Справа № 345/6816/13-ц
Провадження № 22-ц/779/1187/2015
Головуючий у 1 інстанції Онушканич В. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Девляшевського В.А.,

суддів: Вакарук В.М., Меленко О.Є.,

секретаря Мельник О.В.,

з участю: апелянта ОСОБА_2, представника ПАТ КБ «ПриватБанк» - ОСОБА_3, третьої особи ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, - ОСОБА_4, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Калуського міськрайонного суду від 02 квітня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» предявлено до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_4 вищезазначений позов. Позовні вимоги мотивовані тим, що у звязку із неналежним виконанням ОСОБА_4 умов кредитного договору №44К від 20.03.2007 року утворилась заборгованість, яка станом на 15.10.2013 року становить 13362,85 доларів США, що в еквіваленті складає 106769,13 грн. Посилаючись на те, що в добровільному порядку іпотекодавець відмовляється погашати вищезазначену заборгованість, Банк просив в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на квартиру, розташовану у м. Калуші, бульвар Незалежності, 6/93, належну ОСОБА_2, яка була передана в іпотеку в забезпечення виконання умов кредитного договору, а також виселити її із даної квартири та стягнути з ОСОБА_2 судові витрати по справі.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 02 квітня 2014 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Постановлено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме належну ОСОБА_2 квартиру, розташовану за адресою бульвар Незалежності, 6/93 в м. Калуші. А також постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 1067,69 грн судового збору.

На дане рішення суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій посилається на неправильне встановлення судом обставин, які мають значення для вирішення справи. Апелянт вказує на те, що розрахунок заборгованості, наданий Банком і покладений судом в основу рішення, є помилковим, оскільки дійсна заборгованість за кредитом за її підрахунками становить 10889,75 доларів США, з яких: 5778,02 доларів США заборгованість за кредитом; 2355,53 доларів США відсотки за користування кредитом; 2207,84 доларів США пеня та 548,36 доларів США штраф. Відповідач не погоджується із відмовою суду у задоволенні її клопотання про зменшення розміру заборгованості на суму неустойки та вважає неспівмірними наявну заборгованість і вартість іпотечного майна. При цьому, судом не було вказано на яку дату повинна бути здійснена оцінка майна чи на дату продажу нерухомого майна, чи за ціною, що вказана в договорі іпотеки, чи за ціною, що зазначена у витязі з реєстру прав на нерухоме майно. Окрім того, ОСОБА_2 звертає увагу суду на те, що позивач звертався до суду з аналогічним позовом і рішенням Калуського міськрайонного суду від 12.03.2012 року в задоволенні даного позову було відмовлено, що на її думку, дає підстави суду для закриття провадження у даній справі. Посилаючись на необґрунтованість рішення суду, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та третя особа апеляційну скаргу підтримали з мотивів, наведених у ній. Крім того, зазначили, що більша частина кредитних платежів вже погашено. Третя особа крім того пояснила, що заборгованість виникла у звязку із світовою фінансовою кризою, знеціненням національної грошової одиниці та втратою нею свого бізнесу. Вона також вказала, що спірна квартира на сайті ПАТ КБ «ПриватБанк» в даний час виставлена на продаж за ціною 345000грн, що в декілька раз перевищує розмір кредитної заборгованості. Вважаючи оскаржене рішення незаконним і необґрунтованим, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 просять його скасувати.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» - ОСОБА_5 доводи апеляційної скарги заперечила, вважаючи, що розмір кредитної заборгованості в даній справі Банком було визначено правильно, з врахуванням того, що дія кредитного договору, укладеного з ОСОБА_4, не завершилась по даний час. Представник не заперечила тієї обставини, що спірна квартира у відповідності із рішенням суду першої інстанції була виставлена на продаж із зазначенням ціни, визначеної оцінщиком майна. Рішення суду в даній справі вважає законним і обґрунтованим, тому просить залишити його без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача і третьої особи, представника банку, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1)чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, 3) які правовідносини випливають із встановлених обставин, 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення в даній справі в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не відповідає.

Частково задовольняючи позовні вимоги ПАТ «ПриватБанк», суд першої інстанції прийшов до висновку, що у звязку із невиконанням позичальником умов кредитного договору, що призвело до виникнення заборгованості, позивач вправі задовольнити вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Однак, з таким висновком погодитись не можна, оскільки, на думку колегії суддів, він не враховує всі важливі обставини.

Зокрема, погодившись із вказаним ПАТ КБ "ПриватБанк" розміром кредитної заборгованості станом на день пред'явлення позову, тобто на 04.12.2013 року, суд першої інстанції не врахував, що нарахування відсотків поза строком дії кредитного договору (по березень 2012 року) законом не передбачено. Невиконання ж позичальником грошового зобов'язання перед банком після закінчення дії договору дає підстави для застосування за вимогою позивача до боржника, що прострочив виконання такого зобов'язання, негативних наслідків, встановлених ч.2 ст.625 ЦК України, а не для продовження нарахування відсотків за користування кредитними коштами.

Така правова позиція висловлювалась Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у його ухвалах, зокрема, в ухвалі від 17 червня 2015 року в справі №6-1691св15.

З матеріалів справи вбачається, що заборгованість позичальника ОСОБА_4 за відсотками на день закінчення дії кредитного договору, тобто на 28.03.2012 року, становила 1451,47 доларів США (розрахунок - а.с.11). Саме з цим розміром заборгованості за відсотками, а не з сумою 4358,46 доларів США,зазначеною позивачем станом на 15.10.2013 року, на думку колегії суддів, слід погодитись.

Крім того, поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що банком заявлена вимога про стягнення неустойки в сумі 2560,24 доларів США фактично за чотири роки до пред'явлення позову. Це вбачається із наданого суду розрахунку а.с.11.

Аналіз норм ст.266, ч.2 ст.258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Така правова позиція міститься в постановах Верховного суду України від 06 листопада 2013 року та від 19 листопада 2014 року (справи №6-116цс13, 6-160цс14).

З наведеного випливає, що стягненню в користь банку в судовому порядку підлягає не вся сума пені 2560,24 долара США, зазначена позивачем у розрахунку, а тільки сума пені, нарахована за останні 12 місяців перед зверненням з позовом, тобто з 04.12.2012 року по 04.12.2013 року. Виходячи із наданого суду розрахунку розмір пені за умови правильного вираховування банком цієї штрафної санкції, який б підлягав до стягнення, становить 2560,24 687,04= 1873,20 доларів США.

Таким чином, загальний розмір кредитної заборгованості станом на день пред'явлення позову, тобто на 04.12.2013 року, в даному випадку становить не 13362,85 доларів США, а 9768,79 доларів США і складається з: основної заборгованості за кредитом 5778,02 доларів США, 1451,47 доларів США заборгованості за відсотками, 1873,20 доларів США пені, 31,29 та 634,84 доларів США штрафів. В еквіваленті по курсу долара США 7,99 грн на день пред'явлення позову розмір загальної кредитної заборгованості ОСОБА_4 становить 78152 грн, що орієнтовно у 4-5 разів перевищує дійсну вартість трьохкімнатної квартири, належної майновому поручителю.

В п.41 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 із змінами від 07.02.2014 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" вказано, що при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотеко держателю і не змінює обсяг його прав. Також у зазначеному пункті Постанови Пленуму ВССУ наголошено на необхідності врахування при вирішенні названого питання загальних засад цивільного законодавства справедливості, добросовісності та розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

Задовольняючи позов Банку щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції вищеназваних норм матеріального права і роз'яснень Пленуму ВССУ не дотримався, не врахував, що позичальником погашено майже ? частини основної суми кредиту 14222 долари США і сплачено істотну суму відсотків за користування кредитними коштами. Таким чином, на думку колегії суддів, порушення основного зобов'язання та іпотечного договору, не змінює обсяг прав іпотекодержателя та не завдає йому збитків.

Колегія суддів зауважує, що рішенням Калуського міськрайонного суду від 12.03.2012 року (копія рішення а.с.62-63), яке перебуває в законній силі, було відмовлено у задоволенні позову ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4, про звернення стягнення на предмет іпотеки згадану вище квартиру в рахунок погашення заборгованості позичальника в сумі 60405 грн. З того часу розмір кредитної заборгованості збільшився неістотно за рахунок начислення пені та штрафу. Колегія суддів вважає, що існуюча заборгованість, яка не співмірна із дійсною ринковою вартістю переданої в іпотеку квартиру, банком може бути отримана в інший передбачений законом спосіб.

Приймаючи до уваги викладене вище, оскаржене рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення з відповідача судових витрат не може бути залишено в силі, оскільки не являється законним і обгрунтованим. Таким чином є правові підстави для ухвалення в зазначеній частині нового рішення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 218; 307; 309; 313; 314; 319; 324; 325 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково. Рішення Калуського міськрайонного суду від 02 квітня 2014 року в даній справі в частині звернення стягнення на квартиру №93 будинку №6 на бульварі Незалежності м.Калуша та в частині стягнення з ОСОБА_2 1067,69 грн судових витрат скасувати.

Ухвалити в зазначеній частині нове рішення. В задоволені позову ПАТ КБ "ПриватБанк" про звернення стягнення на предмет іпотеки на належну ОСОБА_2 квартиру №93 будинку №6 на бульварі Незалежності м.Калуша відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: В.М.Вакарук

ОСОБА_6