Справа № 729/749/14
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

23 березня 2015 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Демченко Л.М.,

при секретарі - Гармаш Н.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бобровиця цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Під час судового розгляду збільшуючи позовні вимоги просив стягнути з відповідача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 45836,95 грн.; в рахунок відшкодування моральної шкоди - 5000 грн,; за автотоварознавче дослідження автомобіля «Чері Амулет», державний реєстраційний № НОМЕР_1 - 950 грн.; за додаткове авто товарознавче дослідження № 191/1 від 23 жовтня 2014 року 250 грн.; за надання юридичних послуг і правової допомоги при складанні позовної заяви 800 грн., а також сплачений ним судовий збір в сумі 528,37 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09.12.2013 року о 08 год. 25 хв. на 93+130 м. автодороги Київ-Чернігів-Н.Яриловичі між с. Лемеші і с.Кіпті, Козелецького району Чернігівської області водій автомобіля ВАЗ 2102, д.н. НОМЕР_2, ОСОБА_2 рухаючись в напрямку м. Києва вчинив зіткнення з автомобілем марки «Чері-Амулет», д.н. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_1, який належить на праві приватної власності ОСОБА_5, В результаті ДТП пасажирка автомобіля «Чері-Амулет» ОСОБА_6 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження. Також був пошкоджений автомобіль «Чері-Амулет», а саме: були деформовані передні ліві дверцята, капот, передня ліва стойка, криша, весь кузов автомобіля. Розбито скло передньої лівої двері, лобове скло, ліва та права фари, передній бампер, передня декоративна решітка, передні лівий та правий покажчики поворотів, відірвано та розбито ліве дзеркало заднього виду, ручка передньої лівої двері. Вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 03.04.2014 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді 1 року обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком в 1 рік з застосуванням ст. 76 КК України. В результаті ДТП ОСОБА_2 була заподіяна як матеріальна шкода у вигляді пошкодження, знищення автомобіля так і моральна шкода. Згідно полісу № АС/4273004 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів автомобіль застрахований і ліміт страхового відшкодування становить 50000 грн. Страхова компанія ПрАТ «СК «Гарантія» 07.06.2014 року відшкодувала заподіяну шкоду майну в сумі 30580 грн., але враховуючи нестабільний стан економіки, високий рівень інфляції, постійне зростання цін, а також свідоме навмисне затягування та відхилення відповідачем пропозицій добровільного вирішення фінансових питань по відшкодуванню матеріальної шкоди її сума на момент розгляду справи поступово збільшується, що підтверджується висновком експерта та становить 76112грн.98 коп. Тому вважає, що відшкодуванню підлягає матеріальна шкода в сумі 45836,95 грн., за мінусом страхового відшкодування, сплаченого страховою компанією. Крім того йому заподіяно і матеріальну шкоду, яку він оцінює в 5000 гривень, оскільки вищезазначений автомобіль являвся додатковим джерелом заробітку, то після його знищення довелося шукати альтернативні види заробітку. З моменту знищення автомобіля і по даний час не має змоги знайти гідну роботу для забезпечення повноцінного проживання, що змусило його пережити стрес, який призвів до глибоких душевних переживань. Також він був змушений звернутись за правовою допомогою до юристів, що також потребувало додаткових матеріальних витрат в сумі 800 грн. Крім того, звертаючись до суду на підтвердження суми заподіяного збитку ним проводились авто товарознавчі дослідження, за виконання яких ним було сплачено 950грн. та 250 грн.

Ухвалою Бобровицького районного суду від 29 жовтня 2014 року в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача залучено ПрАТ «СТ « Гарантія». ( т. 1 а.с. 163).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, з підстав зазначених в позові, пояснивши при цьому, що страхове відшкодування в сумі 30576,03 грн. та лист від 07.07.2014 року від страхової компанії « Гарантія» відносно того, що автомобіль марки «Чері-Амулет», вважається фізично знищеним позивач отримував, але дане рішення страховика не оскаржував і на даний час претензій до страхової компанії не має та вважає, що заподіяну шкоду повинен відшкодовувати саме ОСОБА_2 Крім цього зазначив, що у нього відсутні документи, що підтверджують сплату коштів за надання йому правової допомоги.

В судовому засіданні відповідач та його представник позовні вимоги не визнали та просили відмовити у їх задоволенні. Через канцелярію суду подали заперечення, в якому зазначили, що оскільки розмір завданої матеріальної шкоди на момент ДТП, був повністю відшкодований страховиком з урахуванням вимог ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,позивач прийняв суму страхового відшкодування і не пред'являв жодних претензій до страховика, до того ж останній не вчинив жодних дій щодо проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, а тому відсутні підстави для настання відповідальності у відповідача. Оскільки не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди, то вважають що не підлягають задоволенню і інші вимоги заявлені позивачем. В свою чергу просять стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати пов'язані з розглядом даної справи, а саме: за проведення судової автотоварознавчої експертизи - 5920 грн. та за правову допомогу - 2781,20 грн.

В судовому засіданні представник третьої особи ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав та просив у їх задоволенні відмовити, оскільки страхова компанія « Гарантія» виплатила позивачу страхове відшкодування відповідно до вимог ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім того, листом від 07.07.2014 року повідомила останнього про причини такого рішення, в свою чергу ОСОБА_5 їх дії не оскаржував.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, його представника, представника третьої особи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 03.04.2014 року ОСОБА_2 був засуджений за ч. 1 ст. 286 КК України. Вироком апеляційного суду Чернігівської області від 19.06.2014 року вирок місцевого суду в частині призначеного покарання скасований, ОСОБА_2 був визнаний винним за ч.1 ст. 286 КК України і призначено покарання у виді штрафу та на підставі ст. 1 Закону України « Про амністію у 2014 році» звільнений від призначеного покарання. Вироком суду останній визнаний винним в тому, що 09.12.2013 року близько 08 год. 25 хв. ОСОБА_2, керуючи власним автомобілем марки ВАЗ 2102, д.н.з. НОМЕР_4, рухаючись на автодорозі Київ-Чернігів-Н.Яриловичі в напрямку м. Київ. Проїжджаючи 93 км + 130 м. вказаної дороги , що між с. Лемеші та с. Кіпті Козелецького району, Чернігівської області,порушуючи вимоги Правил дорожнього руху України, не впорався з керуванням автомобіля від чого відбувся виїзд на роздільну смугу та перекидання автомобіля, після чого керований ОСОБА_2 автомобіль у перекинутому стані перемістився на смугу зустрічного руху, де зіткнувся з автомобілем марки «Чері-Амулет» д.н.з НОМЕР_5, який рухався у зустрічному напрямку. У результаті ДТП пасажир автомобіля «Чері-Амулет» ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. (т.1 а.с. 8-10, 72-73). Крім того в результаті даної ДТП автомобіль марки «Чері-Амулет» д.н.з НОМЕР_5, який належить ОСОБА_5 отримав пошкодження.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

З полісу № АС/4273004 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів вбачається, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 затрахована у ПрАТ «СТ «Гарантія». (т. 1 а.с.79, 126).

Згідно з вимогами ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Враховуючи, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу була заподіяна матеріальна шкода, відповідач звернувся до страхової компанії задля проведення відповідних виплат по страховому відшкодуванню шкоди в межах ліміту страхового відшкодування.

Відповідно до ст.ст. 28,29,30 «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди

майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо - транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

В п. 15 Постанови Пленуму ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року № 4 зазначено, що якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Як вбачається з листа ПрАТ « СТ «Гарантія» та з актів про оцінку (т.1 а.с. 74,80-119) страховик, керуючись ст. 30 вищезазначеного Закону, що регулює відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, визначив, що залишкова вартість автомобіля після ДТП становить 14358,17 грн., а тому виплатив позивачу 30576,03 коп., що становить різницю між вартістю транспортного засобу до ДТП та вартістю залишків автомобіля після ДТП. Позивач погодився з цією сумою страхового відшкодування, що підтвердив в судовому засіданні його представник, дії страховика щодо недостатності страхової виплати не оскаржив, вимог до страховика не пред'являв. Крім того в автотоварознавчій експертизі від 10.02.2015 року експерт зробив висновок про економічну недоцільність відновлення досліджуваного автомобіля. (т.1 а.с. 207-242).

Звертаючись до суду з вимогами про стягнення з відповідача, який застрахував свою цивільно-правову відповідальність, матеріальної шкоди позивач посилався на те, що суми страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування шкоди, зазначаючи при цьому про відсутність претензій до страхової компанії.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Виходячи з аналізу даної правової норми суд вважає, що вимоги даної статті регулюють повне відшкодування шкоди винною в ДТП особою у разі недостатності страхового відшкодування за інших підстав, а саме в разі, коли автомобіль не визнавався фізично знищеним, а розмір шкоди перевищує ліміт страхового відшкодування.

Таким чином, суд, враховуючи вищезазначене, вважає, що автомобіль вважається фізично знищеним у результаті дорожньо-транспортної пригоди, тому страхова компанія виплатила страхове відшкодування, яке складається з різниці вартості автомобіля на день ДТП та після події, тобто у повному розмірі, а тому підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до роз'яснень викладених в п.п. 4, 9 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року № 4 передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Позивач на підтвердження вимог про відшкодування з відповідача моральної шкоди в сумі 5000 гривень не надав жодних доказів, але враховуючи, що вищезазначений автомобіль, який зареєстрований за ОСОБА_5 дійсно отримав механічні пошкодження, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами, тому суд приходить до висновку, що останньому в зв'язку з цим заподіяна моральна шкода, але виходячи з засад розумності, виваженості, справедливості, враховуючи характер моральних страждань та їх тривалість суд вважає, що сума в 2000 гривень буде достатньою позивачу для відшкодування вищезазначеної шкоди.

Згідно з вимогами ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз.

Позивач на підтвердження вимог щодо стягнення з ОСОБА_2 коштів в сумі 950 та 250 гривень посилається на автотоварознавче дослідження автомобіля «Чері Амулет», № 191 від 15.05.2014 р. (т. 1 а.с. 13-46) та на додаткове автотоварознавче дослідження № 191/1 від 23 жовтня 2014 року (т. 1 а.с. 141-159-а), які проведені за заявою позивача ОСОБА_5 Витрати пов'язані з отриманням висновку спеціаліста, зробленого не за ухвалою суду, а з ініціативи сторони, не відносяться до судових витрат, в розуміння ст. 79 ЦПК України, а тому не підлягають відшкодуванню.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» визначено випадки і розміри компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною. Така компенсація не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Заявляючи вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 800 грн. позивач, а також його представник не надали суду доказів на підтвердження зазначених вимог. Останній підтвердив в судовому засіданні про їх відсутність.

В свою чергу відповідач надав суду розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу ОСОБА_3, в сумі 2781,20 грн., з яких сплачено: 458,80 грн. за попередню консультацію, вивчення та аналіз матеріалів справи, підготовку заперечень (потрачено 1 год.); 458,80 грн. та 1376,40 грн. за представництво в судовому засіданні 29.10.2014 року та 12.11.2014 року (потрачено 1 год.+3 год.), 487,20 грн. за підготовку додаткових заперечень (потрачено 1 год.) (т.2 а.с.9), тому суд, враховуючи кваліфікацію адвоката та об'єктивно необхідний час на складання заперечень, з додатками, які є в справі, а також час затрачений адвокатом в судових засіданнях, що підтверджується журналами судових засідань (т. 1 а.с.68-120, 164-167, 176-185) вважає, що дана сума відповідає реальному часу, затраченого адвокатом за надання правової допомоги в даній справі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої стороні понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Отже, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, враховуючи вимоги вищезазначеної правової норми, часткове задоволення позовних вимог, суму судового збору сплаченого позивачем, витрати пов'язані з проведенням експертизи та витрати на правову допомогу, сплачені відповідачем, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 28 грн. судового збору сплаченого останнім та підтвердженого документально(т. 1 а.с. 1,т.2 а.с.2) та 20 грн. 72 коп. на користь держави недоплаченого судового збору позивачем. В свою чергу з позивача на користь держави за недоплачений судовий збір 31 грн.08 коп., та на користь відповідача в рахунок відшкодування судових витрат( за проведення експертизи, надання правової допомоги) - 8353 грн. 15 коп ( т. 2 а.с. 8, 9).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 23, 1167, 1187, 1192, 1194 ЦК України, ст.ст. 3,22,28,29,30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.10,11,60,61,79,84,88,212-215,218 ЦПК України ,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 у відшкодування моральної шкоди 2000 (дві тисячі) гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 в повернення судового збору 28 ( двадцять вісім) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 20 ( двадцять) гривень 72 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в сумі 31( тридцять одну) гривню 08 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування судових витрат 8353 ( вісім тисяч триста п'ятдесят три) гривні 15 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області через Бобровицький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами , які брали участь в справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення .

Суддя