Справа № 359/3293/15 Головуючий у І інстанції Муранова-Лесів І. В.
Провадження № 22-ц/780/3722/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 18 13.07.2015
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Коцюрби О.П., Мережко М. В.,

за участю секретаря Токар Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: Кредитна спілка «Мікрокредит», ОСОБА_4, про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом, який мотивувала наступним:

Їй на праві власності належала земельна ділянка з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,10 га, яка розташована за адресою: м. Бориспіль, вул. Матросова, 41-а. 12 серпня 2013 року ОСОБА_5, який діяв від її імені на підставі нотаріально посвідченої довіреності, уклав в її інтересах договір купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки. Як зазначено в п.5 даного договору, продаж земельної ділянки було вчинено за 85000 гривень, які він отримав як її представник до підписання договору. В той же час отримані кошти відповідач позивачу не передав. Позивач неодноразово зверталась до відповідача з цією вимогою, однак той уникає з нею зустрічей, не відповідає на телефонні дзвінки. З урахуванням положень ст.625 ЦПК України позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь отримані за продаж земельної ділянки кошти у розмірі 85000,00 грн., інфляційні втрати за весь час прострочення у розмірі 13770,00 грн., 3 % річних від простроченої суми у розмірі 3046,02 грн., а також судовий збір у розмірі 1018 гривень 16 копійок.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 травня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, відповідач ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповноту та неправильність встановлення обставин, що мають значення для її вирішення, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Обґрунтував скаргу тим, що правові підстави для задоволення позову відсутні. Зазначає, що він лише виступив поручителем при укладенні 30 квітня 2013 року між ОСОБА_3 та КС «Мікрокредит» кредитного договору та іпотеки спірної землі на забезпечення кредиту. Оскільки за кредитним договором виникла заборгованість, 12 серпня 2013 року шляхом продажу належної ОСОБА_3 земельної ділянки було врегульовано відносини між нею і кредитною спілкою. Крім того вказує, що жодних коштів він не отримував, і тому обовязку передавати їх позивачу у нього не виникло. Вважає, що договір купівлі-продажу земельної ділянки від 12 серпня 2013року є удаваною угодою. За таких умов вважає висновки суду такими, що не ґрунтуються на положеннях закону.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне:

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає наведеним вимогам, підстави для його скасування чи зміни відсутні.

Ст. 10 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Аналогічна норма міститься і в ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами.

З наявного в матеріалах справи нотаріально засвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки від 12.08.2013 року вбачається, що відчуження належної позивачу землі здійснював від її імені представник ОСОБА_5, який отримав від покупця до підписання договору вартість відчужуваної землі у розмірі 85000,00 грн. При цьому доказів подальшої передачі відповідачем зазначених коштів позивачу до суду подано не було. Не заперечував того, що вказані кошти не передавалися позивачу, й сам відповідач. За таких умов суд першої інстанції за результатами розгляду справи прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_3. Натомість відповідачем не було належним чином доведено свої посилань про удаваність вищевказаного договору та направлення отриманих від продажу коштів на погашення кредитної заборгованості позивача, оскільки належних та допустимих доказів з цього привод до суду ним надано не було. За таких умов вказані твердження залишилися недоведеними, відтак не можуть бути прийняті судом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що оскільки відповідач отримав від імені позивача кошти за продаж належного їй майна, однак отримані кошти своєму довірителю не передав, права позивача були порушені. Такі висновки суду відповідають обставинам справи і вимогам закону, з ними в повній мірі погоджується й колегія суддів апеляційного суду, вважаючи їх виваженими та обґрунтованими.

Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а його рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права. За таких умов передбачені законом підстави для скасування рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді