Справа № 135/827/15-ц
Провадження № 2/135/254/15
09.07.2015 року Ладижинський міський суд Вінницької області
в складі: судді Корнієнка О.М.
при секретарі судових засідань ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням , -
ОСОБА_2 звернувся в суд із позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позовній заяві зазначив, що він являється власником квартири №22, що знаходиться в житловому будинку №90 по вул. П.Кравчика, в м.Ладижин, Вінницької області. З 30.04.2013 року в даній квартирі зареєстрував відповідачку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2, якій реєстрація була потрібна для працевлаштування в м. Ладижин на роботу. По місцю реєстрації вона не проживає, участі в витратах по утриманню квартири не приймає, місце проживання її не відоме. Тому просив визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився. Подав суду заяву згідно якої просив справу розглянути в його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує .
Відповідач ОСОБА_3, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася. Заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не подала. В поштовому повідомленні, яке повернулося з поштового відділення до суду, розписався позивач ОСОБА_2, так як відповідачка не проживає за вищезазначеною адресою.
За таких обставин, відповідно до ст. 74 ЦПК України, суд вважає, що судовий виклик відповідачеві вручено їй належним чином.
Зважаючи на неявку відповідача, повідомленого належним чином, судом, за згодою позивача, було ухвалено розглядати справу заочно на підставі наявних у ній даних чи доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власником квартири № 22, що знаходиться в житловому будинку №90 по вул. П.Кравчика, в м. Ладижин, Вінницької області, що підтверджується: дублікатом свідоцтва про право власності на житло від 25.12.2000 року та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 16550509 від 22.01.2014 року.
Відповідач ОСОБА_3 з 30.04.2013 року зареєстрована в квартирі № 22, що знаходиться в житловому будинку № 90 по вул. П.Кравчика, в м. Ладижин, Вінницької області, що підтверджується копією паспорта відповідачки та довідкою про реєстрацію місця проживання/перебування особи виданої Ладижинського міського сектору ДМС України у Вінницькій області 19.06.2015 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Тому суд вважає, що ОСОБА_2, як власник майна, має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування своїм майном шляхом визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття її з реєстрації місця проживання.
Такий висновок суду повністю узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом України в постанові від 16.01.2012 року по справі № 6-57цс11.
Відповідно до вказаного рішення Верховного Суду України, зазначено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 не є наймачем житлового приміщення в належній ОСОБА_2 квартирі №22, що знаходиться в житловому будинку №90 по вул. П.Кравчика в м.Ладижин Вінницької області. Договір найму жилого приміщення у вказаному будинку між сторонами не укладався. Відповідач не є членом сімї власника квартири. А тому вона не має права користування житловим приміщенням у даній квартирі.
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3, будучи зареєстрованою в належній позивачу квартирі та не маючи при цьому права користування даним будинку, обмежує право позивача на користування даною квартирою.
Виходячи із наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись України, ст.ст. 16, ст. 319, 321, 391 ЦК України, ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 10, 60, 164, 212-215, 224 ЦПК суд, -
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування квартирою № 22, що знаходиться в житловому будинку № 90 по вул. П.Кравчика в м. Ладижин Вінницької області, знявши її з реєстрації місця проживання за вказаною адресою.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданною протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії з додержанням вимог ст. 229 ЦПК України.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Вінницької області через Ладижинський міський суд.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя