КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/629/15-ц
Провадження № 2/552/589/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.06.2015 року Київський районний суд м. Полтави у складі:

Головуючого судді Кузіної Ж.В.

При секретарі Павленко Л.М.

З участю позивача ОСОБА_1, представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_5 Аваль» про скасування наказу,поновлення на роботі,стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування наказу, поновлення на роботі,стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди посилаючись на те, що 09 грудня 2014 року він звільнений з посади начальника Центрального Кременчуцького відділення ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» на підставі п.2 ст. 41 КЗпП України. Звільнення є незаконним та безпідставним. Звільнення відбулося з грубим порушенням трудового законодавства, без згоди профспілкової організації. Наказ про звільнення виданий без проведення службового розслідування, посада яку займав позивач не передбачає безпосереднє обслуговування грошових і товарних цінностей. Відповідачем не встановлено та не доведено факт корисливих дій позивача, його винних дій. Діями відповідача позивачу завдана моральна шкода , яка полягає в тому, що він зазнав душевних страждань в наслідок втрати роботи, значний період перебував на керівних посадах, а тому звільнення за втратою довіря пригнічує його моральний стан, є приниженням ділової репутації. Моральну шкоду оцінює в 10 000 грн. Наказ про звільнення позивач отримав 09 грудня 2014 року, трудова книжка йому не вручена. Звільнення призвело до стану депресії та апатії, йому необхідний був час для переїзду з м. Кременчука до м. Полтави, вирішення побутових проблем, що є поважними причинами для пропуску строку звернення до суду.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги пославшись на викладені в позовній заяві обставини та просив поновити строк звернення до суду, оскільки він пропустив його у звязку зі станом депресії після звільнення, вирішення ряду побутових проблем, звернення за юридичною допомогою. На обґрунтування позовних вимог пояснив, що враховуючи посаду на якій він працював, він не може бути звільнений за п.2 ст. 41 КЗпП України , оскільки безпосередньо не обслуговував товарно-грошові кошти . Наказ про звільнення виданий не уповноваженою особою. Лише після зникнення з коштами начальника касового обслуговування ОСОБА_6 виявилась схема її шахрайства, яку до цього встановити не було можливості. При проведенні аудиту та ревізії, жодних нарікань на його роботу не було, недостача встановлена не була. Увечері 12 листопада 2014 року ним перераховані кошти відповідно до накладок на мішках на загальну суму 810 000 грн., оскільки наступного дня мішки з готівкою мали бути відправлені з банку. На ранок 13 листопада 2014 року при відкритті мішку - виявлено 20 000 грн.

Представник відповідача ОСОБА_2позовні вимоги не визнав , надав письмові заперечення, які підтримав у судовому засідання та пояснив, що відсутні поважні причини для поновлення позивачу строк звернення до суду, оскільки наведені ним обставини є необґрунтованими. По суті позову пояснив, що з позивачем був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Відповідно до п.1 даного договору, позивач виконує роботу згідно посадової інструкції, яка безпосередньо повязана із зберіганням (обробкою) тощо майна та інших цінностей, приймає на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення цілості довірених йому Банком майна та інших цінностей. Відповідно до діючих нормативних актів, позивач неодноразово наказами призначався відповідальною особою за схоронність готівки і цінностей, що зберігаються у грошовому сховищі та на експозиції відділення. При виконанні своїх посадових обовязків та підписанні документі позивач діяв, як матеріально відповідальна особа. Позивачем у ході виконанні своїх обовязків порушувались приписи нормативних документів та посадової інструкції, ряду Положеннь банку, ним переданий власний пароль доступу до ПЗ «Банкомастер» начальнику відділу касового обслуговування ОСОБА_6, який використовується для здійснення контролю матеріально відповідальною особою щодо коштів як поміщуються до сховища відділення. У результаті чого, ОСОБА_6 самостійно, без належного контролю, змогла проводити та підтверджувати в ПЗ «Банкмастер» від імені контролера операції із направленням у сховище грошових коштів, залишки яких могли відрізнятися від фактичних даних обліку. Просив відмовити у задоволенні позову за безпідставністю.

Представник відповідача ОСОБА_7 позовні вимоги не визнала та пояснила, що позивач самоусунувся від виконання посадових обовязків повязаних з контролем перевірки фактичної наявності готівки та інших цінностей даним бухгалтерського обліку і залишками, зазначеним у Книгах обліку готівки операційної каси. Перший факт фальсифікації відбувся 11 липня 2013 року, проте при належному контролі позивача та виконанні ним посадових обовязків, такого бути не могло б. Кошти на кінець дня 12 листопада 2014 року, які спускались до сховища позивачем не перевірялись належним чином. Він лише по накладці на мішку визначив суму коштів, що є порушенням нормативних банківських актів. Просила відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав та пояснив, що посилання позивача щодо замовлення на ранок 13 листопада 2014 років коштів у розмірі 810 000 грн. є безпідставними та такими, що не відповідають дійсності. Позивач,як посадова особа з повною матеріальною відповідальністю повинен був увечері 12 листопада 2014 року перерахувати всі кошти, проте цього не зробив. На ранок 13 листопада 2014 року виявлена значна нестача коштів. Просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши сторони, свідків, дослідивши докази по справі, дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Враховуючи підстави наведені позивачем на обґрунтування причини пропуску строку звернення до суду, суд вважає за можливе поновити позивачу такий строк.

Судом встановлено, що згідно наказу № 51 від 01 грудня 2012 року ОСОБА_1 прийнятий на роботу на посаду начальника Центрального Кременчуцького відділення Полтавської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_5 Аваль» з укладенням договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність.

Наказом №170-17к від 09 грудня 2014 року позивач звільнений з займаної посади за п.2 ст. 41 КЗпП України.

Підставою для винесення наказу стало грубе порушення позивачем п. 2.8,10.6, 10.10 Положення про організацію операційно-касової роботи та системного контролю за дотриманням касової дисципліни системі АТ «ОСОБА_5 Аваль», затвердженого Розпорядженням Правлінням АТ «ОСОБА_5 Аваль» № 119/2-РП від 27.07.10р. п. 3.1.2 Положення про порядок проведення звірки та формування «Документів дня» в АТ «ОСОБА_5 Аваль», затвердженого Розпорядженням Правління № 103/1-РП від 22.06.2012 р. П. 3.2. Положення про Центральне Кременчуцьке відділення АТ «ОСОБА_5 Аваль» затвердженого рішенням

ОСОБА_8 « СР-10/2 від 08.10.2012 р. П.4.10 Вимог інформаційної безпеки до працівників «ОСОБА_5 Аваль», затверджених Постановою Правління «ОСОБА_5 Аваль» № П-55/3 від 13.06.2007р.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

Відповідно до п. а ч. 2 ст. 9 Конвенції МОП 158 про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 року, ратифікована Постановою ВРУ № 3933-ХІІ від 04.02.94р. тягар доведення наявності законної підстав для звільнення лежить на роботодавцеві.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року, звільнення з підстав втрати довір'я ( п.2 ч.1 ст. 41 КЗпП України) суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.) вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я ( зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). При встановленні у передбаченому законом порядку факту вчинення працівниками розкрадання, хабарництва і інших корисливих правопорушень ці працівники можуть бути звільнені з підстав втрати довір'я до них і у тому випадку, коли зазначені дії не пов'язані з їх роботою.

Підставою для розірвання трудового договору у зв'язку з втратою довіри є здійснення працівником винних дій. Форма вини при цьому значення не має. Необережна вина працівника також може бути підставою для звільнення так, як і вина умисно. Проте, власник у випадку спору зобов'язаний довести і факт порушення, і вину працівника.

Важливим моментом при притягненні начальника до будь-якого з видів відповідальності є те, що таке притягнення можливе в разі, якщо власником на начальника як посадову особу покладений належним чином закріплений ряд обов'язків.

Посилання позивача на ті обставину,що він при виконанні своїх обовязків безпосередньо не обслуговував грошові кошти є безпідставними, оскільки відповідно до п. 3.2.34, 3.2. 38 Посадової інструкції начальника Центрального Кременчуцького відділення АТ «ОСОБА_5 Аваль» ,обовязками начальника відділення також є забезпечувати схоронність грошових коштів,печаток,штампів,ключів; участь у процесі відкритті / закриття операційного дня. П. 5.1 цієї Інструкції визначено, що начальник відділення несе особисту відповідальність за порушення вимог чинного законодавства, нормативно-правових актів НБУ, Колективного договору, нормативних документів Банку, рішень Правління та інших органів Банку,наказів, розпоряджень, Положення про відділення, цієї Посадової інструкції, невиконання або неналежне виконання обовязків та здійснення іншої діяльності за даною посадою. З посадовою інструкцією позивач ознайомлений, про що свідчить його підпис.

Позивач у судовому засіданні не заперечував та підтвердив укладення з ним договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 03 лютого 2012 року яким також передбачено , що начальник Центрального Кременчуцького відділення виконує роботу, яка безпосередньо повязана у процесі роботи із зберіганням / обробкою /продажем (відпуском)/перевезенням/застосуванням тощо майна та інших цінностей,приймає на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення цілості довірених йому Банком цих майна та інших цінностей, та приймає на себе зобовязання викладених у договорі.

Також позивачем підтверджено, що протягом червня 2013 року вересня 2014 року він призначався особою, відповідальною за схоронність готівки та цінностей у грошовому сховищі та на експозиції Центрального Кременчуцького відділення Полтавської обласної дирекції АТ «ОСОБА_5 Аваль».

У судовому засіданні позивачем не спростовані обставини, що викладені ним у поясненнях від 01 грудня 2014 року , відповідно яких він підтвердив передачу у серпні 2014 року свого особистого паролю доступу до ПЗ «Банкмастер» ОСОБА_6

Таким чином, передача зазначеного ключа ОСОБА_6, яка працювала начальником відділу касового обслуговування та відносно якої позивач повинен був здійснювати контролюючі функції, призвело до відсутності належного контролю та можливість останньою безконтрольно здійснювати проводки та підтверджувати в ПЗ

«Банкмайстер» від імені контролюючої особи, що могло привести до відображення недостовірних даних про суму коштів для відправки до сховища, та як наслідок залишки коштів могли відрізнятися від фактичних даних обліку.

Звільнення з підстав втрати довіри суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортування, розподілом тощо), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довіри (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями).

Підстави звільнення , які вказані у наказі про звільнення позивача фактично відповідають обставинам його професійної діяльності, так як він мав безпосереднє відношення до обслуговування грошових цінностей та на нього, як посадову особу було покладено належним чином закріплений ряд обов'язків, внаслідок порушення яких, відповідачу завдано збитки.

Зазначені обставини підтверджується відповідними наказами : про прийняття на роботу, про призначення осіб, відповідальним за схоронність готівки і цінностей у грошовому сховищі та на експозиції відділення, договором про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, Посадовою інструкцією, рядом Положень, поясненнями позивача та позивачем дані обставини фактично не спростовані в судовому засіданні .

Протягом 20 листопада по 17 грудня 2014 року проводилось службове розслідування підозри на шахрайство, відповідно до звіту якого всі ці факти знайшли підтвердження, а саме факти не виконання позивачем покладених на нього обовязків щодо дотримання касової дисципліни, порушення контрольних процедур під час щоденного зведення каси. Ці обставини також свідчать про правомірність винесення наказу про звільнення позивача за п.2 ч.1 ст. 41 КЗпП України.

Оскільки розірвання трудового договору з підстав п.2 ст. 41 КЗпП України не є заходом дисциплінарного стягнення, тому вимоги статей 148, 149 КзпП про

строк і порядок застосування дисциплінарних стягнень на ці випадки

не поширюються. Тому посилання позивача про не проведення службового розслідування перед його звільненням за даною статтею є неприйнятними.

Також є такими, що не заслуговують на увагу посилання позивача щодо не виявлення будь-яких порушень чи недостачі при проведенні аудиту відділення та послідуючих ревізій, оскільки це не звільняє його як керівника від виконання службових обовязків, належного контролю виконання посадових обовязків підлеглими, проведення раптових ревізій каси.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що працює головним бухгалтером Полтавської обласної дирекції ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» . 13 листопада 2014 року позивач повідомив його, що начальник відділу касового обслуговування ОСОБА_6 не вийшла на роботу. 13 листопада 2014 року позивач не міг встановити суму розбіжностей з врахуванням касових документів, суму нестачі встановили тільки аудитори,які приїхали до відділення. В ході перевірки встановлено, що фактично не за один день записи в Книзі обліку готівки і операційної каси не співпадали з балансом банку, такі розбіжності почалися з липня 2013 року. Позивач як матеріальна особа повинен забезпечувати схоронність цінностей. Позивачем підписувались дані про залишок готівки, що не відповідали балансу, також він передав свій особистий логін та пароль супервізора ОСОБА_6, що призвело до відсутності будь-якого контролю касира , не проводив щомісячні раптові ревізії каси. Такі ревізії унеможливили б шахрайські дії ОСОБА_6

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що 13 листопада 2014 року за розпорядженням позивача було відкрито сховище банку та виявлена нестача близько 4 млн. грн. та розбіжності з даними бухгалтерського обліку. Позивач, як начальник відділення відповідав за збереження готівки в сховищі. В його обовязки входило перевірка грошових коштів, звірка з зведеною

довідкою, перевірка та рахунок грошових коштів та спуск до сховища. Відповідальна особа не має права передавати свій особистий пароль будь-кому, про передачу пароля позивачем їй нічого не відомо. Їй невідомо щодо допущення позивачем будь-яких порушень у роботі. Яким чином 12 листопада 2014 року позивачем перераховувались кошти їй невідомо.

Суд не може прийняти до уваги посилання позивача, щодо замовлення на ранок 13 листопада 2014 року коштів у сумі 810 000 грн., а тому як наслідок їх перерахування відповідно до накладок у мішках, а не за кількістю пачок, оскільки згідно довідки від 17.06.2015 року Полтавської обласної дирекції АТ «ОСОБА_5 Аваль» замовлень від клієнтів на підкріплення готівковими коштами на суму 810 тис. грн. до дирекції не надходило, договори на доставку готівкових коштів не укладались, заявок на вивезення готівки до дирекції або підкріплення відділень Кременчуцького регіону до дирекції та Центрального Кременчуцького відділення не надходило.

У послідуючому позивач зазначив, що дані кошти, відповідно розпорядження ОСОБА_3, яке надійшло на його електронну пошту 12 листопада 2014 року та було ним прочитане 13 листопада 2014 року , були підготовлені для вивезення з банку є безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу.

Таким чином, вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню судом, оскільки в судовому засіданні встановлено, що наказ директора з питань роздрібного бізнесу Харківської обласної дирекції АТ «ОСОБА_5 Аваль» ОСОБА_11 від 09 грудня 2014 року № 170-17к «Про звільнення з роботи ОСОБА_1 за п.2 ст. 41 КЗпП України виданий уповноваженою особою та у відповідності до вимог КЗпП України, у звязку з втратою довір'я до нього з боку відповідача.

Відповідно до протоколу № 18 засідання профспілкового комітету Полтавської обласної дирекції АТ «ОСОБА_5 Аваль» від 09 червня 2015р. надано згоду на звільнення позивача у звязку з втратою довіри згідно з п.2 ст. 41 КЗпП України.

Відповідач відповідно до заяви від 25 лютого 2015 року звернувся до Кременчуцького РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області щодо неправомірних дій з боку ОСОБА_6 та службової недбалості ОСОБА_1, ОСОБА_12,ОСОБА_10, що призвело до завдання банку значних матеріальних збитків. За даною заявою порушене кримінальне провадження.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, встановлено, що позивач, як начальник Центрального Кременуцького відділення Полтавської обласної дирекції ПАТ «ОСОБА_5 Аваль», який несе відповідальність щодо організації контролю достовірного відображення даних про кошти, які поміщуються у сховище відділення, своїми діями та бездіяльністю порушив пункти 3.2.34. 3.8 Посадової інструкції щодо забезпечення схоронності грошових коштів, не у повній мірі здійснював систематичний контроль та забезпечення виконання працівниками відділення нормативно-правовових актів при виконанні обовязків .

Матеріали справи та встановлені судом обставини в достатній мірі містять в собі належні докази та відповідну інформацію, які дають підстави вважати, що позивач за характером своїх обов'язків відноситься до осіб, на яких поширюються положення п.2 ст. 41 КЗпП України .

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що посадові обовязки позивача безпосередньо повязані зі зберіганням та обслуговуванням грошових та матеріальних цінностей, невиконання ряду яких дають підстави з боку керівництва Банку для втрати до нього довір'я, що тягне за собою звільнення за п.2 ст. 41 КЗпП України.

Суд приймає до уваги, що утрата довір'я може бути не тільки результатом скоєння певних дій, а й такого проступку, який дає підстави зробити висновок про те, що подальше залишення такого працівника на роботі з обслуговуванням грошових і матеріальних цінностей може призвести до утрати цих цінностей.

Що стосується не видачі позивачу трудової книжки в день звільнення , то позивач у судовому засіданні підтвердив, що бажає отримати трудову книжку після розгляду справи по суті.

Керуючись ст. ст.10, 11,60,209,212-215 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий Ж.В.Кузіна