АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

25 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Музичко С.Г., Саліхова В.В.

при секретарі: Кутц А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2

на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 липня 2010 року

в цивільній справі за позовом Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА :

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08.07.2010 року зазначений позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором в розмірі 212 266,44 грн., 1700 грн. судового збору та 120 грн. витрат на ІТЗ розгляду справи.

У вересні 2014 року представник ОСОБА_2 за довіреністю - ОСОБА_4, подав до суду заяву про перегляд заочного рішення, яка ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2014 року залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі, поданій ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2, ставиться питання про скасування рішення суду та ухвалення нового, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Апелянт вважає рішення суду незаконним та необгрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права та правил оцінки доказів. Зазначає, що суд не з'ясував чи були видані позичальнику кошти передбачені умовами кредитного договору, оскільки таке не підтверджене належними і допустимими доказами визначеними ст. 1047 ЦК України, зокрема розпискою. А вирішуючи питання щодо поручителя ОСОБА_3 суд взагалі не з'ясував чи укладено між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_3 договір поруки, умови договору поруки, чи є обов'язок поручителя ОСОБА_3 солідарним та не перевірив підстави

для припинення договору поруки, визначені ст. 559 ЦК України. Посилається на те, що судом не перевірено нарахований позивачем розмір заборгованості та пені, оскільки нарахування пені на рівні подвійної облікової ставки НБУ суперечить чинному законодавству, проте судом не було цьому надано належної правової оцінки. Судом першої інстанції невірно вирішено питання стягнення судових витрат, оскільки відповідно до ст.88 ЦПК України відповідні витрати присуджуються пропорційно задоволених судом позовних вимог, а не солідарно, як це визначено судом.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2, ОСОБА_4, апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених в ній.

Представник ПАТ «КБ «Надра» в судове засідання не з'явився. Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 76, ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обгрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом , 12.03.2008 року між ВАТ КБ " Надра", правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_2, ОСОБА_3 було укладено Договір «Автопакет» № 108/08-Ф ІD 786709, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 24 000,00 доларів США на придбання автомобіля, зі сплатою 12,7 % річних з кінцевим терміном повернення заборгованості до 12.03.2013 року.

У цьому ж договорі на забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором, між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра» та ним укладено договір застави, а з ОСОБА_3 - договір поруки за умовами яких поручитель ОСОБА_3 відповідає за належне виконання зобов'язань ОСОБА_2 за договором у тому ж об'ємі, що і позичальник й солідарно з ним. В якості забезпечення виконання зобов'язань позичальника щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів передбачених договором, позичальник передає в заставу автотранспортний засіб, належний йому на праві власності.

Позивач умови договору виконав та надав ОСОБА_2 грошові кошти у визначеному договором розмірі, однак відповідач не виконував умови укладеного кредитного договору належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість по кредиту в сумі 27 567, 07 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 212 266, 44 грн., а саме :заборгованість по кредиту - 23 619.33 дол. США, що відповідно до курсу НБУ на час звернення із позовом було еквівалентно - 181 868.84 грн.; відсотки за користування кредитом - 3 272.97 дол. США, що еквівалентно - 25 201.87 грн.; пеня 647.77 дол. США, що еквівалентно 5 195.73 грн.

Виходячи зі змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Розрахунок поданий позивачем відповідачами не спростований, не зазначено у чому полягає його неправильність або помилковість, свого розрахунку не подано, тому суд правильно виходив з того, що заборгованість за кредитним договором № 108/08-Ф від 12.03.2008 становить - 212 266, 44 грн. й доводи апеляційної скарги в цій частині рішення суду не спростовують.

Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Зміст договору як угоди (правочину) складає сукупність визначених на розсуд сторін та погоджених ними умов, в яких закріплюються їх права і обов'язки, що складають зміст договірного зобов'язання (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч. 3 ст. 509 ЦК України, п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України).

Згідно з п. 4.2.4 кредитного договору, позивач вправі вимагати дострокового повернення кредиту, сплати передбачених процентів, комісій, пені та штрафів, а також відшкодування збитків, завданих банку у результаті невиконання чи неналежного виконання позичальником умов договору.

Відповідно до п. 5.1 Кредитного договору, у разі порушення строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню кредиту а також у випадку прострочення строку виконання зобов'язання щодо повернення кредиту, нарахованих відсотків, та можливих штрафних санкцій, ОСОБА_2, ОСОБА_3 сплачують позивачеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості за договором за кожний день прострочення платежу. На момент звернення з позовом, розмір пені становить 647 доларів США, 77 центи.

Отже, розмір пені визначений та погоджений сторонами у договорі і посилання апелянта на неправомірність нарахування пені на рівні подвійної облікової ставки НБУ не можуть бути прийняті до уваги.

Доводи апелянта про не виконання положень ч.2 ст.1047 ЦК щодо обов'язковості розписки на підтвердження отримання коштів є безпідставними.

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч.1 ст. 554 ЦК України).

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника та кредитором боржника.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (ч.ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України).

У даному конкретному випадку такий договір поруки укладений між банком та поручителям у межах Договору «Автопакет» № 108/08-Ф ІD 786709 від 12.03.2008 року й питання відповідальності поручителя судом вирішено правильно, відповідно до умов договору та діючих норм матеріального права. Підстав для припинення поруки відповідно до положеньст.559 ЦК України не було.

До того ж, ОСОБА_3 рішення суду не оскаржувала і діяти в своїх інтересах ОСОБА_2 та/або його представника ОСОБА_1 не уповноважувала.

Доводи апеляційної скарги в цій частині не спростовують висновків суду і на їх правильність не впливають, а тому підстав для скасування судового рішення в частині солідарного стягнення з відповідачів заборгованості по кредиту, відсотків за користування ним та пені колегія суддів не убачає.

Разом із цим, колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо визначення порядку відшкодування судових витрат і скасовує рішення суду в цій частині з постановленням нового про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» по 850 грн. судового збору та по 60 грн. витрат на ІТЗ, з кожного.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-314,316,317 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 липня 2010 року в частині солідарного стягнення судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення наступного змісту: Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» по 850 грн. судового збору та по 60 грн. витрат на ІТЗ, з кожного.

В інший частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий :

Судді :

Справа № 2-2828/10

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/ 4256/2014

Головуючий у суді першої інстанції: Маліновська В.М.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.