Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/2219/15 Головуючий у 1-й інстанції: Дацюк О.І.
Суддя-доповідач: Осоцький І.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Осоцького І.І.,

Суддів: Кухаря С.В.,

Панкеєва О.В.,

При секретарі: Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 17 лютого 2015 року по справі за скаргою ОСОБА_3 на дії державного виконавця Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ Пашкової Оксани Вікторівни, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ Пашкової О.В., в якій просила визнати дії державного виконавця, які виявилися у винесенні постанови про застосування заходів примусового приводу через органи внутрішніх справ, неправомірними та незаконними.

Зі справи вбачається, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11.03.2014 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 29.05.2014 року, частково задоволено позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Відділ по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі батька у вихованні дитини. Судом визначено спосіб участі ОСОБА_5 у спілкуванні з донькою ОСОБА_6 шляхом всиновлення систематичних побачень.

Як вбачається з тексту рішення суду та ухвали суду відповідач ОСОБА_3 брала участь в судових засіданнях як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанцій.

17.06.2014 року судом видано виконавчий лист, а 30.09.2014 року ОСОБА_5 звернувся до Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ з заявою про відкриття виконавчого провадження.

Постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ Полуляхової Ю.С. від 03.10.2014 року відкрите виконавче провадження з виконання рішення суду, встановлено строк для самостійного виконання. Як вбачається з пояснень державного виконавця та супровідного листа копія постанови направлена боржникові ОСОБА_3, 03.10.2014 року простою кореспонденцією через брак коштів для відправлення постанови рекомендованим листом.

17.01.2015 року державним виконавцем Пашковою О.В. здійснювались виходи за місцем фактичного та зареєстрованого місць проживання ОСОБА_3, але двері за місцем фактичного проживання не відкрили, а за місцем реєстрації родичка боржника відмовилась назвати фактичне місцезнаходження ОСОБА_3 Державним виконавцем боржникові залишено письмову вимогу про необхідність явки до державної виконавчої служби 20.01.2015 року. У зазначену дату боржник не з'явилась.

22.01.2015 року рекомендованими листами відповідно до реєстру відправлення поштової кореспонденції за місцем проживання ОСОБА_3 та за місцем її роботи направлено вимоги про необхідність явки до державної виконавчої служби 27.01.2015 року. Вимогу за місцем роботи ОСОБА_3 отримано 26.01.2015 року, про що свідчить поштове повідомлення про вручення та особиста заява ОСОБА_3 від 27.01.2015 року. У визначену дату боржник до органу ВДВС не з'явилась.

27.01.2015 року державним виконавцем повторно на адресу ОСОБА_3 направлено копію постанови про відкриття виконавчого провадження, що підтверджено реєстром відправлення рекомендованої кореспонденції.

Постановами державного виконавця Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ Пашкової О.В. від 27.01.2015 року застосовано примусовий привід боржника ОСОБА_3 до Шевченківського ВДВС за місцем фактичного проживання та місцем роботи.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2015 року скаргу ОСОБА_3 Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ Пашкової О.В., які виявилися у винесенні постанови про застосування заходів примусового приводу через органи внутрішніх справ залишено без задоволення.

ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування обставин, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про задоволення її скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно п. 11 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних та посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а вразі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ.

За нормами ст. 386 ЦПК України скарга на дії державного виконавця розглядається у судовому засіданні з"явитися до суду з поважних причин, справу може бути розглянуто за участю їх представників.

Однак, відмовляючи у задоволенні скарги, суд вважав можливим її розгляд без участі заявника, яким подана заява про неможливість явки до суду та про відкладення розгляду справи, що є порушенням порядку розгляду цього питання.

Окрім цього суд без достатньої мотивації вважав, що при винесенні постанов державного виконавця Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ Пашкової О.В. від 27.01.2015 року про застосування внаслідок неявок ОСОБА_3 до ВДСВ і ухилення таким чином від виконання рішення суду примусового приводу боржника ОСОБА_3 до Шевченківського ВДВС за місцем фактичного проживання та місцем роботи будь-яких порушень державним виконавцем допущено не було/ а.с. 44, 45 /.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 210 ЦПК України в мотивувальній частині ухвалі суду, що постановляється як окремий документ зазначаються мотиви, з яких суд дійшов висновку, і закон, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Проте судом не було надано оцінку тому, що постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження була направлена простою кореспонденцією, тобто з порушенням вимог ст., ст. 24, 27, 30 Закону України "Про виконавче провадження", а також не було з"ясовано наявності підстав для застосування заходів примусового приводу через органи внутрішніх справ у зв"язку із невиконанням виконавчого листа ОСОБА_3 так як із змісту виконавчого листа слідує, що така підстава виникає при порушенні останньою попередньої домовленості між нею та ОСОБА_5 про час побачень із їхньою донькою ОСОБА_6 / а.с.31 /.

При цьому судом не було враховано, що у день винесення державним виконавцем вищевказаних постанов, а саме: 27.01.2015 року, ОСОБА_3 з"являлася до Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ, про що зафіксовано на її заяві за номером вхідної кореспонденції 660/03-14 /а.с.49/.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 17 лютого 2015 року постановлена з порушенням порядку, передбаченого для вирішення оскаржувального у ній питання нормами цивільно-процесуального законодавства, а тому врна підлягає скасуванню та направленням справи до того ж суду першої інстанції на новий розгляд скарги ОСОБА_3 на дії державного виконавця.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2015 року по цій справі скасувати, справу направити до того ж суду першої інстанції на новий розгляд скарги ОСОБА_3 на дії державного виконавця Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ Пашкової Оксани Вікторівни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: