , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_3, діючого в інтересах ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню , а рішення суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Суд першої інстанції задовольняючи позов ,посилаючись на вимоги ст.74 СК України , ст. 61 ЖК України виходив з того, що позивач з померлим проживали однією сім'єю з травня 1997 року та після смерті ОСОБА_5 з 2006 року проживає у спірній квартирі ,тому набула право на отримання ордеру на вселення у спірну квартиру як член сім'ї наймача .

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна з наступного.

З матеріалів справи вбачається , що з 1970 року ОСОБА_5 був зареєстрований та проживав в квартирі АДРЕСА_1 ,що підтверджується копією паспорту (а.с.18) та домовою книгою та був наймачем спірної квартири (а.с.24-26).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5 помер ,що підтверджується свідоцтвом про смерть від 15.05.2006 р. (а.с.14).

Матеріали справи не містять дійсне місце реєстрації позивача ОСОБА_2 на час смерті ОСОБА_5.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.11.2011 року визнано спадщину ,померлого ОСОБА_5 у вигляді 10/100 частин житлового будинку ,розташованого за адресою : АДРЕСА_1 відумерлою та визнано право власності на вищенаведені 10/100 часток житлового будинку за територіальною громадою міста Білгород-Дністровський Одеської області (а.с.40).

Суд першої інстанції задовольняючи позов виходив з того,що позивач з померлим проживала однією сім'єю з 1997 року по день смерті ОСОБА_5 ,проте з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна ,оскільки встановлення таких обставин є помилковим та не відповідають матеріалам справи.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те ,що встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім'єю до 2004 року чинним законодавством не було передбачено.

Крім того з наявної в матеріалах копії паспорту померлого вбачається, що померлий перебував у шлюбі з ОСОБА_6 (а.с.18 ).

Матеріали справи не містять докази розірвання шлюбу ОСОБА_5 з ОСОБА_6

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідно до ст.25 СК України жінка та чоловік можуть перебути одночасно лише в одному шлюбі .

Суд першої інстанції встановлюючи факт проживання позивача з померлим не перевірив факт перебування померлого у шлюбі з ОСОБА_6 не врахував обставини , наведені колегією суддів та помилково встановив те ,що позивач вселилася у спірну квартиру як член сім'ї наймача з яким проживала однією сім'єю з 1997 року.

Матеріали справи не містять докази звернення позивача до виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області з заявою про отримання ордеру на спірну квартиру.

Суд першої інстанції не врахував ,що судовому розгляду ,відповідно до ст.ст.3, 11,15 ЦПК України підлягають справи за якими існує спір між сторонами.

З матеріалів справи не вбачається наявність спору між сторонами.

Суд першої інстанції ,всупереч до вимог ст.ст.214,215 ЦПК України , задовольняючи позов не достатньо обґрунтував та не навів правові підстави задоволення позову ОСОБА_2

Суд першої інстанції не вірно встановив обставини справи, не вірно застосував норми матеріального права , що відповідно до п.1,п.3,п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України , є підставою для скасування рішення суду .

За таких підстав, відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, апеляційна скарга представника ОСОБА_3, діючого в інтересах ОСОБА_4 підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню,з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 121 грн.80 коп. сплаченого апелянтом при принесенні ним апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, п.4 ч.1 ст.309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3, діючого в інтересах ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 липня 2012 року скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради про визнання наймачем житлового приміщення та зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 121 грн.80 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.А. Калараш

В.Д. Коротков

Н.В. Комаровська