Справа № 2-771/11
Провадження №2/460/26/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.03.2015 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі: головуючого судді Тесля Б.І.

з участю секретаря Хархаліс Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яворові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання факту проживання однією сімєю без шлюбу, визнання права спільної сумісної власності на житловий будинок та визнання права на ? частку у спільній сумісній власності , -

В С Т А Н О В И В:

позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій вказує, що влітку 2006 року він познайомився із відповідачкою ОСОБА_3, з якою вирішили проживати разом. Для цього винайняли будинок у м. Львові по вул. Варшавській. Позивач в той час працював у ТзОВ «Руді», а відповідачка займалася домашнім господарством. В грудні 2006 року він разом із ОСОБА_4 на аукціоні з продажу незавершеного будівництва у смт. Івано-Франкове по вул. В.Стуса, 9, з господарськими будівлями та земельною ділянкою, придбали даний обєкт нерухомості. В подальшому, також разом добудовували його: позивач купував будівельні матеріали, розраховувався із робітниками, а відповідачка готувала їм їсти. В кінці квітня місяця на початку травня 2007 року вони переїхали жити у згаданий будинок, де разом проживали без шлюбу. 26 грудня 2007 року вони оформили шлюб, а 26 травня 2008 року у них народилася дочка. Таким чином, з квітня 2007 року по 12 листопада 2010 року вони спільно з відповідачкою проживали та користувалися спірним майном. У звязку з наведеним він просить суд визнати факт його проживання із ОСОБА_3 однією сімєю без шлюбу в період з серпня 2006 року по 26.12.2007 року, визнати його право спільної сумісної власності на житловий будинок № 9 по вул. В.Стуса у смт. Івано-Франкове Яворівського району Львівської області, господарські споруди та земельну ділянку, а також визнати його право на ? частку у такій власності, з підстав, передбачених ст. 63, 69, 70, 74 СК України.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Додатково пояснив, що факт його проживання з відповідачкою однією сім"єю до укладення шлюбу, стверджується також тим, що вони разом в цей час ходили в гості до його знайомих, їздили за кордон, він на своє ім"я купляв будівельні матеріали які використовував на спірний будинок, підтримували між собою подружні стосунки, в результаті чого відповідачка завагітніла від нього до реєстрації шлюбу. Позов просить задоволити.

Представник позивача ОСОБА_5 позовні вимоги та пояснення позивача підтримав повністю та просив позов задоволити.

Відповідачка ОСОБА_2 (дошлюбе прізвище ОСОБА_3І.) в судовому засіданні позовні вимоги категорично заперечила, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, мотивуючи це тим, що спільно однією сімєю із позивачем вона проживала лише після реєстрації шлюбу. Спірний будинок вона придбала з прилюдних торгів ще до укладення шлюбу із позивачем та за власні кошти. З позивачем ОСОБА_1 у неї були договірні відносини, оскільки довірила йому розпорядження своїми коштами

- 2 -

для вкладання їх у ремонт даного будинку. Позивач дійсно купляв будівельні матеріали для ремонту будинку, однак за її гроші. До того часу, поки вона не завагітніла від позивача, наміру створювати з ним сім"ю вона не мала, спільно вони не проживали, спільним побутом не були пов"язані, не мали взаємних прав та обов"язків. Крім цього, в період на який вказує позивач, вона фактично проживала з іншим мужчиною, а з позивачем фактично почала проживати з червня 2007 року. Тому житловий будинок № 9 по вул. В.Стуса у смт. Івано-Франкове Яворівського району Львівської області не може бути визнаний спільною сумісною власністю. А відтак у задоволенні позову просить відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, пояснення відповідачки підтримав повністю та додатково пояснив, що відповідач у спірний період з позивачем однією сім"єю не проживала, а тому майно набуте в цей період відповідачкою не може бути визнано спільною сумісною власністю. Просив у задоволенні позову відмовити.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що житловий будинок № 9 по вул. В.Стуса у смт. Івано-Франкове Яворівського району Львівської області та земельна ділянка, яка до нього відноситься, належить відповідачці ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Даний будинок відповідачка придбала 15 грудня 2006 року на прилюдних торгах по реалізації майна боржника ОСОБА_7

Судом встановлено, що учасником даних торгів, крім відповідачки, був також позивач, яким було запропонована менша сума ніж відповідачкою.

Даний факт розцінюється судом як намір позивача ОСОБА_1 самостійно, незалежно від відповідачки, придбати спірний будинок, що ставить під сумнів їх спільне проживання станом на 15.12.2006 року, а також спільне використання коштів на купівлю спірного будинку.

Свідоцтвом про шлюб серії 1-СГ № 084706 від 26 грудня 2007 року встановлено факт перебування позивача ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_8

Судом встановлено факт наявності у позивача з відповідачкою спільної дитини ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1.

12 листопада 2010 року шлюб між сторонами було розірвано за рішенням суду.

Свідки: ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 в судовому засіданні підтвердили фой факт, що позивач часто бував у квартирі відповідачки за адресою м. Львів по вул. Варшавській, поводив себе як господар дому.

Однак тривалості перебування там позивача не вказали, чи проживання його там постійно не підтвердили, тому суд критично оцінює їх показання як доказ спільного проживання позивача із відповідачкою.

Свідки ОСОБА_13, ОСОБА_14 в судовому засіданні підтвердили фой факт, що позивач являється їхнім знайомим і влітку 2006 року він приїхав до них в гості разом з відповідачкою. При цьому він говорив, що має намір створити з нею сім"ю. Позивач їздив в Польщу, де заробляв гроші, а також позичив у них 10 тис. доларів на купівлю будинку.

Свідки ОСОБА_15, ОСОБА_16 в судовому засіданні заперечили факт проживання позивача з відповідачкою з літа 2006 року по літо 2007 року, та заперечили факт спільної купівлі будинку, при цьому пояснили, що ще в травні 2007 року позивач був на весіллі разом з своєю попередньою дружиною ОСОБА_14.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні заперечила факт проживання позивача з відповідачкоюв 2006 році, оскільки особисто була у м.Львові на вул Варшавській в жовтні 2006 року і стверджує, що позивач там не проживав.

Свідок ОСОБА_18 даючи показання в судовому засіданні заперечила інформацію про те, що позивач постійно проживав у квартирі відповідачки разом з останньою однією сімєю, а також те, що він давав гроші на купівлю будинку.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні заперечила інформацію про те, що позивач постійно проживав у квартирі відповідачки разом з останньою однією сімєю, а

- 3 -

також те, що він давав гроші на купівлю будинку. Підтвердила, що вона з чоловіком, а також їх мама і дядько надали відповідачці позику для купівлі та ремонту будинку. Також ствердила, що відповідачка в 2006- 2007 роках постійно проживала з іншим мужчиною на ім"я Павло.

Згідно Довіреності від 10 травня 2007 року, виданої ОСОБА_3 та посвідченої приватним нотаріусом Яворівського нотаріального округу ОСОБА_20, ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_1 розпоряджатися грошовими коштами, які знаходились на банківській картці «Маестро» рахунок № 990096 у валюті «Євро» у ЗГРУ КБ «Приватбанк».

Суд приходить до висновку, що витрати на ремонт будинку понесла відповідачка, оскільки, будучи на заробітках в Італії, усі гроші передавала позивачу ОСОБА_1, який на підставі довіреності ними розпоряджався.

Суд критично оцінює платіжні документи, які надав позивач в судовому засіданні як підтвердження його затрат на добудову та ремонт спірного будинку, оскільки позивач не зміг надати суду належних та переконливих доказів, що вказують на джерело надходжень таких коштів та точний напрямок їх використання.

Судом оглянуто закордонні паспорти позивача та відповідача, однак факт одночасного їх перебування двічі протягом року в Польщі, не доводить факту їх спільного проживання як сім"єю.

Відповідно до статті 57 Сімейного кодексу України, особистою приватною власністю дружини є майно набуте нею до шлюбу.

Відповідно до статті 74 СК України, на підставі якої заявлено позов, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" визначено, що "При застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у бідь-якому іншому шлюбі і між ними усталені відносини, що притаманні подружжю".

У відповідності до ст. 3 СК України, сім"ю складають особи, які спільно проживають, пов"язані спільним побутом, мають взаємні права та обов"язки. Сім"я створюється на підставі шлюбу, а також інших підставах не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім"єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов"язків подружжя.

Заслухавши пояснення учасників процесу, показання свідків, дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними, оскільки в судовому засіданні не доведено факту спільного проживання сторін однією сімєю в період з серпня 2006 року по грудень 2007 року, а також встановлено, що позивач ОСОБА_1, будучи уповноваженим відповідачкою на розпорядження її коштами, займався добудовою та ремонтом спірного житлового будинку за рахунок коштів відповідачки, крім цього, сторони на момент купівлі та ремонту будинку не були подружжям, спільно не проживали, не були пов"язані спільним побутом, не мали взаємних прав та обов"язків, шлюб вони зареєстрували 26 грудня 2007 року, між ними також не було укладено письмової угоди про спільну купівлю чи ремонт будинку, а тому позивач не може претендувати на частку у такому майні, а відтак у задоволенні його позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 3, 6-11, 15, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

- 4 -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання факту проживання однією сімєю без шлюбу з серпня 2006 року по 26.12.2007 року, визнання права спільної сумісної власності на житловий будинок № 9 по вул. В.Стуса в смт. Івано-Франкове Яворівського району Львівської області, господарських споруд та земельної ділянки, які до нього відносяться, визнання права на ? частку у вказаній спільній сумісній власності - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Яворівський районний суд Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення надруковане в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СУДДЯ Б.І. ТЕСЛЯ