Справа № 527/1156/15-ц
номер провадження 2/527/367/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
10.06.2015 року Глобинський районний суд Полтавської області в складі:
головуючої - судді Марущак Р.М.
при секретарі - Проценко А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ,
У судове засідання представник позивача не з»явився. Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. В заяві на адресу суду прохав розглянути справу без його участі, вказав, що позов підтримує, згоден на ухвалення заочного рішення у справі в разі неявки відповідача.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з»явився. Згідно ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.
За письмовою згодою позивача справа вирішена на підставі наданих письмових доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступне.
За умовами пунктів 2.1. - 2.3. договору за користування кредитними коштами позичальник мав сплачувати проценти за ставкою 12.5% річних від непогашеної суми кредиту, разову комісію за надання кредиту в розмірі 1.5% від початкової суми кредиту та щомісячну комісію за управління кредитом в розмірі 0.1 % від початкового кредиту.
Відповідно до п.2.5 договору ОСОБА_1 зобов»язався сплачувати заборгованість по кредитному договору (суму кредиту, проценти, комісії) шляхом здійснення щомісячних платежів відповідно до Графіку платежів, який є Додатком № 1 до кредитного договору і його невід»ємною частиною. Згідно Графіку відповідач мав здійснити всього 60 платежі, з яких перший 6.10.2008 року в сумі 1520 грн. 10 коп., решту - в сумі 927 грн. 82 коп. щомісячно, останній платіж 05.10.2013 року.
П.7.1, п. 7.2 договору була передбачена відповідальність позичальника у виді штрафу в розмірі 20% від повної суми щомісячного платежу за невиконання або неналежне виконання грошових зобов»язань щодо сплати щомісячних платежів.
Кредитодавець ТОВ «ПростоФінанс», свої зобов»язання по договору виконав.
Відповідно до ч.1 ст.1077 Цивільного Кодексу України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь - який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта пер фактором.
Згідно ст.1078 Цивільного Кодексу України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника.
За приписом ст.1080 Цивільного Кодексу України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов'язань або відповідальності перед боржником у зв'язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.
За ст.1084 Цивільного Кодексу України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги.
Відповідно до ст.514 Цивільного Кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч.1 ст.516 Цивільного Кодексу України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
З огляду на викладене, суд зробив висновок, що позивач, якому первісний кредитор відступив право своєї грошової вимоги до позичальника ОСОБА_1, має право на стягнення заборгованих останнім сум.
Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства та у встановлені договором строки.
Ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
За ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання. За ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно ч.1 ст. 546, ст. 549 ЦК виконання зобов»язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов»язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов»язання (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК).
Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов»язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором.
Згідно правового висновку Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року, зробленого по результатах розгляду на спільному засіданні судових палат у цивільних та господарських справах справи № 6-116 цс 13, перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами), починається стосовно окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність в таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.
За ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ч.3 ст. 268 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Відповідач заяву до суду про застосування позовної давності не надав.
Встановивши, що відповідач, як позичальник, не виконав зобовязань за кредитним договором і, як наслідок, допустив заборгованість по кредиту, врахувавши вищеназвані норми закону та умови договору, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Позивач документально підтвердив, що сплатив судовий збір у сумі 556 грн. 63 коп., вказана сума підлягає стягненню з відповідача на його користь.
Керуючись ст.ст. 516, 526, 530, 546, 549, 610, 611, 625, 1049,1054, 1077,1078, 1080, 1084 ЦК України, ст. 10,11,30,60, 88, 212-215 ЦК України, суд,-
Позов товариства з обмежено відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.
- за комісією 1619,09 грн.;
- штрафи - 1484.48 грн.;
· витрати по сплаті судового збору у сумі - 556 грн. 63 коп.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

СУДДЯ ГЛОБИНСЬКОГО

РАЙОНОГО СУДУ ОСОБА_2