Справа № 375/1542/14 Головуючий у І інстанції Литвин О. В.
Провадження № 22-ц/780/1382/15 Доповідач у 2 інстанції Савченко
Категорія 47 26.03.2015
У Х В А Л А

іменем України

26 березня 2015 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Білоконь О.В., Касьяненко Л.І.,

при секретарі Токар Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Рокитнянського районного суду Київської області від 9 грудня 2014 року про визнання мирової угоди та закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним вище позовом, який мотивувала тим, що із 20 січня 1990 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. В період шлюбу у 2007 році вони придбали автомобіль «Сузукі вітара» вартістю 130000 грн. та рухоме побутове майно на загальну суму 37200 грн. Вказувала, що вона має право на половину майна на загальну суму 83600 грн. У зв'язку з наведеним просила розділити спільне майно подружжя, визнавши за нею право власності на 1/2 частину всього майна.

Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 9 грудня 2014 року визнана мирова угода, укладена сторонами, згідно якої за позивачкою ОСОБА_3 визнається право власності на автомобіль «Сузукі вітара» р.н.НОМЕР_1 вартістю 130000 грн., все рухоме майно вартістю 37200 грн. виділяється відповідачу ОСОБА_3 В рахунок компенсації ОСОБА_2 сплачує ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 65000 грн. Провадження у справі закрито.

Третя особа у справі ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про визнання мирової угоди і направити справу для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Скаргу мотивує тим, що умови мирової угоди суперечать вимогам закону, зокрема ОСОБА_2 не внесла компенсації грошової суми на депозитний рахунок суду, сторони відійшли від принципу рівності часток. Крім того, при передачі коштів відповідач може їх приховати, що призведе до порушення прав кредитора ОСОБА_1, який має майнові претензії до ОСОБА_3 за виконавчим листом. Також суд не врахував, що постановою держаного виконавця накладено арешт на даний автомобіль, а суд розподіливши майно фактично вивів його з-під арешту.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно п.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Постановлюючи ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що умови укладеної сторонами мирової угоди врегульовують спір у відношенні спільного майна подружжя, не суперечать вимгам закону та не порушують прав та інтересів інших осіб, а відтак наявні передбачені законом підстави для її визнання.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до положень ст.175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. При цьому за клопотанням сторін суд може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

З матеріалів справи вбачається, що укладаючи мирову угоду, сторони врегулювали спір у відношенні спільного майна подружжя, а саме придбаного ними в період шлюбу автомобіля «Сузукі вітара» та іншого рухомого майна.

Також вбачається, що сторони досягли мирової угоди шляхом взаємних поступок, зокрема сторони дійшли згоди про сплату компенсації. Дана мирова угода не суперечить закону та не порушує прав інших осіб.

За таких обставин суд першої інстанції обгрунтовано визнав укладену сторонами мирову угоду та закрив провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе лише за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду колегія суддів вважає необгрунтованими, поскільки ст.71 СК України, яка містить наведені вимоги, стосується вирішення спору судом у випадку відсутності домовленості між подружжям, що прямо вказано у ч.1 вказаної статті. В даному випадку спір врегульовано добровільно сторонами і провадження у справі закрите, а не йдеться про врегульовання спору судом шляхом ухвалення рішення по суті спору, що вимагає внесення коштів на депозит.

Посилання апелянта на те, що він має майнові претензії до ОСОБА_3 за виконавчим листом, який може приховати кошти, які йому має передасть ОСОБА_2 як компенсацію за частку у майні подружжя, колегія суддів не приймає до уваги як безпідставні.

Відповідно до приписів закону право подружжя на розподіл спільного майна не обумовлюється наявністю чи відсутністю майнових претезій інших осіб до одного з подружжя. Сторони мають право на поділ майна в силу вказівок закону. Отже майнові претензії ОСОБА_1 до ОСОБА_3 не є перешкодою для розподілу майна.

Твердження апелянта про те, що постановою держаного виконавця накладено арешт на автомобіль «Сузукі вітара» р.н.НОМЕР_1, а суд розподіливши майно фактично вивів його з-під арешту, необгрунтовані, поскільки рішення про звільнення автомобіля з-під арешту судом не приймалося.

Решта доводів апелянта ОСОБА_1 фактично пов'язані із виконанням виконавчого листа, де він є стягувачем, а ОСОБА_3 є боржником щодо стягнення грошових коштів і не стосуються спору щодо розподілу майна.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Рокитнянського районного суду Київської області від 9 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: