Справа № 703/1563/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2015 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1; І.А.

при секретарі Сорока О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сміла цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Рось» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди,

встановив:

Вироком Смілянського міськрайонного суду від 13 лютого 2015 року ОСОБА_2 визнано винною у тому, що вона, працюючи продавцем у продовольчому магазині товариства, що в с. Сердюківка, Смілянського району, по вул. Лопати, 24, в період часу з 8 липня по 29 вересня 2014 року безоплатно передавала жителям вказаного села продукти харчування, розтративши таким чином ввірене їй майно на загальну суму 18018,91 грн., чим завдала позивачу матеріальну шкоду на вказану суму.

Позивач, посилаючись на те, що під час розгляду кримінального провадження цивільний позов було залишено без розгляду, шкода товариству до цього часу не відшкодована, просить стягнути її в розмірі, що визначений вироком суду.

Відповідачка позов визнала частково, посилаючись на те, що вона вже частково сплатила кошти в рахунок погашення боргу. Так з її заробітку за серпень та вересень 2014 року були здійснені відрахування в сумі приблизно 2750 грн. та 1700 грн. Заступнику директора товариства по торгівлі ОСОБА_3 нею було передано 2000 грн. та 900 грн., на що вона отримала відповідні розписки, а також без розписок відповідачка передала вказаній особі ще 1500 грн. та 1800 грн. Залишок невідшкодованої шкоди вона згодна сплатити товариству після повернення цих коштів людьми, яким вона видавала товар без оплати.

Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода завдана майну фізичної чи юридичної особи особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Вироком суду встановлено, що саме ОСОБА_2 розтратила товаро-матеріальні цінності позивача, за які вона несла повну матеріальну відповідальність, вчинивши цим самим кримінальне правопорушення та заподіявши йому матеріальну шкоду.

Статтями 16, 22, 1192 ЦК України передбачені способи захисту цивільних прав, а саме: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової і моральної шкоди, визначено, що відноситься до збитків, про їх відшкодування у повному обсязі та про визначення їх розміру станом на час розгляду справи. Таким чином позивач визначив спосіб відшкодування збитків шляхом повернення вартості майна, яка визначена на час розгляду кримінального провадження в сумі 18018,91 грн.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Судом оглянуто розписки про отримання працівником товариства ОСОБА_3 коштів від відповідачки на суму 2000 грн. та 950 грн., що визнають обидві сторони, а тому розмір боргу повинен бути зменшений на 2950 грн.

Разом з тим на суму 1500 грн. та 1800 грн. відповідачка суду розписок не надала, а ОСОБА_3, яка була допитана в судовому засіданні в якості свідка, отримання від неї коштів в таких сумах в рахунок погашення матеріальної шкоди не визнала. При відсутності інших доказів, суд вважає, що вказані обставини не доведені, а тому не може їх врахувати при визначенні суми відшкодування.

Представником позивача в судовому засіданні були надані відомості про нарахування відповідачці заробітної плати за серпень і вересень в сумі по 1137,07 грн. та за жовтень в сумі 645,33 грн. Свідок ОСОБА_3 пояснила, що через знаходження бухгалтерії в одному населеному пункті, та розташування магазинів по селах Смілянського району, заробітну плату продавцям передають через товарознавця, що розвозить товар по магазинам, і з цього приводу ніколи не виникало ніяких непорозумінь. Вказані обставин підтвердила і відповідачка, проте вона посилалась на те, що у зазначених місяцях їй лише на листку паперу повідомляли, яка саме сума нарахована, але коштів фактично вона не отримувала, з посиланням на те, що вони зараховуються в рахунок погашення шкоди за актом ревізії. При таких обставинах суд не може прийняти до уваги, що заробітна плата була видана відповідачці, оскільки доказом цього може бути лише її підпис у відповідній відомості, що не знайшло свого підтвердження, або інший, належним чином оформлений, документ. В зв'язку з цим суд приймає до уваги посилання відповідачки на те, що заробітна плата за серпень-жовтень 2014 року в загальній сумі 2919,47 грн. була зарахована на погашення шкоди.

Вимоги щодо відшкодування витрат по справі позивачем заявлені не були.

На підставі ст. ст. 16, 22, 1166, 1192 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 59, 60, 213, 215 ЦПК України суд, -

вирішив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Агро-Рось» в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 12149,44 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через Смілянський міськрайсуд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі його оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасоване.

Головуюча: І. А. Зайончковська