Придніпровський районний суд м.Черкаси
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2015 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Позарецької С.М.

при секретарі Семиволос І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_4, треті особи: Орган опіки та піклування м. Черкаси, Управління державної міграційної служби України в Черкаській області про усунення перешкод у користуванні власністю, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, ОСОБА_4, треті особи: Орган опіки та піклування м. Черкаси, ВСГІРФО УМВС України в Черкаській області про усунення перешкод у користуванні власністю. Свої позовні вимоги мотивує тим, що на підставі договору дарування від 08.10.2012р. , який посвідчено приватним нотаріусом (реєстр №6118) позивач є власником квартири АДРЕСА_1. З моменту отримання в дар зазначеної квартири і на сьогодні у ній зареєстрований та проживає ОСОБА_2 Крім того, з ним без відповідної реєстрації фактично проживають ОСОБА_3 та її малолітній син ОСОБА_4 Таким чином, порушуються права позивача, оскільки він, будучи власником нерухомого майна, позбавлений можливості належним чином реалізувати свої права власника, не має можливості користуватися своїм майном. Відповідачі добровільно виселятися із займаної ними квартири відмовляються.

Отже, позивач просить суд усунути перешкоди у користуванні правом власності, шляхом зняття з реєстраційного обліку в квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_2; усунути перешкоди у користуванні правом власності, шляхом виселення з вказаної квартири ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4; стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судові витрати.

Під час розгляду справи замінено неналежну третю особу ВСГІРФО УМВС України в Черкаській області на належну третю особу Управління державної міграційної служби України в Черкаській області.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Попельнюх А.О. повністю підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити. Зазначив, що позивач, будучи власником квартири, не може нею користуватися; він не зареєстрований у цій квартирі. Добровільно відповідачі виселитися не бажають.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з»явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_6 позовні вимоги не визнав і просив відмовити у їх задоволенні. Зазначив, що ОСОБА_2 проживає і зареєстрований у спірній квартирі. При цьому, ОСОБА_3 та її неповнолітній син ОСОБА_4 у квартирі не проживають.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з»явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи.

В судове засідання відповідач ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 не з»явилась, будучи належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. Про причини неявки не повідомила.

В судове засідання представники третіх осіб: Органу опіки та піклування м. Черкаси та Управління ДМСУ в Черкаській області не з»явились, надавши заяви про розгляд справи за їхньої відсутності.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення за таких підстав:

встановлено, що на підставі договору дарування від 08.10.2012р. , який посвідчено приватним нотаріусом Сопільняк А.О. (реєстр №6118) позивач - ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1. Дані обставини також підтверджуються витягом про державну реєстрацію прав КП «ЧООБТІ» від 24.10.2012р., витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.03.2013р. та даними технічного паспорту. Відповідно до даних довідки КП «Придніпровська СУБ» Черкаської міської ради від 30.09.2014р. у вказаній квартирі зареєстрований лише ОСОБА_2 - відповідач по справі.

Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України.

Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України).

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ст. 316 ч.1 ЦК України, - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч.1 ст. 317ЦК). Як зазначено у ч.1 ст. 321 ЦК України, - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст.379ЦК).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383ЦК та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім"ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_2, який не є членом сім»ї позивача, будучи зареєстрованим у квартирі АДРЕСА_1, фактично в ній і проживає, незважаючи на те, що власником квартири являється ОСОБА_1, про що йому відомо. Добровільно звільнити помешкання відповідач не бажає. Дані обставини в судовому засіданні підтвердив і його представник за довіреністю ОСОБА_6

Між тим, жодних належних, допустимих та переконливих доказів щодо проживання у спірній квартирі відповідачів ОСОБА_3 та її неповнолітньої дитини ОСОБА_4, - позивачем до суду не надано. Крім того, не доведено й обставини, на які посилається позивач, про те, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживають спільно як чоловік та дружина. Відповідно до даних довідки адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Черкаській області від 22.10.2014р. ОСОБА_3 зареєстрована за місцем проживання: АДРЕСА_2. Відомості про реєстрацію неповнолітнього ОСОБА_4 за даними АБ від 22.10.2014р., - по м. Черкаси та Черкаській області відсутні.

Таким чином, з»ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд вважає, що порушені права позивача потребують захисту і позовні вимоги необхідно задовольнити частково, а саме: усунути перешкоди ОСОБА_1 у здійсненні ним права користування власністю - нерухомим майном, шляхом виселення відповідача ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 із зняттям його з реєстраційного обліку за вказаною адресою; в іншій частині позову слід відмовити.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, необхідно з відповідача ОСОБА_2 стягнути на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 243грн. 60коп., які сплачені останнім при подачі позову за квитанцією від 29.09.2014р.

На підставі викладеного та, керуючись Конституцією України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції", ст.ст. 15, 16, 316, 317, 321, 391, 383, 379 ЦК України, ст. 150 ЖК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 88, 174, 57-61, 209-223 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у здійсненні ним права користування власністю, шляхом виселення ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 із зняттям з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 243грн. 60коп.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: С. М. Позарецька