Кодимський районний суд Одеської області
_____________________________________________________________________________________ Справа №503/590/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2015 року м.Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого-судді Гури А.І.

при секретарі Поліковській О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кодима Одеської області цивільну справу за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Кодимського районного управління юстиції про обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Кодимського районного управління юстиції Одеської області звернувся до суду з поданням, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби, про обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

В поданні вказав, що на виконанні у відділі ДВС Кодимського РУЮ перебуває виконавче провадження №46119592 від 20 січня 2015 року за вимогою № ф237 від 15 березня 2012 року, виданої УПФУ в Кодимському районі Одеської області про стягнення з фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на користь управління пенсійного фонду України в Кодимському районі Одеської області заборгованості на загальну суму 2671,55 грн.

В судове засідання представник ДВС Кодимського районного управління юстиції Одеської області не зявився, надавши заяву про розгляд справи без його участі.

Частиною 2 ст. 197 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подання державного виконавця та додані до нього письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з п.4 ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, право вільно пересуватися може у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Законодавством України встановлено випадки застосування таких обмежень, визначено порядок та умови їх застосування, зокрема, ст.6 ЗУ „Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", п.18 ч.3 ст.11 ЗУ „Про виконавче провадження", ч.1 ст.3771 ЦПК України.

Так, відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року за №606-ХІV державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Частина 1 ст.377-1 ЦПК України передбачає, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

За змістом п.5 ч.1 та ч.2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року за №3857-ХІІ громадянинові України, який має паспорт для виїзду за кордон, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що суд має право встановити щодо боржника тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України лише за поданням державного виконавця, обов'язково погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби, за умови доведення та документального підтвердження факту ухилення боржника, який має паспорт для виїзду за кордон і з цією метою має намір та реальну можливість вибути за межі України, від виконання зобов'язань, покладених рішенням суду чи іншого органу (посадової особи). Таке обмеження може бути встановлено лише строком до виконання боржником своїх зобов'язань.

Окрім того, застосування таких обмежень може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст.33 Конституції України та ст.313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

Вивченням матеріалів справи, судом встановлено, що будь-які докази, які підтверджують надіслання ОСОБА_1 копії постанови про відкриття виконавчого провадження, в якій містяться вимоги про добровільне виконання зобов'язань, докази одержання ним усіх документів, що виносились у процесі виконання виконавчого провадження, як це передбачено вимогами ч.5 ст.25, ч.1 ст.31 ЗУ "Про виконавче провадження", а також докази того, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань, відсутні.

Таким чином, державним виконавцем не доведено, що ОСОБА_1 має паспорт для виїзду за кордон та реальну можливість для виїзду за кордон з метою ухилення від виконання своїх боргових зобовязань.

Окрім того, державним виконавцем не надано жодних доказів того, що ним відповідно до ч.1 ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження» було вичерпано весь передбачений перелік заходів щодо примусового виконання судового рішення або всі вони виявилися безрезультатними.

За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм матеріального і процесуального права, суд вважає, що подання державного виконавця про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України передчасне, оскільки на даний час правові підстави для встановлення щодо боржника тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відсутні.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст.377-1 ЦПК України, суд

У Х В А Л І В:

У задоволенні поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Кодимського районного управління юстиції про обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Одеської області через Кодимський районний суд протягом п»яти днів з дня отримання її копії.

Суддя А.І.Гура