_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/176/13- ц
Провадження № 2/520/623/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2015 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Васильків О.В.

при секретарі Дідур Г.С.

розглянувши в судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на 1/4 частку квартири та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, за участю третіх осіб: приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, органу опіки та піклування Київської районної адміністрації ОМР про визнання недійсним договору дарування, суд, -

в с т а н о в и в :

09.01.2013 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому просить припинити право ОСОБА_4 на 1/4 частку в спільному майні квартири АДРЕСА_1, та визнати право власності на вказану частку квартири за ОСОБА_1 При цьому позивач посилається на те, що позивач є власником ? частин спірної квартири, а відповідачу належить ? частка вказаної квартири. Співвласники квартири не являються членами однієї сімї, стосунки між ними неприязні, квартира є неподільною, та частку квартири відповідача позивач вважає незначною. У зв'язку із чим, позивач змушена звернутися до суду із позовом.

Відповідач ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1, в якому просить визнати недійсним договір дарування 3/4 частки квартири АДРЕСА_2, який укладений 07.12.2010 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_3 При цьому, ОСОБА_2 посилається на те, що померлий 28.10.2012 року ОСОБА_5, був її дідусем, та у зв'язку із наявністю захворювань не міг при вчиненні правочину усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Окрім того, ОСОБА_2 зазначає, що нотаріусу під час укладання договору дарування не було надано оригінал технічного паспорту.

У судовому засіданні представники позивача ОСОБА_6 та ОСОБА_7 позов підтримали та просять його задовольнити, проти задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 заперечували.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_8 у судовому засіданні заперечували проти задоволення первісного позову, та просять задовольнити зустрічні позовні вимоги. В судовому засіданні зазначили, що по справі необхідно провести ще і почеркознавчу експертизу.

Третя особа за зустрічним позовом приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 до судового засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі. Матеріали справи містять письмові заперечення на зустрічну позовну заяву, в яких зазначено, що обставини, викладені ОСОБА_2 є лише припущеннями, посилання на той факт, що ОСОБА_5 не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними не підтверджено жодними доказами. Крім того, нотаріус зазначила, що відповідно до правовстановлюючих документів, технічний паспорт не являється їх невідємною складовою /том 2 а.с. 2/.

Представник третьої особи за зустрічним позовом органу опіки та піклування Київської районної адміністрації ОМР до судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином. До суду надано заяву про розгляд справи його відсутності, у вирішенні усіх питань покладаються на розсуд суду.

Вислухавши представників позивача, відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, 07.12.2010 року ОСОБА_5 передав безоплатно у власність, а ОСОБА_1 прийняла у дар ? частки квартири АДРЕСА_1. Договір дарування посвідчений приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_3 та зареєстровано у реєстрі за № 1738 /а.с. 7/. Вказано обставина підтверджується і витягом про державну реєстрацію прав від 10.12.2010 року /а.с. 9/.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 01.06.2010 року державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_9, ОСОБА_2 успадкувала після смерті бабусі ОСОБА_10 ? частку квартири АДРЕСА_1 /а.с. 115/.

Таким чином, судом встановлено, що сторони є співвласниками квартири АДРЕСА_1.

Згідно технічного паспорту від 04.11.2010 року, квартира АДРЕСА_1 складається із двох жилих кімнат, загальною площею 47,3 кв.м., у тому числі житловою 31,8 кв.м. /а.с.10-12/.

Позивачем до справи надано звіт про оцінку з метою визначення оціночної (ринкової) вартості ? частки двохкімнатної квартири загальною площею 47,3 кв.м., житловою площею 31,8 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_3, складений 2012 року. З якого вбачається, що оціночна (ринкова) вартість вказаної квартири складає 398 867 грн., оціночна (ринкова) вартість ? частки квартири складає 99 717 грн., а оціночна (ринкова) вартість ? частки квартири складає 299 150 грн. /том 1 а.с. 14-53/.

У ході судового розгляду справи призначалася судова будівельно-технічна експертиза. Відповідно до висновку № 5504/24, складеного 19.01.2015 року судовим експертом ОСОБА_11, визначено, що виділити в натурі ? частку вказаної квартири з окремим входом у складі жилих і підсобних приміщень, регламентованих нормативно-технічними вимогами, технічно неможливо. Визначено, що ринкова вартість квартири АДРЕСА_1, розрахована методом аналогів продаж станом на 19.01.2015 року складає 46 200 дол. США, що еквівалентно 730 300 грн. по курсу НБУ на день оцінки. Ринкова вартість ? частки квартири складає 11 550 дол. США, що еквівалентно 182 580 грн. по курсу НБУ на день оцінки /том. 2 а.с. 211-214/.

Як на підставу позову, ОСОБА_1 посилається на положення ст. 365 ЦК України, відповідно до якої, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Згідно норм статті 365 ЦК України, позивачами мають виступати усі інші співвласники. Термін «співвласники» формально означає неможливість звернення з вимогою про припинення права на частку за ст. 365 ЦК України однієї особи, якщо співвласників лише двоє. В таких випадках заінтересований у припиненні права спільної часткової власності співвласник має вимагати від другого укладення договору виділу своєї частки (ст. 364 ЦК України) або поділу спільного майна (ст. 367 ЦК України).

За таких обставин та враховуючи, що з моменту подання позову, а саме з 09.01.2013 року та навіть після проведення судової будівельно-технічної експертизи від 19.01.2015 року, позивач ОСОБА_1 не змінила свої позовні вимоги, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в обраному нею варіанті способу захисту прав не підлягають задоволенню, так як необґрунтовані та недоведені.

В ході судового розгляду справи 28.10.2013 року були допитані свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_6, які показали наступне:

Так, свідок ОСОБА_12 пояснив, що ОСОБА_5 говорив, що квартиру залишить онуці як подарунок, нікому іншому не планував дарувати. Свідок зазначив, що ОСОБА_5 мав поганий слух, так йому потрібно було разів пять повторити, щоб він зрозумів.

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що знав ОСОБА_5, допомагав йому з електрикою, з померлим також спілкувався син свідка ОСОБА_14. Зазначив, що жодного разу не запідозрив, що померлий не розуміє своїх дій, що не може ними керувати. Вважав його здоровим чоловіком.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що має свій транспорт, у зв'язку із чим з питань транспортування до нього звертався ОСОБА_5 Свідок пояснив, що ОСОБА_5 розповідав йому про погані стосунки із онукою.

Після допиту свідків судом по справі призналась посмертна судова медико -психіатрична експертиза.

Відповідно до висновку № 97 від 19.03.2014 року, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, станом на період з 30.08.2010 року по 08.12.2010 року слабоумством не страждав, виявляв ознаки органічного емоціонально-лабільного (астенічного) розладу, вказаний розлад здоров'я і сукупність інших захворювань, вказаних у висновку лікарів судово-медичних експертів, суттєвим образом впливали (обмежували) на його здатність розуміти значення своїх дій і керувати ними. У вказаний період часу ОСОБА_5 не приймав будь-яких сильнодіючих препаратів, які могли б здійснювати вплив на його психічний та фізичний стан, викликати розумову пригніченість, сонливість і байдужість /том 2 а.с. 139-165/.

Як на підставу зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 посилається на ст. 225 ЦК України, відповідно до якої, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Відповідно до правового висновку Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року по справі № 6-131цс14, суд може визнати договір недійсним із підстав, передбачених ч. 1 ст. 225 ЦК України в разі, якщо встановить, що у момент укладення договору позивач був неспроможний розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Той факт, що позивач у момент укладення договору виявляв ознаки психічного розладу, які здійснили істотний вплив на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, обмежуючи цю здатність, не є підставою для визнання договору недійсним відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України.

З урахуванням встановленого, та враховуючи, що відповідно до висновку посмертної судової медико-психіатричної експертизи, ОСОБА_5 не був неспроможний розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, суд приходить до висновку, що зустрічна позовна заява ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, так як необґрунтована та недоведена.

За таких обставин, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, так як і не підлягає задоволенню зустрічна позовна заява ОСОБА_2

23.04.2015 року ОСОБА_1 було внесено на депозитний рахунок грошові кошти у розмірі 182 580,00 грн. для забезпечення розгляду її позову, з урахуванням відмови у задоволенні позовних вимог, вказані кошти підлягають поверненню ОСОБА_1, які були сплачені за квитанцією № 6 від 23.04.2015 року.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 79, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 215, 225, 365 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на 1/4 частку квартири, - відмовити.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1, за участю третіх осіб: приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, органу опіки та піклування Київської районної адміністрації ОМР про визнання недійсним договору дарування, - відмовити.

Зобовязати Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, , адреса: м. Одеса, вул. Садова, 1-А, повернути ОСОБА_1 внесені на депозитний рахунок грошові кошти у розмірі 182 580,00 грн. /сто вісімдесят дві тисячі пятсот вісімдесят гривень 00 копійок/ по квитанції № 6 від 23.04.2015 року.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення або протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення.

Суддя Васильків О. В.