ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3637/15-ц
провадження № 2/753/2980/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2015 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Коренюк А.М.

при секретарі Ляшенко Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», що є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Родовід Банк», про визнання права порушеним та зобов»язання вчинити дії, суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ПАТ «Родовід Банк», що є правонаступником ВАТ «Родовід Банк», про визнання права порушеним та зобов»язання вчинити дії. Мотивуючи свої вимоги тим, що 25 липня 2007 року між нею та ВАТ «Родовід Банк» укладено Кредитний договір № 77.2./СЖ-268.07.2 щодо надання кредитних коштів в загальній сумі 90 000 доларів 00 центів США на поживчі цілі у вигляді відновлювальної кредитної лінії, з кінцевим строком повернення та сплати всіх платежів до 25 липня 2009 року, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів, та з оплатою 14, 5% річних. Однак, вважає, що укладений кредитний договір порушує низку законодавчо встановлених правил уцілому, в тому числі й Закон України «Про захист прав споживачів», безпосередньо ст.ст. 11, 15 щодо необхідної, доступної, достовірної, своєчасної та повної інформації надання споживчого кредиту, п.п. 3.3, 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов»язаних з одержанням кредиту та укладення договору про надання споживчого кредиту, затверджених Постановою Правління Національного Банку України від 10 травня 2007 року № 168. Так, банк не попередив її про можливі ризики під час виконання зобов»язань, у протиріччя цьому інформація, надання якої передбачено зазначеними нормативними актами, не була їй надана. Тобто, при відсутної вказаної інформації про предмет послуг, який надався банком, вона була зобов»язана укласти самей той кредитний договір, який їй порадив банк, не маючи при цьому право вибору укласти інший договір й з іншими умовами. Окрім того, банк зобов»язаний був під час укладення договору надати інформацію про Методики, яка використовується ним для визначення валютого курсу, строків і комісій, пов»язаних з конвертацією валюти платежу у валюті зобов»язання під час погашення заборгованості по кредиту та процентами за користування ним, чого не зробив, як наслідок вона буда позбавлена й такої інформації. Захищаючи свої права, вона звернулась до банку листом від 23 січня 2015 року із запитом щодо отримання інформації, передбаченої п.п. 3.3, 3.8 вказаних Правил, проте відповіді не отримала, що йстало підставою зверення до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3, діючий на півдставі довіреності від 26 травня 2014 року (а.с.40), позовні вимоги підтримав з тих же підстав та просив їх задоволенити уцілому: визнати право позивача на оттримання інформації, передбаченої ч.1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та п.п. 3.3., 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов»язаних з одержанням кредиту та укладення договору про надання споживчого кредиту, затверджених Постановою Правління Національного Банку України від 10 травня 2007 року № 168, порушеними, та припинити дії банку, які порушують ці права шляхом надання позивачці вказаної інформації.

В судовому засіданні представник відповідача відповідача Горобець Р.В., діючий на підставі довіреності від 01 серпня 2014 року (а.с.41), позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні за недоведеністю вимог.

Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають відмові у задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у договірних/зобов»язальних правовідносинах.

Зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

25 липня 2007 року між ОСОБА_2 та ВАТ «Родовід Банк» укладено Кредитний договір № 77.2./СЖ-268.07.2 з Додатком до нього щодо надання кредитних коштів в загальній сумі 90 000 доларів 00 центів США на поживчі цілі у вигляді відновлювальної кредитної лінії, з кінцевим строком повернення та сплати всіх платежів до 25 липня 2009 року, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів, та з оплатою 14, 5% річних (а.с.56-59, 60). В Додатку до якого наданий /виписаний/ детальний розпис сукупної вартості кредиту щодо умов кредитування тощо (а.с.60).

Банк виконав свої зобов»язання, надавши позивачу кредитні кошти в повному обсязі, що не спростовується позивачем, які ним прийняті від банку й використані за призначенням, проте, як встановлено в ході судового розгляду справи, позивач не повністю виконує взяті на себе зобов»язання, передбачені кредитним договором, тобто не сплачує відсотки за користування кредитними коштами та не повертає чергові суми отриманого кредиту, не погашає всю суму кредиту згідно вимог Кредитного договору, відповідно, має поточну заборгованість по сплаті кредиту, що визнається позивачем.

Так, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17 квітня 2013 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 09 липня 2013 року (а.с.47-47), позов ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» 885 416 грн. 71 коп. - заборгованості за кредитним договором та 1 820 грн. 00 коп. - судових витрат (а.с.45-46).

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Зміст договору, відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов»язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони погодили умови Договору та Додатку до нього своїми підписами.

Так, ОСОБА_2 за вказаними зобов»язаннями підтвердила, що з умовами вказаного договору ознайомлена, ніяких перечень, а також нерозумінь його положень не має, про що підтвердила своїм підписом й власнорічно написала про те, що вона підтверджує, що до моменту укладення цього Договору в письмовій формі повідомлена про всі умови кредитування, передбачені п.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», один примірник кредитного договору вона отримала 25 липня 2017 року. Окрім того, сторонами укладений Додаток № 1 до Кредитного договору в якому вказаний детальний розпис сукупної вартості кредиту, умови якого погоджено сторонами, про що підтвердили своїми підписами, у тому числі й позичальник, ОСОБА_2, яка вказала про те, що у разі отримання кредиту в ноземній валюті, всі валютні ризики, пов»язані зі змінами та коливанням курсів валют покладається на споживача (а.с.56-59, 60).

А тому позиція позивача про те, що укладений кредитний договір порушує низку законодавчо встановлених правил уцілому, в тому числі й Закон України «Про захист прав споживачів», безпосередньо ст.ст. 11, 15 вказаного Закону щодо необхідної, доступної, достовірної, своєчасної та повної інформації надання споживчого кредиту, п.п. 3.3, 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов»язаних з одержанням кредиту та укладення договору про надання споживчого кредиту, затверджених Постановою Правління Національного Банку України від 10 травня 2007 року № 168. Ввважає, банк не попередив її про можливі ризики під час виконання зобов»язань, у протиріччя цьому інформація, надання якої передбачено зазначеними нормативними актами, не була їй надана. Тобто, при відсутної вказаної інформації про предмет послуг, який надався банком, вона була зобов»язана укласти самей той кредитний договір, який їй порадив банк, не маючи при цьому право вибору укласти інший договір й з іншими умовами. Окрім того, банк зобов»язаний був під час укладення договору надати інформацію про Методики, яка використовується ним для визначення валютого курсу, строків і комісій, пов»язаних з конвертацією валюти платежу у валюті зобов»язання під час погашення заборгованості по кредиту та процентами за користування ним, чого не зробив, як наслідок вона буда позбавлена й такої інформації, - є безпідставною, оскільки сторони у договорі погодили всі умови договору, які викладені в тексті, є відкритими, доступними, читабельними й зрозумілими, адже з підписанням цього договору позичальник засвідчив, що йому розтлумачено (зрозуміло) всі умови договору та він згоден на їх виконання, а також банком надана позичальнику /споживачу банківських послуг/ необхідна, доступна, достовірна, своєчасна та повна інформація надання споживчого кредиту, передбачена п.п. 3.3, 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов»язаних з одержанням кредиту та укладення договору про надання споживчого кредиту, затверджених Постановою Правління Національного Банку України від 10 травня 2007 року № 168 (а.с.56-59, 60).

Й, оскільки позивачка до укладення кредитного договору вцілому була поінформована банком про умови кредитування зігдно вимог вказаного законодавства, що нею визнається й підтверджується власноручним підписом на договорі та його Додатку, підстав для зобов"язання відповідача надати запитувану позивачкою інформацію, немає.

Відповідно до ст.ст. 6, 627, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов»язковими відповідно до актів цивільного законодавства згідно ст. 628 цього Кодексу.

Позивач, відповідно до оспорюваного Кредитного договору, засвідчив, що всі умови кредитного договору йому зрозумілі й він вважає їх справедливими по відношенню до себе та підтвердив свою здатність виконувати умови договору вцілому.

Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов"язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи зібрані в ході розгляду справи докази, суд приходить до висновку, що укладений сторонами кредитний договір не суперечить законові, іншим актам законодавства; особи, які її вчиняли мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало внутрішній волі; договір відповідає вимогам ст.ст. 11, 15 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме останній містить його всі умови, приховані, як вказує позивач, відсутні.

Суд вважає, що оспорюваний договір, його умови відповідають вимогам, встановленими ст.ст. 11, 15 Закону України «Про захист прав споживачів», Правилам надання банкам України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджені постановою Правління Національного банку України № 168 від 10.05.2007 року, його умови не порушують права позивача, як споживача банківських послуг.

За наслідками розгляду справи суд вважає за необхідне застосувати ч.4 ст. 88 ЦПК України. Так, позивач при зверненні до суду звільнена від сплати судового збору на підставі Закон України «Про судовий збір», ч.2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», тому він має бути віднесений на рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України на підставі ч.4 ст. 88 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 3, 6, 13, 192, 533, 626, 627, 628 ЦК України, ст.ст. 11, 15 Закону України «Про захист прав споживачів», Правил надання банкам України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджені постановою Правління Національного банку України № 168 від 10.05.2007 року, керуючись ст.ст. 5, 6, 7, 8, 10, 11, 15, 57, 58, 59, 60, 62, 64, 88, 195, 196, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 293, 294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», що є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Родовід Банк», про визнання права порушеним та зобов»язання вчинити дії, відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держати.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Коренюк А.М.