АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц /796/ 263 /2015р. Головуючий у І інстанції Таран Н.Г.
Доповідач Котула Л.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - судді Котули Л.Г.

Суддів: Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

За участю секретаря Лучко І.А,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18 вересня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, Служба у справах дітей Сумської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною та її вихованні і відшкодування моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа, Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення побачень батька з сином та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа, Служба у справах дітей Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкування з дитиною батьком, який проживає окремо від неї.

Посилався на те, що з 04 червня 2004 року перебував у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають сина,ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Шлюбні відносини у нього з відповідачем не склалися і рішенням Деснянського районного суду м. Києва шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з відповідачем.

Проте ОСОБА_2 стала чинити йому перешкоди у спілкуванні з сином, у зв'язку з чим він позбавлений можливості брати участь у вихованні сина , забирати його до себе . Він звертався до органу опіки та піклування Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації з проханням вирішити питання щодо усунення перешкод у спілкуванні з сином і опікунською радою Служби у справах дітей Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації від 20 березня 2008 року відповідача зобов'язано не перешкоджати йому спілкуватися з сином щосереди та щонеділі з 16.00 до 20,00 год. без присутності матері.

Він звернувся до суду з позовом і рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23 березня 2009 року його позовні вимоги були задоволені і зобов'язано відповідача надавати йому можливість спілкуватись з сином ОСОБА_3 щосереди та щонеділі без присутності відповідача, а також проводити спільний відпочинок з сином влітку тривалістю 14 днів без присутності відповідача.

Проте це рішення позивач не виконувала і в грудні 2011 року він останній раз спілкувався з сином і до цього часу зробити це неможливо, оскільки відповідач з сином переїхала в м. Суми, не повідомивши його про причину її від'їзду та його терміну, всупереч наявному рішенню суду.

У зв'язку з переїздом відповідача до м. Суми, виконавче провадження по виконанню рішення суду було передано до відділу ДВС Сумського міського управління юстиції.

З серпня 2012 року виконавчі дії жодного результату не дали, відповідач уникає виконання рішення суду. А тому в травні 2012 року він звернувся повторно до суду з позовом про усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкуванні дитини з батьком, проте рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 29 листопада 2012 року йому було відмовлено в задоволені його позовних вимог у зв'язку з невірним обранням способу захисту його прав.

Після ухвалення рішення змінилися обставини і син подорослішав , а тому він просив змінити спосіб його участі у вихованні сина визначений рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23 березня 2009 року у такий спосіб:

зобов'язати відповідача усунути перешкоди йому брати участь у виховані та спілкуванні з сином, в тому числі, по телефону;

зобов'язати відповідача не перешкоджати йому відвідувати сина у школі та на позашкільних заходах, секціях, гуртках;

встановити час та дні для їх зустрічей з сином без присутності відповідача кожної другої п'ятниці з 18.00 год. до 16.00 год. неділі;

дозволити йому оздоровляти сина , шляхом виїзду з ним в зони відпочинку в межах України без участі відповідача в період зимових та літніх канікул - 10 днів взимку та 30 днів влітку; зобов'язати відповідача відшкодувати завдану йому моральну шкоду в розмірі 50 000 грн..

Вирішено питання судових витрат.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 18 вересня 2014 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Сумської міської ради, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо та відшкодування моральної шкоди і за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа , Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення побачень батька з сином та призначення незалежної експертизи для з'ясування психічного стану відповідача зустрічного позову, відшкодування моральної шкоди відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, оскільки судом порушені вимоги матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні ОСОБА_1 уточнив вимоги апеляційної скарги і зазначив , що оскаржує рішення лише в частині відмови у задоволені первісного позову.

Виходячи з наведеного , рішення суду в частині відмови у задоволені зустрічного позову набрало законної сили, оскільки сторонами не оскаржувалося.

ОСОБА_2 та її представник , Орган опіки та піклування Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації та Служба у справах дітей Сумської міської ради належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду у судове засідання не з'явилися, проте зазначена обставина не перешкоджає розглянути справу у відсутності відповідача та її представника і представників третіх осіб.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_1, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити з підстав , викладених у ній, дослідивши висновок органу опіки та піклування Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації ,перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги , колегія суддів дійшла висновку , що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог суд виходив з того, що виконавче провадження відкрито 16.04.2014 року за заявою позивача про примусове виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23 березня 2009 року, а тому вважав позовні вимоги позивача необґрунтованими, оскільки невиконання рішення суду не передбачає можливості встановлення нового графіку зустрічей батька з сином та участі у його вихованні.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна.

Згідно зі ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно зі ст. 157 Сімейного кодексу України (далі - СК України) питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Згідно ст.158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Положенням ст. 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною в присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

За заявою заінтересованої сторони суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору.

У разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним.

Особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Декларацією прав дитини , прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року , у принципі 6 проголошено , що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна , коли можливо , рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості ; малолітня дитина не повинна , крім випадків , коли є виняткові обставини , бути розлучена зі своєю матір'ю.

Таким чином , законодавством України закріплено обов'язок того із батьків , який проживає окремо , брати участь у вихованні дитини , окрім того , законодавством зобов'язано батьків вирішувати всі питання виховання дитини спільно ( ст. 157 СК України).

Суд при встановлені способу спілкування , має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

Як вбачається з матеріалів справи, що з 04 червня 2004 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Шлюб між сторонами розірвано.

Після розірванні шлюбу дитина залишилася проживати разом з матір'ю.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 01.08.2006 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина в розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісячно до досягнення нею повноліття та додаткові витрати на дитину , що викликані особливими обставинами - його хворобою в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку до вилікування , щомісячно.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 06.05.2011 року зменшено розмір аліментів та додаткових витрат, встановлених зазначеним рішенням з ј частини до 1/5 частини з усіх видів заробітку, а рішенням цього ж суду від 19 березня 2013 року зменшено розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 з 1/5 частини до 1/7 частини з усіх видів заробітку ( доходу ), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23 березня 2009 року зобов'язано ОСОБА_2 надавати ОСОБА_1 можливість бачитися з сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2., щосереди з 09. 00 до 20.00 год. та щонеділі з 09.00 до 20.00 год. без присутності ОСОБА_2

Зобов'язано ОСОБА_2 надавати ОСОБА_1 можливість спільно відпочивати з сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 без присутності ОСОБА_2 влітку тривалістю 14 днів.

Зобов'язано ОСОБА_2 ознайомлювати ОСОБА_1 з медичною документацією ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року (т.1, а.с.7-8).

Постановами державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції ВП №19240228 від 04.11.2011 року, ВП №13193857 від 04.11.2011 року ВП №13193843 від 04.11.2011 року на підставі виконавчого листа №2-1404 виданий Деснянським районним судом м. Києва 20.05.2009 року виконавчі документи повернуті, у зв'язку з тим, що місце проживання боржника не відомо (а.с.10-12 ).

У позовній заяві ОСОБА_1 посилається на те , що з часу ухвалення зазначеного рішення змінились обставини , а тому він просив змінити спосіб участі його у вихованні сина , який визначений рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23 березня 2009 року.

Під час розгляду справи в апеляційному суду м. Києва на вимогу суду був наданий висновок органу опіки та піклування Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації, оскільки такий висновок був відсутній у матеріалах справи.

Як видно з витягу протоколу №23 засідання комісії з питань захисту прав дитини Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 18 грудня 2014 року на засіданні розглядався запит Апеляційного суду м. Києва щодо надання органом опіки та піклування Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації висновку щодо розв'язання спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо участі батька у вихованні дитини . На цьому засіданні були присутні сторони та їх син ОСОБА_3, 2004 року народження, який підтвердив, що батько дійсно приходив до нього до шкоди і він має бажання з ним спілкуватися. На засіданні було вирішено внести пропозиції до Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації як органу опіки та піклування щодо надання на запит Апеляційного м. Києва висновку про залишення без змін рекомендованого висновку Служби у справах дітей від 27.03.2008 року № 10- 974, на підставі рішення опікунської ради 20.03.2008 року ( протокол №6) , графіку участі ОСОБА_1 у вихованні малолітнього ОСОБА_3 , 2004 року народження : щосереди , щонеділі з 16-00 год. до 20.00 год. без присутності матері( т.3 а.с.105).

Згідно висновку органу опіки та піклування Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації від 31.01.2015 року висновок опікунської ради Деснянської районної у місті державної адміністрації у місті Києві від 27.03.2008 року № 10-974 " Про участь батька у вихованні малолітньої дитини " , залишено без змін.( т.3 а.с. 114).

З матеріалів справи вбачається , що після розірвання шлюбу між колишнім подружжям склалися особисті неприязні стосунки, що унеможливлює вирішення батьками спільно та за взаємною згодою усіх питань щодо виховання їх сина , а також позбавляє батька , який проживає окремо від дитини , брати участь у вихованні свого сина та особистому спілкуванні з ним.

З огляду на те , що син сторін навчається у школі , за станом здоров'я повинен отримувати дієтичне харчування , з 2 -х місячного віку дитині встановлений діагноз : алергічний дерматит, побутова алергія , харчова алергія , а тому з врахуванням віку дитини та наявних захворювань, а також враховуючи ту обставину , що дитина навчається і в неділю повинна готуватися до школи , колегія суддів вважає можливим встановити побачення позивача з сином в першу та третю суботу кожного місяця з 11 год.00 хв. до 18 год. 00 хв. без присутності матері та спільно відпочивати влітку під час літніх канікул 20 днів .

Не підлягають до задоволення вимоги позивача про зобов'язання відповідача усунути перешкоди йому брати участь у виховані та спілкуванні з сином, в тому числі, по телефону та не перешкоджати йому відвідувати сина у школі та на позашкільних заходах, секціях, гуртках, оскільки відсутні дані про те , що відповідач чинить позивачу такі перешкоди.

Вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню, оскільки відсутні підстави до їх задоволення, так як відповідач, змінюючи місце проживання дитини повідомила про це Орган опіки і піклування Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, який в свою чергу , повідомив про зазначене ОСОБА_1.( т.1 а.с. 120,121).

З наявних в матеріалах справи доказів випливає, що між сторонами склалися неприязні стосунки і вони неодноразово зверталися до правоохоронних органів з приводу перешкод у спілкуванні з сином та неналежного виконання рішення суду щодо повернення в установлений час позивачем сина, а тому колегія суддів не знаходить підстав до задоволення позову в цій частині.

Керуючись ст. 303,304,307,309,316 ЦПК України , колегія суддів,

В И Р І ШИ Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18 вересня 2014 року в частині відмови у задоволені первісного позову скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа , Служба у справах дітей Сумської міської ради , Служба у справах дітей Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод щодо виховання та вільному спілкуванні з дитиною батьком , який проживає окремо та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 надавати ОСОБА_1 можливість спілкуватися з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в першу та третю суботу кожного місяця з 11 год.00 хв. до 18 год.00 хв. та спільно відпочивати влітку під час літніх канікул 20 днів .

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: