Апеляційний суд Житомирської області
Справа №291/366/14-ц Головуючий у 1-й інст. Нейло В. М.
Категорія 47 Доповідач Шевчук А. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Шевчук А.М.,

суддів: Заполовського В.Й., Забродського М.І.,

з участю секретаря судового засідання: Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ружинської районної державної адміністрації Житомирської області та Топорівської сільської ради Ружинського району, за участю Прокуратури Ружинського району Житомирської області, про визнання права користування на умовах оренди земельною ділянкою водного фонду та водним об'єктом

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 22 квітня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Ружинської районної державної адміністрації (далі - Ружинської РДА). Просив визнати за ним право користування на умовах оренди земельною ділянкою водного фонду та водним об'єктом на території Топорівської сільської ради Ружинського району, загальною площею 48,40 га, терміном до 01 листопада 2021 року для вирощування товарної риби. В обґрунтування позову посилався на те, що 01 листопада 2001 року уклав з Ружинською РДА договір оренди спірної земельної ділянки водного фонду та водного об'єкту, розташованої на території Топорівської сільської ради Ружинського району, строком на 10 років. Умови вказаного договору він виконував належним чином і після закінчення строку дії договору, тобто після 01 листопада 2011 року продовжує відкрито використовувати спірні земельні ділянки, сплачуючи орендну плату. Жодних заперечень від Ружинської РДА йому не надходило. Вважає, що оскільки фактично орендні відносини тривають і по даний час, то відповідно до ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та ст. 764 ЦК України зазначений договір оренди є пролонгованим на той же строк.

Ухвалою Ружинського районного суду Житомирської області від 19 березня 2014 року до участі у справі залучено відповідача Топорівську сільську раду Ружинського району Житомирської області (т.1 а.с.62-63).

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 22 квітня 2015 року у задоволенні позову до відповідачів відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі. Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що спірна земельна ділянка водного фонду та водний об'єкт належать до земель загальнодержавної, а не комунальної власності, тому й повноваження по розпорядженню ними компетенція Ружинської РДА. Суд помилково вважає листи Топорівської сільської ради запереченням у поновленні договору, адже таке заперечення має здійснюватися орендодавцем, а Ружинська РДА заперечень не направляла. Відсутність листа-заперечення та відкрите користування спірною земельною ділянкою після 01 листопада 2011 року є підставами для задоволення позову. Суд дійшов неправильного висновку про можливість поновлення договору оренди землі лише за наявності відповідного рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування. У рішенні суду неправдиво зазначені покази свідків.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що 01 листопада 2001 року між Ружинською РДА (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) був укладений договір оренди земельної ділянки водного фонду та водних обєктів, загальною площею 48,40 га, розташованих на території Топорівської сільської ради Ружинського району Житомирської області, строком на 10 років (т.1 а.с.6-9). Договір був нотаріально посвідчений та зареєстрований в Ружинському районному відділі земельних ресурсів.

Відповідно до водогосподарського паспорта ставок розташований в межах села Топори (т.1а.с.10).

Відповідно до умов п.7.3 вказаного вище договору, після закінчення строку, на який було укладено договір, орендар, який належно виконував обовязки відповідно до умов договору, мав переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України , за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, до спірних правовідносин слід застосовувати норму закону, яка діяла на час закінчення строку дії договору.

За загальними правилами, прописаними у ч.1 ст.764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором (абз.2 п.4 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України).

Відповідно до ч.ч.2 та 3 ст.33 Закону України «Про оренду землі», яка є спеціальною нормою та редакція якої діяла на час закінчення строку дії договору, якщо ОСОБА_1 мав намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди на новий строк, то він був зобовязаний повідомити про це орендодавця листом, до якого додати проект додаткової угоди, не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 спрямовував до Ружинської РДА лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі та проект додаткової угоди.

Невиконання приписів спеціальної норми припинило переважне право ОСОБА_1 на поновлення договору оренди землі, оскільки позивачем не дотримано порядок поновлення договору оренди землі.

Відповідно до пункту 3 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України у випадках, коли земельні ділянки надані в оренду до введення в дію цього Кодексу органами, повноваження яких з надання земельних ділянок з прийняттям цього Кодексу змінені, продовження строку оренди зазначених земельних ділянок здійснюється органами, що мають право надання земель за цим Кодексом.

Згідно до змісту пунктів 1 та 3 ст.122 ЗК України в редакції, що діяла на час закінчення строку дії договору, сільські ради уповноважені передавати земельні ділянки у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності у користування у межах сіл для всіх потреб.

Однак, із змісту пункту 12 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України, у редакції, чинній на час закінчення строку дії договору, вбачається, що до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські ради, а за межами населених пунктів відповідні органи виконавчої влади.

Таким чином, на час закінчення строку дії договору (на 01 листопада 2011 року) у Ружинської РДА були відсутні повноваження щодо передачі земельних ділянок та водних обєктів, які розташовані в межах села Топори, у користування для рибогосподарських потреб (риборозведення), а відтак вона не мала й повноважень на продовження терміну дії договору оренди до 01 листопада 2021 року.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що повноваження по розпорядженню спірною земельною ділянкою належать до компетенції Ружинської РДА спростовуються вище викладеним та додаткового правового обґрунтування не потребують.

Хоча позивач з листом-повідомленням та проектом додаткової угоди до Топорівської сільської ради також не звертався, але листом від 04 листопада 2011 року уповноважений орган Топорівська сільська рада, оскільки спірний обєкт знаходиться в межах села, повідомила ОСОБА_1 про те, що не має наміру продовжувати з ним термін дії договору оренди землі водного фонду (т.1 а.с.78, т.2 а.с.78).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд помилково вважав листи Топорівської сільської ради запереченнями орендодавця у поновленні договору є нічим іншим, як підміною або маніпуляцією понять, оскільки на момент закінчення строку дії договору оренди повноваження щодо вирішення питання відносно розпорядження відповідними землями відійшли до компетенції органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.6 ст.33 Закону України «Про оренду землі», у редакції, що діяла на час закінчення строку дії договору, у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Системний аналіз наведених положень дає підстави вважати, що доводи апеляційної скарги відносно відкритого користування позивачем спірною земельною ділянкою після 01 листопада 2011 року та сплата орендної плати не є достатніми підставами для задоволення позову, оскільки спеціальний закон потребує також наявність іншої обставини - відсутність на час закінчення строку дії договору заперечення уповноваженого органу. Доводи апеляційної скарги відносно показів свідків фактично стосуються їх переоцінки, що є недопустимим на стадії апеляційного перегляду.

Хоча доводи апеляційної скарги відносно того, що суд дійшов неправильного висновку про можливість поновлення договору оренди землі лише за наявності відповідного рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування ґрунтуються на вимогах закону, але вони не впливають на висновки суду першої інстанції, а отже їх не змінюють, оскільки дана обставина не відноситься до предмету доказування.

Позивач не реалізував своє переважне право на поновлення договору оренди земель водного фонду у встановлений законом спосіб. Його вимоги щодо визнання права користування на умовах оренди земельною ділянкою водного фонду та водним об'єктом у судовому порядку, в обхід встановленої процедури, є безпідставними, а тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у їх задоволенні.

Суд першої інстанції повно зясував обставини справи, висновки суду їм відповідають, правильно застосував норми матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків не спростовують, а тому рішення суду, згідно ст.308 ЦПК України, апеляційний суд залишає без змін.

Рішення законне та обґрунтоване. Підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 22 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: