АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

25 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Музічко С.Г.,Саліхова В.В.

при секретарі: Кутц А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2

на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА :

У травні 2011 року позивач звернувся з даним позовом до ОСОБА_3 Посилаючись на те, що з вини відповідача, який є власником квартири АДРЕСА_1, була залита належна позивачу квартира № 28 цього ж будинку, в наслідок чого йому спричинена моральна та матеріальна шкода, яку відповідач добровільно не відшкодував, просив стягнути з останнього на свою користь 663 439.36 грн. матеріальної та 100 000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 03.02.2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14.05.2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 338 126 грн. на відшкодування майнової шкоди, 4 000 грн. моральної шкоди та 1820 грн. на відшкодування судових витрат.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.08.2014 року рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 03.02.2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14.05.2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Протокольною ухвалою суду Голосіївського районного суду м. Києва від 16.10.2014 року до участі у справі в якості співвідповідача було залучено ОСОБА_4, який орендував квартиру АДРЕСА_1 на час залиття квартири позивача.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 23.12.2014 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 за ордером, ставиться питання про скасування судового рішення і ухвалення нового про задоволення позовних вимог та солідарне стягнення з відповідачів на користь ОСОБА_2 615 039.36 грн. з яких 595 039.36 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 20 000 грн. - моральної шкоди. Апелянт зазначає, що рішення суду не ґрунтується на наявних в матеріалах справи доказах та не відповідає чинному законодавству. Вважає, що судом безпідставно не ураховано встановлені обставини щодо події залиття його квартири та заподіяних йому цим збитків, того що на відновлювальний ремонт квартири він змушений був понести витрати у розмірі 338 126.00 грн., а також 106 076.76 грн. - на оренду квартири на час проведення ремонту; 16 320 грн. сплатити за зберігання меблів; 2 997.60 грн. - за ремонт вікон; 60 880 грн. - за заміну кондиціонерів, 25 580 грн .- за електротехніку, 3 768.грн. на відновлення системи тепла підлога та заміну кахелю ; 25 500 грн. за придбання шкури ведмедя, які були зіпсовані та вийшли з ладу в наслідок залиття й ще оплатити 15 791 грн. вартості робіт по відключенню-підключенню систем газо - водопостачання, заміні пошкоджених модулів кухні. Вказує, що він належним чином обґрунтував розмір моральної шкоди, на що суд не зважив.

В суді апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених в ній, надав додаткові письмові обґрунтування щодо неправильності оцінки доказів поданих ним на підтвердження заявлених вимог.

Представник ОСОБА_3 просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

ОСОБА_4 подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що вважаючи встановленим факт залиття квартири позивача з вище розташованої квартири та спричинення йому в наслідок такого шкоди, вважав, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами дійсного розміру спричиненої йому матеріальної та моральної шкоди, а подані ним докази не є переконливими та не можуть, згідно висновку ВССУ зробленому під час касаційного провадження, бути прийняті до уваги, оскільки не свідчать достовірно про те, що вказаний в них перелік робіт, витрати на придбання матеріалів, робота,яка виконувалася будівельниками і додаткові витрати стосуються безпосередньо відновлювального ремонту квартири позивача, пов'язаного з усуненням наслідків залиття його квартири в ніч з 4 на 5 грудня 2010 року.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна, оскільки вони не відповідають встановленим обставинам справи, є суперечливими і помилковими та зроблені із порушенням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового відповідно до положень ст. 309 ЦПК України.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом в ніч з 04.12.2010 року на 05.12.2010 року відбулося залиття квартири АДРЕСА_2 власником якої є ОСОБА_2, з вище розташованої квартири № 31 власником якої є ОСОБА_3

Згідно Акту комісії філіалу «Енергосервіс Київенерго» від 07.12.2010 року при огляді квартири № 28 виявлено, що в наслідок залиття: на кухні - залиті водою стеля і стіни, віконний блок, віконні відкоси, підвіконник, частково кухонні меблі, на підлозі з електропідігрівом тріснули 5 плиток, зі слів господаря квартири на кухні залитий водою кондиціонер; у ванній кімнаті - залита стеля; у коридорі - залиті водою стеля і стіни, багети, підлога з ламінату; у спальні - залиті водою стеля, стіни, багети, віконний блок та відкоси, підвіконник, підлога з ламінату пошкоджена; у вітальні - залиті водою стеля і стіни, підлога з ламінату, натуральна шкіра ведмедя, зі слів господаря телевізор, тюнер, підсилювач; у коморі - залиті водою стеля, стіни; у коридорі загальному - стеля і стіни.

При цьому вказаною комісією було зазначено, що 04.12.2010 року та 05.12.2010 року відключення гарячого, холодного водопостачання та системи опалення жилого будинку АДРЕСА_1 не відбувалося, ніяких робіт по цьому будинку працівниками служби будівель та житлово-комунального господарства не виконувалося, аварія була ліквідована самостійно мешканцями квартири №31 ( т.1 а.с.8).

З акту убачається ,що він складався по результатах візуального обстеження квартири в якій мешкає позивач і за його участі.

Та обставина, що участь у обстеженні квартири і складанні акту не брали відповідачі не може свідчити про неможливість використання його в якості доказу на підтвердження зазначених в ньому обставин і не дає підстав вважати цей доказ недопустимим.

Недостовірність викладених в акті відомостей відповідачем не доведено, доказів з цього приводу не подано.

Виходячи із локалізації слідів залиття (на стелі, стінах), вода у квартиру потрапляла зверху.

Враховуючи, що виходу з ладу чи неналежної роботи внутрішньобудинкових мереж, якими здійснюється водопостачання та водовідведення, не встановлено, то єдиною причиною затоплення могло бути халатне відношення до утримання помешкання і неналежне користування мережами водопостачання з боку власника квартири яка розташована поверхом вище над квартирою позивача.

Таким чином колегія суддів вважає встановленим,що квартира позивача була затоплена з квартири № 31 і в зв'язку з цим потребувала ремонту.

Згідно акту №171/36 від 27.04.2011 року обстеження технічного стану несучих та огороджуючи конструкцій квартири № 28, складеного КП «Київжитлоспецексплуатація», комісією було зафіксовано наслідки залиття у вигляді розшарування штукатурного шару, плісняви та грибкових утворень, що негативно впливають на експлуатаційні якості помешкань квартири та здоров»я її мешканців. Для приведення в належний технічний та санітарний стан приміщень квартири рекомендовано виконати ремонтно-відновлювальні роботи. У місцях залиття з поверхні стін та стелі необхідно видалити штукатурний шар, обробити антибактерицидним розчином. Приміщення квартири просушити штучним методом. Виконати опоряджувальні роботи ( т.1 а.с.9-10).

Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Позивач зазначає, що внаслідок залиття йому спричинена матеріальна шкода в розмірі 595 039,36 грн., а саме : 338 126,00 грн. - вартість відновлювального ремонту квартири; 106 076,76 грн. - витрати на оренду іншого житла за час проведення ремонту; 16 320,00 грн.- вартість послуг із зберігання меблів позивача; 2 997,60 грн. - вартість робіт на ремонт вікон у квартирі; 60 880,00 грн. - вартість зіпсованих кондиціонерів та робіт по їх заміні; 28 580,00 грн. - вартість електротехніки, яка вийшла з ладу внаслідок залиття; 3 768,00 грн.- вартість відновленні системи «тепла підлога» та кахелю на підлозі; 25 500,00 грн. -вартість придбаної позивачем шкури ведмедя, аналогічної тій, яка була пошкоджена та не підлягала відновленню після залиття; 15 791,00 грн. - вартість робіт по відключенню та підключенню систем газо - та водопостачання на кухні, послуг по збиранню та розбиранню пошкоджених модулів кухні та моральна шкода, яку він оцінює в 20 000 грн. ( т.2 а.с.134-137).

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Факт залиття квартири № 28 із квартири № 31 та спричинення цим позивачеві збитків сторонами не заперечується,як і не заперечується тієї обставини ,що залиття сталося з квартири № 31,що розташована вище й що ремонтні роботи по усуненню неполадок в цій квартирі виконані власником квартири № 31 самостійно.

Цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Таких доказів відповідачами не подано.

Відповідно до ст. 322 ЦК України обов'язок по утриманню майна лежить на його власникові.

Наведені вище обставини свідчать про те, що квартира, власником якої був відповідач, утримувалась неналежно, його дії призвели до затоплення квартири позивача.

З врахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку, що відповідальність за заподіяну ОСОБА_2 затопленням його квартири шкоду, має бути покладена на ОСОБА_3 якому на час затоплення належала на праві власності квартира АДРЕСА_1 і на якому лежала відповідальність за належне використання сантехнічного обладнання в ній в т. ч. і третіми особами, що користувались цим жилим приміщенням з його дозволу, відповідно до ст. 1166, 1167 ЦК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року N 572 з наступними змінами.

Оскільки тягар по утриманню майна законодавцем покладено саме на його власника, наявність договору оренди між відповідачами може бути підставою для подання ОСОБА_3 позову до орендаря про відшкодування шкоди, заподіяної йому неналежним виконанням умов договору оренди і вони підлягають встановленню при розгляді такої справи.

Статтею 1192 цього Кодексувизначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Позивач зазначав, а відповідачі не заперечували, що вони не намагалися добровільно відшкодувати завдану позивачу затопленням належної йому квартири шкоду.

Позивач вказував,після уточнення позовних вимог,що йому спричинена матеріальна шкода у розмірі 595 039,36 грн. та моральна шкода яку він оцінює в 20 000 грн. На підтвердження такому подав: договір підряду на виконання ремонтних робіт у квартирі № 28 від 29.12.2010 року укладений ОСОБА_2 з ТОВ «Будмонтажмайстер», кошторис та квитанції про здійснення оплати цих робіт від 27.06.2011 року, від 17.01.2011 року в сумі 248 126.00 грн. та 90 000грн., відповідно та акт виконаних робіт ( т.1 а.с.11-27,50,51); договір оренди двох кімнат з меблями від 10.12.2010 року на 6 місяців зі сплатою за оренду 2000 дол. США в місяць ( т.1 а.с.25-27); калькуляцію на ремонт вікон від 27.12.2010 року (т.1 а.с.29); інформацію щодо діагностики кондиціонерів ( т.1 а.с.30); пропозицію щодо кондиціонерів Daikin FTXR ( т.1 а.с.31); товарний чек № 34 від 14.06.2010 р. на телевізор, супутниковий тюнер, стабілізатор ( т.1 а.с.32); рахунок фактуру № НЕ-0000002 від 23.12.2010 р. на кабель та термостат ( т.1 а.с.33); товарний чек на шкуру ведмедя ( т.1 а.с.34); замовлення на тюль і гардини ( т.1 а.с.35); договір зберігання майна від 02.01.2010 року й додаток до нього, акт приймання послуг та розписки орендодавця про отримання коштів ( т.1 а.с.35,37,52-59); перелік та кошторис робіт по ремонту кухонних меблів з відключенням та підключенням сантехники ( т.1 а.с. 40).

Згідно зі ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, тобто доказами слід вважати не тільки висновки експертизи, а й показання свідків, письмові докази тощо.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

За змістом ч. 1 ст. 143 ЦПК Українидля з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Вирішуючи спір, з урахуванням вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України, для встановлення обсягу і реальної вартості пошкодженого майна та розміру завданої шкоди, спричиненої в наслідок залиття квартири, судом було призначено судову будівельно-технічну та додаткову експертизи.

За висновками експерта за результатами проведення додаткової судової будівельно - технічної експертизи № 7769/13-43 від 24.10.2013 року вартість ремонтно-будівельних робіт виконаних ТОВ «Будмонтажмайстер» за договором підряду від 29.12.2010 року, по усуненню пошкоджень, завданих залиттям квартири, що зафіксовані в акті від 07.12.2010 про залиття квартири № 28, складеному працівниками СБЖКГ філіалу «Енергосервіс Київенерго» 07.12.2010 року та акті обстеження технічного стану несучих та огороджуючи конструкцій квартири, складеному працівниками КП «Київжитлоексплуатація» №171/36 від 27.04.2011 року в цінах на час складання висновку становить 379 885, 00 грн.( т.1 а.с. 137-142,213-220).

При здійсненні обрахування, застосовано індекс зміни ринкової вартості будівельно-монтажних робіт на час проведення експертизи.

Разом із цим позивач сплатив ТОВ «Будмонтажмастер» по квитанціях від 17.01.2011 року та 27.06.2011 року за виконання робіт по усуненню пошкоджень квартири завданих затопленням - 338 126, 00 грн., й таке відповідачем не спростовано, тому колегія суддів вважає, що матеріальна шкода саме у такому розміру, відповідно до ч.1 ст.1192 ЦК України, підлягає відшкодуванню позивачу ОСОБА_3

У судовому засіданні представник позивача зазначив, що експертиза іншого майна про відшкодування вартості якого позивався ОСОБА_2 не провадилася та інших, окрім поданих до суду доказів, сторона позивача немає.

Дослідивши решту поданих позивачем доказів, зокрема договір оренди; калькуляцію на ремонт вікон; інформацію щодо діагностики кондиціонерів; пропозицію щодо кондиціонерів Daikin FTXR; товарний чек № 34 від 14.06.2010 р. на телевізор,супутниковий тюнер, стабілізатор; рахунок фактуру № НЕ-0000002 від 23.12.2010 р. на кабель та термостат; товарний чек на шкуру ведмедя; замовлення на тюль і гардини; договір зберігання майна й додаток до нього, акт приймання послуг та розписки орендодавця про отримання коштів; перелік та кошторис робіт по ремонту кухонних меблів з відключенням та підключенням сантехники, колегія суддів встановила, що вони не дають підстав для безспірного висновку про пошкодження іншого майна позивача саме в наслідок затоплення його квартири, про відсутність можливості його відновлення шляхом ремонту, хімчистки та не свідчать про реальні витрати позивача й приходить до висновку, що ці докази у розумінні ст.ст.58-59 ЦПК України, не є належними та допустимими .

Виходячи з такого, колегія суддів вважає,що позовні вимоги у частині відшкодування матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню лише в розмірі 338 126, 00 грн. фактично понесених позивачем витрат на відновлювальний ремонт.

Частиною першою статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»: розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров»я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Колегія суддів вважає доведеним заподіяння позивачу моральної шкоди. При цьому виходить з того, що затоплення квартири призвело до змін в його житті, оскільки цим була викликана необхідність проведення робіт по відновленню квартири, позивач змушений був шукати та знімати помешкання для проживання та приміщення для зберігання свого майна, докладати додаткові зусилля для нормалізації свого життя.

З врахуванням характеру страждань, обсягу заподіяної шкоди колегія суддів вважає, що сума в 10 000 грн. буде достатньою грошової компенсацію завданої позивачу моральної шкоди.

За викладених обставин колегія суддів скасовує рішення суду першої інстанції і ухвалює нове про часткове задоволення заявлених ОСОБА_2 вимог.

На користь позивача відповідно до ст.88 ЦПК України підлягає стягненню також судовий збір та витрати на ІТЗ в сумі 3647 грн. ( 1700 грн.+ 1827 грн. + 120 грн.)

Керуючись ст. ст. 303, 304, 309, 313-314,316,317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 23 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту: Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди 338 126.00 грн., моральної шкоди 10 000 грн., судових витрат 3647 грн., а всього 351 773 (Триста п'ятдесят одну тисячу сімсот сімдесят три) грн.

В задоволені позову в інший частині відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий :

Судді :

Справа № 752/15477/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/ 2576 /2015

Головуючий у суді першої інстанції: Антонова Н.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.