АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 654/1794/14-ц
Провадження №22-ц/791/2046/2015 Головуючий в І інстанції: Третьякова І.В.
Категорія:47 Доповідач: Капітан І.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року липня місяця 22 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Капітан І.А.
Суддів:Вербицької Л.І.
Колісниченка А.Г.
При секретарі: Сікорі О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_6, на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 03 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, відділу Держземагенства у Голопристанському районі Херсонської області про визнання Державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним та його скасування, за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, третя особа: відділ Держземагенства у Голопристанському районі Херсонської області про визнання Державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. В обгрунтування своїх вимог ОСОБА_7 посилався на те, що він є власником земельної ділянки площею 0,0805 га кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Власником суміжної земельної ділянки є ОСОБА_6, яка на частині його земельної ділянки встановила паркан, у зв'язку з чим захопила декілька метрів його земельної ділянки. Оскільки на його заперечення ОСОБА_6 відмовляється від відновлення меж між їх земельними ділянками вказуючи на правомірність своїх дій, позивач просив усунути перешкоди у користуванні його земельною ділянкою шляхом зобов'язання ОСОБА_6 прибрати бетонну огорожу з частини земельної ділянки, що йому належить, та привести земельну ділянку у належний стан, який існував до встановлення бетонної огорожі.

У червні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_7 та відділу Держземагенства у Голопристанському районі Херсонської області про визнання Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на ім'я ОСОБА_7 недійсним та його скасування, а також про зобов'язання ОСОБА_7 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, розташованої по АДРЕСА_2, шляхом відновлення меж землекористування відповідно до Державного акту на право власності на землю, виданого на її ім'я. В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_6 посилалася на те, що Державним актом на право власності на земельну ділянку, виданого на ім'я ОСОБА_7, порушуються її земельні права як землекористувача, яка є власницею земельної ділянки площею 0,055 га, розташованої за адресою АДРЕСА_2. Під час видачі Державного акту ОСОБА_7 на земельну ділянку площею 0,0805 га, розташовану за адресою АДРЕСА_1, порушені межі із належною їй земельною ділянкою, оскільки її площа зменшилась, а ОСОБА_7 без вилучення земельної ділянки з її власності отримав у користування земельну ділянку площею приблизно 15,72 кв.м. Крім того, в описі меж земельної ділянки ОСОБА_7, невірно вказано замість користувача ОСОБА_6 («до А») - іншого землекористувача, що вказує на відсутність її згоди на зміну конфігурації земельної ділянки ОСОБА_7, та збільшення її площі. Просила суд визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2 від 20 серпня 2012 року, виданий на ім'я ОСОБА_7, та скасувати його, а також зобов'язати ОСОБА_7 усунути їй перешкоди у користуванні її земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_2, шляхом відновлення меж землекористування відповідно до Державного акту на право власності на землю НОМЕР_3 виданого на її ім'я .

Ухвалою Голопристанського районного суду від 02 червня 2014 року позови ОСОБА_7 та ОСОБА_6 об'єднанні в одне провадження.

У вересні 2014 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, третя особа: відділ Держземагенства у Голопристанському районі Херсонської області, про визнання Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на ім'я ОСОБА_6 недійсним. В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_7 посилався на те, що ОСОБА_6 18 червня 2003 року на підставі договору купівлі-продажу придбала земельну ділянку площею 0,055 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2. Зазначена земельна ділянка межує з належною йому земельною ділянкою площею 0,0805 га, розташованою за адресою: АДРЕСА_1. Під час одержання Державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_3 ОСОБА_6 не узгоджувались межі земельної ділянки, у зв'язку з чим останньою було самовільно зайнято частину належної йому земельної ділянки та встановлено на ній паркан. Під час складання державного акту на право власності на земельну ділянку на ім'я ОСОБА_6, в порушення вимог Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі та вимог Земельного кодексу України, не було належним чином оформлено документацію із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_6 та без узгодження меж з суміжним землевласником, оскільки у відділі Держземагенства відсутня документація із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_6, відсутній акт узгодження/відновлення меж земельної ділянки, відсутня заява ОСОБА_6 на виготовлення технічної документації і державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,055 га. Крім того, оспорюваний Державний акт на ім'я відповідачки виданий з допущенням помилки при написанні прізвища відповідачки, а саме замість прізвища «ОСОБА_6» зазначено «ОСОБА_6». Просив суд визнати Державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_3, виданий на ім'я ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 18 червня 2003 року недійсним.

Ухвалою Голопристанського районного суду від 02 березня 2015 року вищезазначені цивільні позови об'єднані в одне провадження.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 03 червня 2015 року позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою задоволено. Вирішено усунути перешкоди ОСОБА_7 в користуванні земельною ділянкою шляхом зобов'язання ОСОБА_6 за власний рахунок прибрати бетонну огорожу з частини земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої за адресою АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_7, та привести земельну ділянку у належний стан, який існував до встановлення бетонної огорожі.

В зустрічному позові ОСОБА_6 до ОСОБА_7, відділу Держземагенства у Голопристанському районі Херсонської області про визнання державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним та його скасування відмовлено.

В позові ОСОБА_7 до ОСОБА_6, третя особа: відділ Держземагенства у Голопристанському районі Херсонської області, про визнання державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 судові витрати в розмірі 229,40 грн.

В апеляційній скарзі представники ОСОБА_6, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просять рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні первісного позову ОСОБА_7 відмовити, а зустрічний позов ОСОБА_6 задовольнити.

Письмових заперечень на скаргу до апеляційного суду не надходило.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи первісний позов ОСОБА_7 та відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що встановленням бетонної огорожі на земельній ділянці ОСОБА_7 без його згоди ОСОБА_6 порушує його право власності на земельну ділянку, а належні і допустимі докази на підтвердження наявності передбачених законом підстав для визнання недійсним Державного акту, виданого на ім'я ОСОБА_7, зобов'язання його усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_6 своєю земельною ділянкою шляхом відновлення меж землекористування, в матеріалах справи відсутні.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 є власником земельної ділянки площею 0,0805 га кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2, зареєстрованого у відділі Держкомзему у Голопристанському районі Херсонської області 20 серпня 2012 року. Зазначена земельна ділянка належить йому на підставі договорів дарування від 29 вересня 2011 року №3539 та № 3542, заяви від 10 травня 2012 року № 1372, посвідченої приватним нотаріусом Голопристанського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку. ОСОБА_7 отримав в дар від ОСОБА_9 дві земельні ділянки площею 0,040 га та 0,0405 га, які в подальшому було об'єднано в одну земельну ділянку площею 0,0805 га (т.1 а.с. 9-11, 21, 145-149).

ОСОБА_6 є власником суміжної земельної ділянки площею 0,055 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_3, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №669 від 02 липня 2003 року, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18 червня 2003 року, зареєстрованого в реєстрі за №1236 (т.1 а.с.65,66).

Державний акт на ім'я ОСОБА_6 був виданий без зміни площі та конфігурації земельної ділянки, що належала попередньому власнику ОСОБА_10, що підтверджується копією Державного акту на право власності на ту ж саму земельну ділянку, виданого на ім'я ОСОБА_10 на підставі рішення Новофедорівської сільської Ради народних депутатів від 10 вересня 2001 року №243 та планом зовнішніх меж даної земельної ділянки (т.1 а.с.246, т.2 а.с.15-18).

Звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_7, відділу Держземагенства у Голопристанському районі Херсонської області про визнання державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним та його скасування, ОСОБА_6 посилалась на те, що державним актом на право власності на земельну ділянку ОСОБА_7 порушуються її права як землекористувача суміжної земельної ділянки, оскільки ОСОБА_7 самовільно зайняв частину належної їй земельної ділянки приблизною площею 15,72 кв.м. без вилучення такої ділянки з її власності. Як наслідок недійсності та скасування державного акту земельної ділянки ОСОБА_7 ОСОБА_6, як похідну вимогу, також просила зобов'язати ОСОБА_7 усунути їй перешкоди у користуванні земельною ділянкою, розташованої по АДРЕСА_2, шляхом відновлення меж землекористування відповідно до Державного акту на право власності на землю виданого на її ім'я.

Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 27 червня 2014 року за клопотанням представника ОСОБА_6 була призначена судова будівельно-технічна експертиза (т.1 а.с.88).

Висновками зазначеної експертизи встановлено що:

1. Фактичні межі границь земельної ділянки, розташованої за адресою АДРЕСА_2 яка належить ОСОБА_6, не відповідають площі та межам, які зазначені в Державному акті на право власності на земельну ділянку НОМЕР_3. ОСОБА_11 користується земельною ділянкою площею 13,5 кв.м., яка належить ОСОБА_7; частково ОСОБА_7 користується земельною ділянкою площею 16,33 кв.м, яка належить ОСОБА_6;

2. Мають місце відхилення між площею і межами фактичного користування земельною ділянкою що належить ОСОБА_6 фактична площа, якою користується ОСОБА_6 складає 547,18 кв.м., що на 2,82 кв.м. менша ніж належить їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_3;

3. Мають місце порушення землекористування ОСОБА_6 з боку землекористувача ОСОБА_7, це ділянка площею 16,33 кв.м (т.1 а.с.113-128).

Також експертом було зазначено, що земельна ділянка ОСОБА_6 зайнята ОСОБА_7 на другому поверсі - 2,24 кв.м., а земельна ділянка ОСОБА_7 зайнята ОСОБА_6 - 13,5 кв.м. (а.с.125).

Тобто з зазначеного висновку експертизи вбачається факт порушення землекористування, а саме меж земельних ділянок, як зі сторони ОСОБА_7 так і зі сторони ОСОБА_6

Судом першої інстанції вірно не взято до уваги зазначений висновок експертизи, оскільки він не містить достовірних відомостей, які б давали підстави вважати наявним факт порушення ОСОБА_7 меж земельних ділянок виходячи з державних актів на земельні ділянки, що належать сторонам по справі.

В апеляційній скарзі апелянтом також зазначено, що у 2003 році між ОСОБА_6 та ОСОБА_9, від імені якого діяв ОСОБА_7, на умовах добросусідства була досягнута домовленість щодо користування ОСОБА_6земельною ділянкою площею 13,5 кв.м., яка належала ОСОБА_9, та використання останнім земельної ділянки площею 16,33 кв.м., яка належить ОСОБА_6

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ст. 126 ЗК України (у редакції, чинній на час видачі ОСОБА_7 державного акту на право власності на земельну ділянку) право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно із ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Системний аналіз зазначених положень ЗК України дає підстави дійти висновку, що вирішуючи питання про недійсність рішення органу місцевого самоврядування чи державного акта на право власності на земельну ділянку, необхідно встановити не тільки дотримання вимог законодавства щодо відведення земельної ділянки, а й факт порушення таким актом прав особи, яка звернулася до суду за захистом порушених прав - користування земельною ділянкою.

Тобто, посилання апелянта, як на підставу для визнання недійсним державного акту та його скасування, порушення складання ОСОБА_7 акту узгодження/встановлення меж належної йому земельної ділянки та викопіювання з плану землеволодіння не може прийматися до уваги, оскільки неузгодження меж земельних ділянок не може бути підставою для скасування виданого ОСОБА_7 державного акту на землю.

Відповідно до ч.1 ст.198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок.

Кадастрова зйомка включає, зокрема, відновлення меж земельної ділянки на місцевості.

Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, передбачено механізм відновлення меж земельних ділянок у натурі.

У разі виникнення спору між землекористувачами, сама по собі відсутність погодження меж не є підставою вважати державний акт недійсним.

Звертаючись до суду з зустрічними позовними вимогами ОСОБА_6, в порушення ст.60 ЦПК України, належним чином не обґрунтувала чим порушено її право видачею ОСОБА_7 державного акту на право власності на землю і як саме може бути таке право захищене в обраний нею спосіб, у тому числі, і шляхом відновлення меж землекористування відповідно до Державного акту, виданого на її ім'я. Обставини, на які посилається ОСОБА_6 стосуються порядку видачі Державних актів і не можуть бути підставами для визнання державного акту недійсним.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначені вимоги ОСОБА_6 є безпідставними, необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню, оскільки нею не доведено факт порушення її прав видачею ОСОБА_7 державного акту на земельну ділянку.

Також колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду в частині задоволення первісного позову ОСОБА_7, оскільки суд першої інстанції зобов'язав ОСОБА_6 прибрати бетонну огорожу з частини земельної ділянки, яка належить ОСОБА_7, і наявність такої огорожі відповідачем не заперечується.

Доводи апеляційної скарги колегією суддів до уваги не приймаються, як такі, що не спростовують висновків суду і не містять посилання на нові факти або засоби доказування, які мають значення для справи, азводяться до незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 03 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді