Справа №464/7704/15-ц
пр № 2-з/464/101/15
УХВАЛА

про повернення заяви

12.10.2015 року м.Львів

Суддя Сихівського районного суду м.Львова Радченко Е.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі №464/7704/15-ц ,-

в с т а н о в и в:

07.09.2015 року ОСОБА_1О звернувся в суд із позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 заборгованість в розмірі 96 204,36 грн., а саме 69 771,36 грн. заборгованості за договором купівлі-продажу, 24 987,91 грн. пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості, 1 445,09 грн. процентів в розмірі 3% річних від простроченої суми та 1500 грн. моральної шкоди.

Разом з позовною заявою від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій просить з метою забезпечення позову накласти арешт на все майно та грошові кошти, що належать відповідачу. В обґрунтування заяви покликається на те, що відповідач заборгованість, що виникла за договором купівлі-продажу, у добровільному порядку не сплачує, у звязку із чим утворилась заборгованість. З метою уникнення можливого відчуження відповідачем майна, що може привести до ускладнення чи унеможливлення обєктивного вирішення судового спору, позивач просить накласти арешт на все майно відповідача.

Заява про забезпечення позову розглядається без повідомлення відповідачів та інших осіб, які беруть участь у справі, відповідно до вимог ч.1 ст.153 ЦПК України.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суддя прийшов до наступного висновку.

Так, відповідно до ст.151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст.ст. 151,153 ЦПК України та роз'яснень Верховного Суду України, викладених в п.1 постанови Пленуму від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»,- єдиною підставою для забезпечення позову є мотивована заява будь-кого з осіб, які беруть участь у справі.

Однак, в порушення вище зазначених вимог процесуального закону, подаючи заяву про забезпечення позову позивач не зазначив підстави обрання такого виду забезпечення позову, як і не обґрунтував причини застосування заходів по забезпеченню позову, не вказав на ті обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову визначені в ч.1 ст.152 ЦПК України та згідно із ч.3 даної статті види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Позивач не зазначив вартості майна та не надав доказів на підтвердження вартості.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені в зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Крім цього, п.4 постанови Пленуму ВСУ „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову № 9 від 22.12.2006 р. передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Проте клопотання про забезпечення позову подане з порушенням вищезгаданих вимог, а саме не конкретизовано, на яке саме майно (та його вартість) та на які кошти, на яких саме рахунках, необхідно накласти арешт, не надано доказів належності відповідачу такого майна.

Оскільки позивачем не наведено обставин, які свідчать про те, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, суд приходить до висновку, що позивачу слід повернути заяву про забезпечення позову, роз'яснивши йому, що він не позбавляється права звернутись із заявою про забезпечення позову в будь який час протягом розгляду справи в суді.

Керуючись ст. ст.151-153, 208,210 ЦПК України суд,

у х в а л и в:

заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі №464/7704/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором купівлі-продажу повернути заявнику.

Розяснити заявнику право повторного звернення до суду з заявою про забезпечення позову після усунення недоліків.

Копію цієї ухвали направити ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суду м.Львова протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Е.А.Радченко