АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/7/15 Головуючий 1 інст. Лазарєв А.В.
Справа № 2-2619/11
Категорія: правочини Доповідач - Котелевець А.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів Кіпенка І.С., Шаповал Н.М.,

за участю секретаря Варюшечивої А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 представника ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 12 червня 2013 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в особі Харківської обласної філії до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки; за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», за участю третіх осіб ОСОБА_3, Служби у справах дітей Дзержинського району м. Харкова, приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання договору іпотеки недійсним,

в с т а н о в и л а:

В березні 2011 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» в особі Харківської обласної філії (далі ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося в Дзержинський районний суд м. Харкова із позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

На обґрунтування позивач в особі представника ОСОБА_5 вказав, що 06 листопада 2007 року укладено договір відновлюваної кредитної лінії № 805/6/18/7-181, відповідно до умов якого ПАТ «Укрсоцбанк» надав ОСОБА_2 гроші в розмірі 282 000 доларів США 00 центів зі сплатою 13,5% строком до 03 листопада 2017 року.

Для забезпечення виконання зобовязань за даним договором 09 листопада 2007 року з ОСОБА_2 укладено договір іпотеки № 805/13/18-5/7-1172, за яким в іпотеку передана трикімнатна квартира АДРЕСА_1, належна боржнику на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності, виданого 30 січня 2003 року Виконавчим комітетом Дзержинської районної ради м. Харкова за № 16/5. Договір зареєстрований приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим № 281.

Однак умови договору відновлюваної кредитної лінії № 805/6/18/7-181 відповідачем неодноразово порушувались, у звязку з чим станом на 15 грудня 2010 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 337 144 долари США 95 центів, що еквівалентно 2 904 472 грн. 51 коп., яка до цього часу не погашена.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив звернути стягнення на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1; надати право ПАТ «Укрсоцбанк» за рахунок продажу предмета іпотеки задовольнити вимоги в загальному розмірі 2 904 472 грн. 51 коп.; визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом застосування процедури продажу на прилюдних торгах в рамках виконавчого провадження; стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» судові витрати в загальному розмірі 1 820 грн. 00 коп.

В травні 2011 року ОСОБА_2 звернувся в Дзержинський районний суд м. Харкова із позовом до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання договору іпотеки недійсним.

На обґрунтування вказав, що на час укладення іпотечного договору в квартирі АДРЕСА_1 проживала його повнолітня донька ОСОБА_6 При цьому донька зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1, який фактично не заселений.

Оскільки орган опіки і піклування не давав згоди на укладання іпотечного договору, просив визнати договір іпотеки № 805/13/18-5/7-1172 недійсним та зобовязати ПАТ «Укрсоцбанк» повернути йому оригінали правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_1, а саме Свідоцтво про право власності, видане 30 січня 2003 року Виконавчим комітетом Дзержинської районної ради м. Харкова за № 16/5, та Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 23392 від 6 лютого 2003 року.

Ухвалами Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 жовтня 2011 року, Апеляційного суду Харківської області від 7 листопада 2011 року, Ленінського районного суду м. Харкова від 14 лютого 2012 року та від 18 травня 2012 року позови обєднані в одне провадження; справа за підсудністю направлена до Ленінського районного суду м. Харкова; до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору залучені ОСОБА_3, ОСОБА_6 та Служба у справах дітей Дзержинського району м. Харкова Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради Харківської області та приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 (а. с. 100-101, 103, 112, 127 т. 1).

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 12 червня 2013 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено в повному обсязі.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, належну ОСОБА_2 на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності, виданого 30 січня 2003 року Виконавчим комітетом Дзержинської районної ради м. Харкова за № 16/5.

Постановлено надати ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Харківської обласної філії за рахунок продажу предмету іпотеки задовольнити вимоги в загальному розмірі 2 904 472 грн. 51 коп. (заборгованість: за кредитом 262 207 доларів США 33 центи, що еквівалентно 2 087 983 грн. 19 коп.; за відсотками 74 937 доларів США 62 центи, що еквівалентно 596 735 грн. 77 коп.; за комісією 21 391 грн. 59 коп.; пеня - 198 361 грн. 96 коп.).

Визначено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу з прилюдних торгів з початковою ціною, визначеною субєктом оціночної діяльності на стадії виконавчого провадження.

З ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» стягнуті судові витрати в загальному розмірі 1 820 грн. 00 коп.

У задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апляційній скарзі ОСОБА_1 представник ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, постановити нове рішення про відмову в позові. Зокрема зазначає, що рішення ухвалено без зясування обставин щодо погіршення стану здоровя його довірителя.

В запереченнях на апеляційну скаргу ПАТ «Укрсоцбанк» просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Треті особи рішення суду першої інстанції не оскаржили, заперечень на апеляційну скаргу не надали.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки передбачені ст. 33 Закону України від 5 червня 2003 року № 898-1У (з наступними змінами) «Про іпотеку» (далі Закон № 898-1У).

Так, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (ч. ч. 1, 3 ст. 33 Закону № 898-1У).

Статтею 35 Закону № 898-1У встановлено, що у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк для попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Можливість у разі неналежного виконання боржником основного зобовязання задовольнити вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки передбачена статтями 38, 39 Закону № 898-1У.

Спірною є трикімнатна квартира АДРЕСА_1, належна боржнику на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності, виданого 30 січня 2003 року Виконавчим комітетом Дзержинської районної ради м. Харкова за № 16/5.

Матеріали справи свідчать, що 06 листопада 2007 року укладено договір відновлюваної кредитної лінії № 805/6/18/7-181, відповідно до умов якого ПАТ «Укрсоцбанк» надав ОСОБА_2 гроші в розмірі 282 000 доларів США 00 центів зі сплатою 13,5% строком до 3 листопада 2017 року.

Для забезпечення виконання зобовязань за даним договором 09 листопада 2007 року з ОСОБА_2 укладено договір іпотеки № 805/13/18-5/7-1172, за яким в іпотеку передана трикімнатна квартира АДРЕСА_1, належна боржнику на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності, виданого 30 січня 2003 року Виконавчим комітетом Дзержинської районної ради м. Харкова за № 16/5. Договір зареєстрований приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим № 281.

Однак умови договору відновлюваної кредитної лінії № 805/6/18/7-181 відповідачем неодноразово порушувались, у звязку з чим станом на 15 грудня 2010 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 337 144 долари США 95 центів, що еквівалентно 2 904 472 грн. 51 коп., а саме: заборгованість за кредитом 262 207 доларів США 33 центи, що еквівалентно 2 087 983 грн. 19 коп.; заборгованість за відсотками 74 937 доларів США 62 центи, що еквівалентно 596 735 доларів США 77 центів; заборгованість за комісіями 21 391 грн. 59 коп.; пеня за прострочення кредиту та відсотків 198 361 грн. 96 коп. (а. с. 9-20 т. 1).

Дана заборгованість до цього часу не погашена.

Повідомлення про порушення основного зобовязання та умови іпотечного договору відповідачу були направлені 11 січня 2011 року, 14 лютого 2011 року, 24 лютого 2011 року, але він не відреагував на них (а. с. 21-23).

Укладаючи 09 листопада 2007 року договір іпотеки № 805/13/18-5/7-1172, сторони домовились, що у випадку невиконання іпотекодавцем хоча б одного із своїх обовязків, встановлених згідно з пунктами 2.1.1. -2.1.11 цього Договору, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання іпотекодавцем основного зобовязання, а у разі його невиконання задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (п.2.4.4. договору).

Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 41 постанови від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співвмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобовязання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, зіставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема про право на першочерговість задоволення вимог за рахунок предмета застави) та врахувати загальні засади цивільного законодавства справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

Узгоджена сторонами вартість предмету іпотеки становить 62 036 грн. 00 коп., в той час як загальна сума боргу складає 337 144 долари США 95 центів, що еквівалентно 2 904 472 грн. 51 коп.

Оскільки відповідач зобовязання щодо своєчасного погашення сум за договором кредиту та сплати процентів не виконує, розмір загального боргу перевищує суму іпотеки, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову ПАТ «Укрсоцбанк» та звернення стягнення на предмет іпотеки з наданням ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Харківської обласної філії права за рахунок продажу предмету іпотеки задовольнити вимоги в указаному загальному розмірі та визначенням способу реалізації предмета іпотеки шляхом продажу з прилюдних торгів з початковою ціною, визначеною субєктом оціночної діяльності на стадії виконавчого провадження.

Справа розглянута в межах заявлених вимог.

Доводи апеляційної скарги про погіршення стану здоровя правового значення не мають та не є підставою для припинення зобовязань сторін за договором іпотеки.

Посилання на відсутність дозволу органу опіки та піклування щодо вчинення правочину не ґрунтуються на законі.

Згідно з ч. 3 ст. 17, частинами 2, 3 ст. 18 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-Ш «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобовязуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобовязання.

Діти члени сімї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Органи опіки та піклування зобовязані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Відповідно до ст. 12 Закону України від 2 червня 2005 року № 2623-1У «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей при вчиненні правочинів щодо нерухомого майна.

Неприпустимо зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно жилих приміщень.

Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей.

Для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав і охоронюваних законом інтересів дітей при наданні згоди на вчинення правочинів щодо належного дітям нерухомого майна.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм, попередня згода повинна бути надана щодо будь-яких правочинів, право власності на яке або право користування яким мають малолітні та неповнолітні діти.

Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їх малолітніх, неповнолітніх та непрацездатних дітей (ч. 6 ст. 203 ЦК України).

На час укладення іпотечного договору та по теперішній час в спірній квартирі проживають дружина боржника ОСОБА_3 та їх донька ОСОБА_6, 25 грудня 1994 року. Однак за адресою цієї квартири вони не були зареєстровані. Згідно довідки Приватного підприємства «Уют і комфорт» вони значаться зареєстрованими з 11 жовтня 2008 року в АДРЕСА_2. Отже, самостійного права власності або користування на квартиру АДРЕСА_1 донька боржника не набула.

Керуючись ст. ст. 303, ст. 307 ч. 1 п. 1, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 представника ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 12 червня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді