У х в а л а

іменем україни

11 червня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Архо-торгівельна мережа», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Одеський національний економічний університет, до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1, на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31 березня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 8 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ТОВ «Архо-торгівельна мережа» звернулось до суду з вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 10 198 грн у рахунок відшкодування майнової шкоди.

Посилалось на те, що з 2 січня 2013 року ОСОБА_1 працювала на посаді касира в ТОВ «Архо-торгівельна мережа» в магазині «Бенетон». Того дня ж з ОСОБА_1 укладений договір про повну матеріальну відповідальність. Відповідно до проведеної ревізії підзвітних ОСОБА_1 товарно-матеріальних цінностей від 16 березня 2013 року виявлено недостачу грошових коштів в сумі 10 198 грн, яка виникла внаслідок порушення відповідачем покладених на неї трудових обов'язків.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 31 березня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 8 жовтня 2014 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Архо-торгівельна мережа» 10 198 грн у рахунок відшкодування майнової шкоди.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31 березня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 8 жовтня 2014 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив з того, що працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31 березня 2013 року та ухвала апеляційного суду Одеської області від 8 жовтня 2014 року постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1, відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31 березня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 8 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.О.Карпенко
Судді: В.І.Амелін В.П.Гончар