Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/2382/15 Головуючий у 1-й інстанції: Ревуцький С.І.
Суддя-доповідач: Кухар С.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого, судді:Осоцького І.І.
суддів:Панкеєва О.В.
Кухаря С.В.
при секретаріБуримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до відділу державної виконавчої служби Бердянського МРУЮ Запорізької області, відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Запорізькій області про відшкодування матеріальної і моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року ОСОБА_5 звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що в провадженні відділу ДВС Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області з 13.11.2008 р. знаходились виконавчі провадження за виконавчим листом №2-302/08 р., виданим Орджонікідзевським райсудом м. Маріуполя, про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 грошових коштів в сумі 250 грн. та виконавчим листом №2-302/08р., виданим Орджонікідзевським райсудом м. Маріуполя, про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 грошових коштів в сумі 250 грн.

На виконання вказаних виконавчих проваджень державними виконавцями Продановою А.Ю. та Горбатенко О.О. були винесені: постанова №10676416 від 02.02.2010 р. про стягнення з боржника ОСОБА_6 витрат на проведення виконавчих дій в сумі 20 грн. (по виконавчому листу №2-302 стягувач ОСОБА_7.); постанова №10675766 від 02.02.2010 р. про стягнення з боржника ОСОБА_6 витрат на проведення виконавчих дій в сумі 20 грн. (по виконавчому листу №2-302 стягувач ОСОБА_8); постанова ВП №10676416 від 02.02.2010 р. про стягнення з боржника ОСОБА_6 виконавчого збору в сумі 25 грн. (по виконавчому листу №2-302 стягувач ОСОБА_7.); постанова ВП №10675766 від 02.02.2010 р. про стягнення з боржника ОСОБА_6 виконавчого збору в сумі 25 грн. (по виконавчому листу №2-302 стягувач ОСОБА_7.).

Ухвалою Орджонікідзевського райсуду м. Маріуполя від 26.08.2010 р. дії вказаних державних виконавців по вказаним виконавчим провадженням були визнані неправомірними, протизаконними, винесені ними вказані постанови скасовані, зобов'язано відділ ДВС Бердянського міськрайонного управління юстиції в Запорізькій області вчинити дії щодо повернення ОСОБА_5 90 грн. Вказані грошові кошти були повернуті позивачу 31.10.2011 р.

Позивач вважає, що в результаті незаконних дій відповідачів їй спричинено матеріальну шкоду в сумі 235,25 грн., моральну шкоду в сумі 20000 грн., а також непідтверджені документально витрати на проїзд на судові засідання в сумі 60 грн. Саме ці грошові кошти позивач просила стягнути з відповідачів.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 січня 2015 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_5, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом попередньої інстанції встановлено, що в провадженні відділу ДВС Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області з 13.11.2008 р. знаходились виконавчі провадження за виконавчим листом №2-302/08 р., виданим Орджонікідзевським райсудом м. Маріуполя, про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 грошових коштів в сумі 250 грн. та виконавчим листом №2-302/08р., виданим Орджонікідзевським райсудом м. Маріуполя, про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 грошових коштів в сумі 250 грн.

На виконання вказаних виконавчих проваджень державними виконавцями Продановою А.Ю. та Горбатенко О.О. були винесені: постанова №10676416 від 02.02.2010 р. про стягнення з боржника ОСОБА_6 витрат на проведення виконавчих дій в сумі 20 грн. (по виконавчому листу №2-302 стягувач ОСОБА_7.); постанова №10675766 від 02.02.2010 р. про стягнення з боржника ОСОБА_6 витрат на проведення виконавчих дій в сумі 20 грн. (по виконавчому листу №2-302 стягувач ОСОБА_8); постанова ВП №10676416 від 02.02.2010 р. про стягнення з боржника ОСОБА_6 виконавчого збору в сумі 25 грн. (по виконавчому листу №2-302 стягувач ОСОБА_7.); постанова ВП №10675766 від 02.02.2010 р. про стягнення з боржника ОСОБА_6 виконавчого збору в сумі 25 грн. (по виконавчому листу №2-302 стягувач ОСОБА_7.).

Ухвалою Орджонікідзевського райсуду м. Маріуполя від 26.08.2010 р. дії вказаних державних виконавців по вказаним виконавчим провадженням були визнані неправомірними, протизаконними, винесені ними вказані постанови скасовані, зобов'язано відділ ДВС Бердянського міськрайонного управління юстиції в Запорізькій області вчинити дії щодо повернення ОСОБА_5 90 грн. Вказані грошові кошти були повернуті позивачу 31.10.2011 р.

Вказані факти сторонами по справі не оспорювались.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Суд першої інстанції вірно вказав, що витрати позивача на проїзд до місця проведення судових засідань у іншій цивільній справі по суті є судовими витратами в розумінні п. 3 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, і не являються майновою шкодою в розумінні ст. 1166 ЦК України, і питання щодо їх стягнення вирішується судом у справі за якою вони понесені.

Тому вимоги в частині стягнення цих витрат суд вірно не задовольнив, як і інші витрати які були понесені при розгляді інших справ.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Так, положеннями частини 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявної її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31 березня 1995 року суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Моральна шкода носить індивідуальний характер, її наявність а натомість і розмір визначається в кожному окремому випадку відносно кожної окремо особи.

Ухвала Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26.08.2010 р., на яку посилається позивач, не вказує що діями відповідача, якого судом було зобов'язано повернути позивачці 90 грн., які той в подальшому повернув, була спричинена позивачці моральна шкода.

В супереч вимогам ст. ст. 10, 57, 60 ЦПК України позивачами не надані докази наявності та розміру моральної (немайнової) шкоди, а тому рішення суду і в цій частині є вірним.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновки суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, які являються обов'язковою підставою для скасування судового рішення.

Отже висновки суду першої інстанції відповідають матеріалам справи, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, та підстав для його скасування колегією судів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 309 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 січня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: