АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/868/15 Доповідач - Кузьма Р.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Кузьми Р.М.

суддів - Жолудько Л. Д., Сташків Б. І.,

при секретарі - Баляс Т.І.

з участю апелянта ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 12 травня 2015 року по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, посилаючись на те що 24 листопада 2010 року між сторонами було укладено в письмовій формі трудовий договір № 0, згідно з умовами якого ОСОБА_3 був прийнятий на посаду продавця-консультанта з продажу непродовольчих товарів, безпосередньо пов'язану із зберіганням, продажем та реалізацією товару, в магазині-складі, що на ринку "Буковина-Авто" м. Чернівці по вул. Коломийська, 15а. При прийнятті на посаду з відповідачем було укладено договір про повну матеріальну відповідальність від 24.11.2010 року, згідно з умовами якого відповідач взяв на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення схоронності довірених йому матеріальних цінностей.

В період з 05.02.2013 року по 06.02.2013 року в магазині-складі, де здійснював трудову діяльність ОСОБА_3 було проведено інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей, за результатами якої було виявлено недостачу товару на суму 250000 грн.

Аудиторським висновком спеціального призначення № 1856 від 05.04.2014 року АФ "Тер Аудит" встановлено, що станом на 01.01.2013 року під матеріальною відповідальністю ОСОБА_3 перебувало товарно-матеріальних цінностей за закупівельними цінами на суму 273521,79 грн.

Вироком Тернопільського міськрайонного суду від 17 жовтня 2013 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України.

Оскільки відповідач відмовляється в добровільному порядку відшкодувати шкоду, тому позивач просив суд стягнути з ОСОБА_3 на його користь 250000 грн. заподіяної шкоди у зв'язку з неналежним збереженням майна, переданого під повну матеріальну відповідальність.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 12 травня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 67435,66 грн. як відшкодування заподіяної шкоди у зв'язку з неналежним збереженням майна, переданого під повну матеріальну відповідальність.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 674,36 грн.

В апеляційній скарзі представник фізичної особи-підприємця ОСОБА_1- ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким цивільний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити повністю, стягнувши з відповідача ОСОБА_3 на його користь 250000 грн. заподіяної матеріальної шкоди неналежним збереженням майна, переданого під повну матеріальну відповідальність, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

Зокрема, апелянт зазначає, що помилковим є висновок суду першої інстанції, що обставини заподіяння відповідачем позивачу матеріальної шкоди, її розмір, були предметом розгляду кримінальної справи та вже встановлені вироком суду, який набрав законної сили. Такий висновок суду грунтується не на фактичних обставинах досліджений в ході розгляду кримінальної справи і констатованих у вироку суду, а на власних припущеннях. Адже, предметом дослідження були злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_3 і їх матеріальні наслідки, а не розмір заподіяної ним матеріальної шкоди роботодавцю в цілому внаслідок неналежного виконання своїх трудових обов'язків.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу, зіславшись на доводи, викладені в ній, просять її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 апеляційної скарги не визнав, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем заподіяна шкода у добровільному порядку не відшкодована, а її розміри визначені вироком Тернопільського міськрайонного суду від 17 жовтня 2013 року.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, оскільки він відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ст. 308 ЦПК України - апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В силу вимог статей 11, 10, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

Згідно п. 1,2 ч. 1 ст. 134 КЗпП України у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до ст. 135-1 КЗпП України укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності та не забезпечення цілості майна та інших цінностей йому для зберігання або для інших цілей, а також одержання працівником майна та інших цінностей під звіт та разовою довіреністю або за іншими разовими документами, працівники несуть матеріальну відповідальність у повному обсязі у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації.

На підставі ч. 1,2,5 ст. 135-3 КЗпП України розмір заподіяної підприємству, установі організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерсьекого обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. У разі розкрадання, недостачі, умисного знищення або умисного зіпсуття матеріальних цінностей розмір шкоди визначається за цінами, що діють у даній місцевості на день відшкодування шкоди.

Судом встановлено, що між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено трудовий договір від 24.11.2010 року, який зареєстрований в Тернопільському міському центрі зайнятості за № 0.

Згідно наказу №1 про звільнення від 31.05.2013 року, вбачається, що ОСОБА_3 звільнено з посади продавця з 31 травня 2013 року згідно ст. 41 п. 2 КЗпП України.

Відповідно до акту № 1 від 7 лютого 2013 року про результати інвентаризації матеріальних цінностей на складі Чернівці складено комісією у складі ОСОБА_1 та бухгалтера ОСОБА_4, продавця-консультанта ОСОБА_5 в період з 05.02.2013 року до 06.02.2013 року комісія провела перевірку роботи на складі підприємства і вважає, що виявлено недостачу товару на суму 250000 гривень. Акт підписано ОСОБА_3 08.02.2013року.

Як вбачається з копії вироку Тернопільського міськрайонного суду від 17 жовтня 2013 року по справі 607/13903/13-к ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України.

Даним вироком встановлено, що на початку грудня 2010 року в обвинуваченого ОСОБА_3, що перебував на посаді продавця консультанта у магазині ФОП ОСОБА_1, що на ринку "Буковина-Авто" в м. Чернівці по вул.Коломийській, 15а, який, будучи при цьому матеріально-відповідальною особою, виник злочинний намір, направлений на привласнення грошових коштів, отриманих внаслідок реалізації товару, які були йому ввірені та які належали ФОП ОСОБА_1, реалізовуючи який він, у період з 10.12.2010 року по 05 лютого 2013 року, продавав товарно-матеріальні цінності, а грошові кошти від їх реалізації повністю не обліковував та не передавав ОСОБА_1, а привласнював, таким чином привласнивши за вищевказаний період грошові кошти ФОП ОСОБА_1 в розмірі 67435,66 грн., які в подальшому витратив на власні потреби, чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вищевказану суму (а.с. 10).

Згідно аудиторського висновку спеціального призначення № 1856 від 05.04.2013 року АФ "Тер Аудит" встановлено, що станом на 01.01.2013 року під матеріальною відповідальністю ОСОБА_3 перебувало товарно-матеріальних цінностей за закупівельними цінами на суму 273521,79 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з метою захисту прав позивача слід стягнути з відповідача на користь позивача 67435,66грн. як відшкодування завданої матеріальної шкоди, визначеної вироком Тернопільського міськрайонного суду від 17 жовтня 2013 року.

Вимоги апелянта щодо стягнення збитків в розмірі 250000 грн. є безпідставними та спростовуються вищенаведеними доводами.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

Ухвалила:

Апеляційну скаргу представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 12 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_6