Справа № 748/186/15-ц Провадження № 22-ц/795/1044/2015 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції - Хоменко Л. В. Доповідач - Скрипка А. А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі:ОСОБА_4, ОСОБА_5
за участю:представника позивача - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 09 квітня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

В січні 2015року ПАТ КБ „ПриватБанк звернулося до суду з позовом до ОСОБА_7, в якому просило стягнути з ОСОБА_7 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № CNXRRX07870334 від 04.02.2008 року в розмірі 18 685 грн. 72 коп. та в рахунок відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору 243 грн. 60 коп.(а.с.2-4). Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідно до умов укладеного між сторонами договору банк надав ОСОБА_7 кредит у розмірі 7800 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, кредит надавався відповідачу по 04.02.2010 року включно. В порушення зазначених умов договору відповідач своє зобов'язання не виконав належним чином. Станом на 25.11.2014 року заборгованість відповідача перед банком становила 18 685 грн. 72 коп., яку позивач і просив стягнути на користь банку з відповідача. В ході судового розгляду даної справи позивач зменшив позовні вимоги та з врахуванням того, що рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 16.03.2012 року було стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість станом на 17.02.2012 року у сумі 13 551 грн. 39 коп., позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за період з 18.02.2012року в сумі 8949грн.93коп., з яких : пеня в сумі 8 047 грн. 56 коп., штраф в сумі 500 грн. (фіксована частина), штраф в сумі 402 грн.37 коп.(5%-процентна складова) (а.с. 52-53).

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 09.04. 2015 року в задоволенні вимог позову ПАТ КБ „ПриватБанк до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором було відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ „ПриватБанк просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги зазначають, що оскаржуване рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що суд першої інстанції безпідставно застосував наслідки пропуску позивачем строку позовної давності на підставі статей 256, 257 ЦК України та відмовив в задоволенні вимог позову, оскільки строк позовної давності позивачем пропущено не було. Апелянт звертає увагу та ту обставину, що відповідно до п.5.5. умов укладеного між сторонами договору сторони у письмовій формі визначили, що терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафів з даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5років. Як зазначає апелянт, суд першої інстанції при вирішенні даного спору по суті вказаної обставини, яка визначена умовами укладеного між сторонами договору, до уваги не взяв. Також апелянт вказує, що судом першої інстанції при вирішенні даного спору по суті необґрунтовано не прийнято до уваги фактичні обставини справи, зокрема, рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 16.03.2012 року, яким було стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість станом на 17.02.2012 року в сумі 13 551 грн. 39 коп. Апелянт зазначає, що в даному випадку мало місце переривання перебігу строку позовної давності, після вказаного переривання перебіг позовної давності починається заново; час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Таким чином, на думку апелянта, строк позовної давності в даному випадку закінчується 16.03.2017року, а з даним позовом банк звернувся до суду в січні 2015року.

В судове засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_7, належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду даної справи (а.с.90-92, 98-100), не зявився. Відповідно до приписів ч.2 статті 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд на підставі приписів п.4 ч.1 статті 309 ЦПК України приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції, - скасуванню, з ухваленням апеляційним судом нового рішення по суті заявлених позовних вимог, яким рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 09.04.2015 року, - скасувати. Позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити. Стягнути з ОСОБА_7 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк: - 8 949 грн.93коп. заборгованості за кредитним договором, - 365грн.40 коп. в рахунок відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до п. 6 ч. 1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

В ході судового розгляду даної справи встановлено і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 04.02.2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_7 було укладений кредитний договір, відповідно до якого банк зобовязувався надати позичальнику кредит у розмірі 7800 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, сплатою відсотків, винагороди, комісії у строки, зазначені у заяві та умовах надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт), з кінцевим терміном повернення до 04.02. 2010 року. Банк свої зобовязання за вказаним кредитним договором виконав і надав кредитні кошти позичальнику в повному обсязі (а.с. 10-16).

Відповідно до п.2.1. умов надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт), банк зобов'язується надати позичальнику кредит шляхом перерахування на рахунок торгівельно-сервісному підприємству. Строк, термін повернення, розмір кредиту, цілі, відсотки, винагороди, розмір щомісячного платежу та період сплати платежів визначені в заяві позичальника, підписанням якої клієнт та банк укладають кредитно-заставний договір.

Пунктом 5.1. умов надання споживчого кредиту передбачено, що у разі порушення позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених заявою та п.п. 3.2.2, 3.2.3 даних умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожний день прострочення платежу (а.с.16).

Відповідно до п.5.3. умов надання споживчого кредиту, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш, ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості.

Пунктом 5.5 умов надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт) встановлено, що терміни позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами у п'ять років (а.с.16).

Рішенням Чернігівського районного суду від 16.03.2012 року (а.с.30-31), стягнуто з ОСОБА_7 на користь ПАТ КБ „Приват Банк заборгованість за кредитним договором № CNXRRX07870334 від 04.02.2008 року у розмірі 13 551 грн. 39 коп., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 5 896 грн. 16 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 438 грн. 43 коп.; заборгованості по комісії за користуванням кредитом в сумі 1216 грн. 80 коп., неустойки в сумі 6000 грн.

Як вбачається із заяви позивача про зменшення заявлених позовних вимог (а.с.52-53), позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість, яка виникла за період з 18.02.2012року в сумі 8949грн.93коп. Вказана заборгованість складається з: пені в сумі 8047 грн.56 коп.; штрафу в сумі 500 грн. (фіксована частина); штрафу в сумі 402 грн. 37 коп.( 5% - процентна складова).

Відмовляючи в задоволенні вимог позову, суд першої інстанції виходив з того, що з розрахунку, наданого позивачем (а.с.8-9) вбачається, що 01.12.2008 року мало місце останнє погашення відповідачем відсотків за договором в сумі 179 грн. 51 коп.; і, як вказав суд першої інстанції, з цього моменту відраховується позовна давність у п'ять років. Оскільки позивач з позовом до суду звернувся у січні 2015 року, то суд першої інстанції з врахуванням заяви відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності, прийшов до висновку, що має місце пропуск позивачем строку позовної давності. Також суд першої інстанції зазначив, що рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 16.03.2012року з відповідача вже стягнуто на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 13551грн.39 коп.

Заслуговують на увагу апеляційного суду доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні вимог заявленого позову не узгоджується з фактичним обставинами справи та нормами матеріального права, які регламентують спірні правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Чернігівського районного суду від 16.03.2012 року (а.с.30-31), стягнуто з ОСОБА_7 на користь ПАТ КБ „Приват Банк заборгованість за кредитним договором № CNXRRX07870334 від 04.02.2008 року у розмірі 13551 грн. 39 коп., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 5896 грн. 16 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 438 грн. 43 коп.; заборгованості по комісії за користуванням кредитом в сумі 1216 грн. 80 коп., неустойки в сумі 6000 грн. Є обґрунтованими доводи апеляційної скарги відносно того, що в даному випадку, виходячи з положень статті 264 ЦК України, мало місце переривання перебігу строку позовної давності, після вказаного переривання перебіг позовної давності починається заново; час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Таким чином, виходячи з приписів статті 264 ЦК України, яка регламентує переривання перебігу позовної давності, строк позовної давності в даному випадку закінчується 16.03.2017 року, а з даним позовом банк звернувся до суду в січні 2015року. За даних обставин є невірним по суті висновок суду першої інстанції щодо пропуску позивачем строку позовної давності звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до приписів статті 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, що рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 16.03.2012року про стягнення на користь банку з ОСОБА_7 сум заборгованості за кредитним договором на час судового розгляду даної справи відповідачем не виконано.

Статтею 611 ЦК України встановлено такий правовий наслідок порушення зобовязання, як сплата неустойки.

Відповідно до частин першої і третьої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 5.1. умов надання споживчого кредиту фізичним особам (Розсточка) (Стандарт) встановлено, що у разі порушення позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених заявою та п.п. 3.2.2, 3.2.3 даних умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожний день прострочення платежу (а.с.16).

Відповідно до пункту 5.4. умов надання споживчого кредиту фізичним особам (Розсточка) (Стандарт), нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобовязань, передбаченої п.п.5.1.,5.2., 5.3. цих умов, здійснюється протягом трьох років з дня, коли відповідне зобовязання повинно бути виконане позичальником.

Строк виконання зобовязання по поверненню кредиту було визначено сторонами договору до 04.02.2010року, таким чином, період нарахування пені, виходячи з кінцевого строку повернення кредиту, становить з 05.02.2010року по 04.02.2013року.

Рішенням Чернігівського районного суду від 16.03.2012 року (а.с.30-31), стягнуто з ОСОБА_7 на користь ПАТ КБ „Приват Банк заборгованість з неустойки станом на 17.02.2012року.

Таким чином, позивачем обгрунтовано нараховано пеню за період з 18.02.2012року по 04.02.2013року ( кількість днів у вказаному періоді - 351).

Розмір невиконаного зобовязання відповідачем за кредитним договором складає 7551грн.39 коп., з яких: 5896,16грн. - кредит; 438,43 грн. - відсотки; 1216,80 грн. - комісія.

Розмір пені за період з 18.02.2012 року по 04.02.2013 року становить: (7551,39грн. х 0,5%) х 351 = 13252грн.68 коп.

Як вбачається з представлених позивачем розрахунків заборгованості, частина нарахованої неустойки в сумі 5205,12грн. була списана банком.

Таким чином, сума пені за вказаний вище період становить: 13252грн.68коп. - 5205, 12грн. = 8047грн. 56 коп.

У відповідності до п.5.3. умов надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт), відповідачу нараховано штраф у розмірі 500грн. (фіксована частина) та у розмірі 402, 37грн.( 5%-процентна складова), який також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Таким чином, з ОСОБА_7 на користь позивача підлягає стягненню неустойка: 8047грн.56коп + 500грн. + 402,37грн. =8949грн.93коп.

Відповідно до приписів ч.1 статті 88 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 365грн.40 коп. в рахунок відшкодування документально підтверджених понесених судових витрат по сплаті судового збору. Зокрема, 243 грн. 60 коп. (а.с.1) - витрати позивача по сплаті судового збору за подання до суду першої інстанції даної позовної заяви + 121грн. 80 коп. - витрати позивача по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції (а.с.74).

Керуючись статтями: 526; ч.1,ч.3 статті 549, 599, 611 ЦК України, статтями: 88, 303, 304, 307; п.4ч.1статті 309,313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк задовольнити.

Рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 09 квітня 2015 року скасувати.

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк: - 8 949 грн. 93коп. заборгованості за кредитним договором, - 365 грн. 40 коп. в рахунок відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:Судді: