РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 року Підволочиський районний суд Тернопільської області у складі: головуючого судді Могачевської В.Й.

за участю секретаря судового засідання Реєнт Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з ОСОБА_2.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивачка посилалася на те, що з 23 липня 2005 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі.

Від даного шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народилася донька ОСОБА_3.

Хоча в зареєстрованому шлюбі сторонни перебувають близько десяти років, однак подружнє життя в них не склалося.

На протязі останніх трьох років стосунки між ними значно погіршилися.

Чоловік не в повній мірі матеріально забезпечує сім'ю, веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, влаштовує сварки, в присутності дитини ображає та принижує її.

У зв'язку із вказаними обставинами вони припинили подружні відносини і проживають окремо.

Продовжувати такі шлюбні відносини вона не бажає, а тому змушена звернутися з даним позовом до суду.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала, дала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві.

При цьому доповнила, що чоловік зловживав спиртними напоями, влаштовував сварки, в присутності доньки ображав і принижував її, наносив побої, виганяв з квартири.

Через вказані обставини з 01 січня 2015 року вони разом не проживають.

За час наданий їм судом, для примирення і збереження сім'ї, їх відносини стали ще гіршими, оскільки чоловік, з яким вона працює на одному підприємстві в присутності працівників підприємства власштовує скандали, продовжує ображати і принижувати її, погрожує фізичною розправою. Настоює на розірванні шлюбу, так як переконана, що сім'я їх розпалася остаточно і не може бути збережена.

Відповідач ОСОБА_2, на прохання якого суд надавав строк для примирення і збереження сім'ї, будучи належним чином повідомленим про дату і час розгляду справи, що стверджується розпискою про вручення йому повідомлення, яке ним одержано 16 березня 2015 року, в суд не з'явився, причини неявки не повідомив.

За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно ч.4 ст. 169 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку що позов слід задовольнити, виходячи з таких міркувань.:

23 липня 2005 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1, яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу НОМЕР_1, видане 23 липня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Волочиського районного управління юстиції Хмельницької області.

Від шлюбу сторони мають одну спільну доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження НОМЕР_2, видане 23 листопада 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Волочиського районного управління юстиції Хмельницької області ).

Згідно із ст.24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч.3 та 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість.

Судом встановлено, що відносини між сторонами не склалися, сімейні відносини між ними відсутні.

Більше трьох місяців сторонни проживають окремо, подружніх відносин не підтримують.

За час наданий сторонам для примирення і збереження сім'ї, примирення не відбулося. Позивачка настоює на розірванні шлюбу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін.

Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя.

Отже, встановивши об'єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст.112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобов'язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім'ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності, як того вимагає ст.55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має важливе значення, бажання зберегти сім'ю відсутнє, що є підставою для розірвання між ними шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч.2 ст.110 СК України, для цього не встановлено.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 10, 107, 130, 169, 208, 212-215, 224 ЦПК України, ст.ст. 110, 112, 113, 160 Сімейного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Волочиського районного управління юстиції Хмельницької області 23 липня 2005 року, актовий запис №101.

Копію рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до відділу реєстрації актів цивільного стану Підволочиського районного управління юстиції Тернопільської області.

Після розірвання шлюбу позивачці ОСОБА_1 залишити шлюбне прізвище - "ОСОБА_1 ".

Рішення може бути переглянуте Підволочиським районним судом за умови подачі відповідачем заяви про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: