Справа № 369/9310/14-ц Головуючий у І інстанції Медвідь Н. О.
Провадження № 22-ц/780/2125/15 Доповідач у 2 інстанції Лащенко
Категорія 46 26.03.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

26 березня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Лащенка В.Д.,

суддів: Сушко Л.П., Поліщука М. А.,

при секретарі Лопатюк В. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, Чабанівська селищна рада Києво-Святошинського району Київської області, Головне управління юстиції у Київській області про визнання правочину недійсним та скасування реєстрації запису про право власності на землю,

встановила:

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, Чабанівська селищна рада Києво-Святошинського району Київської області, Головне управління юстиції у Київській області про визнання правочину недійсним.

Позов мотивувала тим, що житловий будинок у АДРЕСА_1, на праві приватної власності належить ОСОБА_4 (1/2 ідеальної частки, яку він отримав у спадок від свого батька), ОСОБА_2 ( 1/4 , яку він отримав за договором дарування від свого батька) та ОСОБА_1 (1/4, яку вона отримала у дарунок від свого батька 05 листопада 2002 р).

На підставі рішення 28 сесії 4 скликання Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області від 25 лютого 2005 року ОСОБА_2 приватизував земельну ділянку площею 0,0199 га, яка розташована у АДРЕСА_1 та отримав Державний акт сер. НОМЕР_4 на право приватної власності на зазначену земельну ділянку, кадастровий НОМЕР_5, зареєстрований за № 117 у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю тощо. Рішенням Києво-Святошинського районного суду від 23 жовтня 2009 року визнано незаконним рішення про передачу ОСОБА_2 земельної ділянки у приватну власність та визнано недійсним Державний акт на право власності ОСОБА_2

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 жовтня 2011 року ОСОБА_2 відмовлено у визнанні права власності на земельну ділянку прощею у 0,0199 га. Рішення набрало законної сили.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду від 24 березня 2014 визнано за ОСОБА_2 право власності на 32/100 частин житлового будинку та надвірних будівель і споруд.

23 квітня 2014 року представнику ОСОБА_1 стало відомо, що ОСОБА_2 за договорами дарування від 03 квітня 2014 відчужив 1/4 житлового будинку і надвірні споруди, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0199 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, - на користь ОСОБА_3

По справі 2-1186/09 було встановлено, що площа земельної ділянки ОСОБА_2 збільшилась саме за рахунок земельного наділу ОСОБА_1

Позивач також звертає увагу на те, що у Технічному паспорті зазначено, що житловий будинок у АДРЕСА_1, - існує окремо, без визначення квартир, а земельна ділянка АДРЕСА_1, - йому не належить та знаходиться за іншою адресою.

Тому просила скасувати реєстрацію та визнати недійсним реєстровий запис за № 117 у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області про реєстрацію Державного акту сер. НОМЕР_4 на право приватної власності ОСОБА_2 на земельну ділянку, кадастровий НОМЕР_5, площею у 0,0199 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати незаконним та скасувати рішення приватного нотаріуса (державного реєстратора) Дудкіної Н. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 12141444 від 03.04.2014 11:41:29, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, - про право приватної власності ОСОБА_3 на земельну ділянку, кадастровий НОМЕР_5, площею у 0,0199 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Скасувати реєстрацію та визнати недійсним реєстровий запис, індексний номер 12141444 від 03.04.2014 11:41:29, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право приватної власності ОСОБА_3 на земельну ділянку, кадастровий НОМЕР_5, площею у 0.0199 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В подальшому представник позивачки змінив позовні вимоги, та звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та просив скасувати реєстрацію і визнати недійсним реєстровий запис за № 117 у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області про реєстрацію Державного акту сер. НОМЕР_4 на право приватної власності ОСОБА_2 на земельну ділянку, кадастровий НОМЕР_5, площею у 0,0199 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати недійсним Договір дарування земельної ділянки, укладений 03 квітня 2014 року між дарувальником ОСОБА_2 та обдарованим ОСОБА_3 на земельну ділянку НОМЕР_5, площею у 0,0199 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, посвідчений Дудкіною Н.В., приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області, реєстровий № 656.

Скасувати реєстрацію та визнати недійсним реєстровий запис, індексний номер 12141444 від 03.04.2014 11:41:29, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право приватної власності ОСОБА_3 на земельну ділянку, кадастровий НОМЕР_5, площею у 0.0199 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 листопада 2014 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинами справи.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду з ухваленням нового рішення є, зокрема, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, а також неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності, тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих відносин.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що оспорюваний договір дарування земельної ділянки укладений у відповідності з вимогами діючого законодавства, посвідчено за наявності документу, що підтверджує право власності фізичної особи на земельну ділянку кадастровий НОМЕР_5, площею 0,0199 га, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області, реєстровий № 656.

З таким висновками погодитися не можна, оскільки такі висновки не відповідають фактичним обставинам справи та зібраним по справі доказам, а також судом неправильно застосовані норми матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок в АДРЕСА_1 належав на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 (1/2), ОСОБА_2 (1/4) і ОСОБА_1 (1/4).

Відповідно до рішення Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району від 22 грудня 1999 року ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0, 015 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Рішенням Чабанівської сільської ради від 06 листопада 2003 року ОСОБА_1 було надано у приватну власність земельну ділянку площею 0, 015 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель по АДРЕСА_1. Кожному співвласнику вказаного будинку Чабанівською селищною радою були видані довідки про розмір часток земельною ділянки, а саме: ОСОБА_4 - 0, 035 га, ОСОБА_2 - 0, 015 га, ОСОБА_1 - 0, 015 га.

Рішенням Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області від 25 лютого 2005 року передано у приватну власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0199 га, яка розташована у АДРЕСА_1, на яку той отримав Державний акт серії НОМЕР_4 на право власності на земельну ділянку.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду від 23 жовтня 2009 року визнано незаконним рішення ради про передачу ОСОБА_2 земельної ділянки у приватну власність площею 0, 0199 га та визнано недійсним Державний акт на право власності.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду від 24 березня 2014 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 про виділення частини житлового будинку в натурі, постановлено виділити і визнати за позивачем право власності на 32/100 частини вказаного будинку. Позовні вимоги про визначення порядку користування земельною ділянкою, яка знаходиться по АДРЕСА_1, залишено без розгляду.

Судом також встановлено, що 03 квітня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено Договір дарування земельної ділянки, кадастровий НОМЕР_5, площею у 0,0199 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, посвідчений Дудкіною Н.В., приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області, реєстровий № 656. Згідно ч. 1 ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

При цьому судом не взято до уваги, що ОСОБА_2 подарував земельну ділянку, Державний акт на яку визнано недійсним рішенням суду, яке набрало законної сили. Фактично ОСОБА_2 розпорядився земельною ділянкою, яка йому не належала на праві власності. В той же час між співвласниками житлового будинку існує спір щодо визначення порядку користування земельною ділянкою, яка закріплена за будинком.

Відповідно до ст.. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в частині відмови ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог про визнання правочину недійсним відповідно до ст.. 309 ЦПК України необхідно скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення про визнання договору дарування земельної ділянки недійсним.

Рішення суду в частині відмови у скасуванні реєстрації запису про право власності на землю скасуванню не підлягає, оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 заявлені до фізичних осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які не мають повноважень щодо скасування реєстрації та визнання недійсним запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 307, 308, 309 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 листопада 2014 року в частині відмови в позові про визнання правочину недійсним скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, Чабанівська селищна рада Києво-Святошинського району Київської області, Головне управління юстиції у Київській області про визнання правочину недійсним задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування, укладений 03 квітня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_5, площею 0, 0199 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Дудкіною Н.В., реєстровий номер 656.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 (номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) та ОСОБА_3 (номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) судовий збір по 182 грн. 70 коп. з кожного на користь ОСОБА_1 (номер облікової картки платника податків НОМЕР_3).

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді