Справа № 199/4505/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

22 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючий-суддя Сенчишин Ф.М.

При секретарі Карабань А.Є.

За участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог, Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання права на спадкування в якості спадкоємця за законом четвертої черги, визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 міської ради, за яким просить:

-визнати за ним право на спадкування за законом як спадкоємця четвертої черги як таким, що проживав зі спадкодавцем ОСОБА_5, яка померла 20 листопада 2014 року, однією сімєю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини;

-визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 є його падчеркою. Їй на праві власності належала зазначена квартира. ОСОБА_5 померла 20 листопада 2014 року. Спадкоємців за законом після її смерті, які б перебували із померлою у кровному спорідненні, не залишилося. Позивач вважає, що має право спадкувати після падчерки в якості спадкоємця четвертої черги, оскільки більше ніж пять років за вказаною адресою мешкав разом з ОСОБА_5 однією сімєю, доглядав її, оскільки остання через тяжке захворювання потребувала постійної сторонньої допомоги. Нотаріусом позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, тому він вимушений звернутися за захистом свого права до суду.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала в повному обсязі заявлені позовні вимоги та доводи позовної заяви, на яких вони ґрунтуються.

Відповідач ОСОБА_3 міська рада та приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, належним чином та завчасно сповіщені про час та місце розгляду справи, в судове засідання представників не направили, про причини неявки суд не повідомили. За ухвалою суду справа розглянута за відсутності відповідача та третьої особи в порядку ст. 224 ЦПК України заочно за наявних в справі доказів.

На підставі досліджених доказів судом встановлені наступні фактичні обставини:

Згідно копії свідоцтва про смерть (а.с. 28), 20 листопада 2014 року померла ОСОБА_5.

Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла належна померлій квартира АДРЕСА_2, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 100).

За ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

З інформаційної довідки зі спадкового реєстру «Заповіти/спадкові договори» (а.с. 115) вбачається, що ОСОБА_5 заповіту після себе не залишила.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Як передбачено ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

З довідки КП «ЖЕП № 19» (а.с. 112) вбачається, що ОСОБА_5 на момент смерті була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, б. 5, кв. 58, і єдиною особою, зареєстрованою разом з останньою за вказаною адресою на момент її смерті був позивач ОСОБА_2.

При досліджені копії спадкової справи до майна ОСОБА_5 (а.с. 102-117) встановлено, що єдиною особою, яка звернулася до нотаріуса з приводу прийняття спадщини також є позивач ОСОБА_2, який 18 травня 2015 року подав до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 в якості спадкоємця за законом.

Позивач визнає той факт, що кровне споріднення між ним та ОСОБА_5 відсутнє.

Особи, які б могли прийняти спадщину після смерті ОСОБА_5 з підстав кровного споріднення, дослідженими судом доказами не встановлені.

Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімю не менш як пять років до часу відкриття спадщини.

03 червня 2015 року нотаріусом винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 117), якою ОСОБА_6 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5, оскільки позивачем не надано документів, необхідних для встановлення проживання однією сімєю із спадкодавцем не менше як пять років до часу відкриття спадщини.

Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання права на спадкування в якості спадкоємця за законом четвертої черги, суд виходить з наступного.

Оцінені в сукупності:

-копія свідоцтва про ОСОБА_2 та ОСОБА_7 (а.с. 20);

-копія свідоцтва про народження ОСОБА_8 (а.с. 22);

-копія свідоцтва про шлюб ОСОБА_9 та ОСОБА_8 (а.с. 24);

доводять той факт, що ОСОБА_5 була падчеркою позивача ОСОБА_2

Допитані в судовому засіданні у якості свідків сусіди ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підтвердили той факт, що позивач ОСОБА_2 постійно мешкав за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Воронцова, б. 5, кв. 58. Його падчерка ОСОБА_5 хворіла раком, і навесні 2009 року він перевіз її до себе в квартиру і з того часу вони мешкали в ній разом. ОСОБА_2 з останньою мешкали однією сімєю, мали спільний бюджет, ОСОБА_2 доглядав за ОСОБА_5 та піклувався про неї, а після смерті здійснив її поховання.

Вказані докази с своєму взаємозвязку поза всяким розумним сумнівом доводять той факт, що ОСОБА_6 проживав зі спадкодавцем ОСОБА_5 однією сімю більш як пять років до часу відкриття спадщини.

За наведених обставин, останній на підставі ст. 1264 ЦК України набув право на спадкування після її смерті в якості спадкоємця четвертої черги за законом.

Разом з тим, підтвердити таке право іншим способом, ніж рішенням суду, позивач не може.

За ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Визнання права є способом захисту права, передбаченим п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України.

За наведених обставин, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом, суд виходить з наступного.

Як розтлумачив Пленум Верховного Суду України у постанові № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Судом визнане право позивача на спадкування, і за таких обставин наявні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, отже відсутні підстави для застосування такого виключного способу захисту права, як визнання права власності на спадкове майно.

На підставі викладеного, у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 214, 224 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог, Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання права на спадкування в якості спадкоємця за законом четвертої черги, визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2, який народився 15 вересня 1929 року в Покровському районі Дніпропетровської області, право на спадкування після ОСОБА_5, яка померла 20 листопада 2014 року, у якості спадкоємця за законом четвертої черги.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

На рішення позивачем та третьою особою може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Відповідач, який не зявився у судове засідання, може подати до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська заяву про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий :