АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 676/345/14-ц
Провадження № 22-ц/792/1093/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Федорової Н.О.,

суддів - Матковської Л.О., Спірідонової Т.В.,

при секретарях - Бондарі О.В., Гриньовій А.М.,

з участю: позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 31 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародна комерційна телерадіокомпанія» (ICTV), ОСОБА_4, ОСОБА_5, про стягнення моральної шкоди.

в с т а н о в и л а:

15 січня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом. В його обґрунтування зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 надала журналістам телепередачі «Надзвичайні новини», що транслюється на телеканалі ICTV, інтерв'ю у якому повідомила персональні дані та поширила неправдиву інформацію про нього та його сім'ю. Так, ОСОБА_2 звинуватила його у вбивстві людей з метою жертвоприношення та зазначила, що їх він вчиняв із родичами у підвалі приватного будинку його матері.

Вказаними діями ОСОБА_2 завдала йому моральної шкоди, яка виразилась в погіршенні фізичного та морального стану, душевних хвилюваннях, стражданнях, погіршенні відносин з рідними та оточуючими, порушенням звичного способу життя.

А тому, просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь 10000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 31 березня 2015 року у задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Непогоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Рішення вважає незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, вважає, що суд допустив процесуальні порушення, оскільки порушив провадження у справі без винесення ухвали щодо судового збору, не провів попереднього судового засідання, не допустив до участі у справі його представників, примусив давати відповідача неправдиві свідчення, не повідомив про розгляд справи третю особу ОСОБА_3, не викликав та не доставив у судове засідання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, не витребував та не дослідив докази, не вирішив заявлені відводи, провів засідання без

________________________________________________________________________________________________

Доповідач у першій інстанції Вдовичинський А.В. Провадження № 22-ц/792/1093/15

Суддя-доповідач Федорова Н.О. Категорія № 40, 41

його участі, оскільки перервався аудіо- та відеозв'язок, не провів судові дебати, виніс рішення без виходу до нарадчої кімнати.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу з мотивів, які в ній зазначені.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, відповідно до письмової заяви просила апеляційну скаргу розглядати без її участі (Т. 2, а.с. 29).

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином (Т. 2, а.с. 197).

Треті особи ОСОБА_4 та ОСОБА_5, представник третьої особи ОСОБА_8 у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, згідно письмових заяв просили апеляційну скаргу розглядати без їх участі (Т. 2, а.с. 194-196).

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріалами справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним та обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, дана їм правильна оцінка, а його висновки узгоджуються з матеріалами справи і відповідають закону.

Встановлено, що 15 січня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, посилаючись на те, що у телепередачі «Надзвичайні новини» на телеканалі ICTV ІНФОРМАЦІЯ_2 остання поширила неправдиву інформацію про вчинення ним та його родичами тяжких злочинів, внаслідок чого йому була завдана моральна шкода.

На підтвердження вказаного третьою особою ОСОБА_3 до матеріалів справи долучено відеозаписи (а.с. 62) програми «Надзвичайні новини» від ІНФОРМАЦІЯ_2, створені ІНФОРМАЦІЯ_3. Даний запис складається із змонтованих відеосюжетів, а не з безперервної зйомки, що становлять собою сукупність різних за замістом, наповненням відеофрагментів, які супроводжуються аудіозвучанням різних голосів.

На запит суду товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародна комерційна телерадіокомпанія» (ICTV) своїм листом від 30 вересня 2014 року за № 1553 повідомило, що ОСОБА_9 не скористався наданим йому законом правом на подання відповідної скарги до компанії у встановлені строки, котрі б забезпечили можливість доступу до відеозапису, який є предметом спору. Зокрема, позивач протягом 14 днів з дня поширення інформації не звертався до телерадіокомпанії з заявою з вимогою спростування відомостей, зазначених у позові. У зв'язку з цим, відповідно до ст. 48 Закону України «Про телебачення та радіомовлення» дана передача не була збережена.

Частинами четвертою - сьомою статті 277 ЦК України передбачено, що спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Статтею 64 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» передбачено право громадянина або юридичної особи вимагати від телерадіоорганізації спростування поширених у її програмі чи передачі відомостей, які не відповідають дійсності та/або принижують честь і гідність особи.

Заяву з вимогою спростування має бути подано до телерадіоорганізації у письмовій формі протягом 14 днів, з дня поширення таких відомостей, з письмовим повідомленням про це Національної ради.

Телерадіоорганізація зобов'язана розглянути заяву у семиденний термін з дня її надходження, якщо інше не передбачено законодавством України.

На вимогу заявника телерадіоорганізація зобов'язана надати йому можливість безкоштовного прослуховування (перегляду) відповідного фрагменту програми чи передачі або надати копію запису фрагменту з відповідною оплатою.

Відповідно до статті 48 названого Закону кожна телерадіоорганізація-ліцензіат зобов'язана вести журнал обліку передач, які телерадіоорганізація транслювала чи ретранслювала або забезпечувала їх трансляцію чи ретрансляцію у повній та незмінній формі третьою особою (оператором телекомунікацій).

У журналі обліку передач фіксуються: дата випуску, час початку і закінчення передачі; назва і тема передачі; прізвище авторів і ведучих передачі; мова передачі.

Журнал обліку передач зберігається телерадіоорганізацією протягом року з дня останнього запису в ньому.

Усі передачі, які телерадіоорганізація транслювала чи ретранслювала або забезпечувала їх трансляцію чи ретрансляцію у повній та незмінній формі третьою особою (оператором телекомунікацій), повинні бути записані і зберігатися протягом 14 днів від дати їх розповсюдження, якщо у цей строк не надійшло скарги щодо їхнього змісту.

У разі подання скарги щодо змісту передачі, її записи зберігаються до того часу, поки скаргу не буде розглянуто і рішення стосовно неї не буде прийнято у визначеному порядку.

Відповідно до ст. 66 вказаного Закону моральна (немайнова) шкода відшкодовується відповідно до вимог Цивільного кодексу України.

Частиною другою статті 200 ЦК України встановлено, що суб'єкт відносин у сфері інформації може вимагати усунення порушень його права та відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої такими правопорушеннями.

Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до частини другої названої статті моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації юридичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з ст. 280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Отже, фактами, з якими матеріальний закон пов'язує настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння моральної шкоди, є: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні.

Тому, доведення позивачем поширення відповідачем інформації, що завдала йому шкоди, є передумовою для задоволення позову про відшкодування такої.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтується на припущеннях. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України).

Судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у задоволенні позову з огляду на відсутність у матеріалах справи допустимого доказу - копії запису фрагменту з ефіру телепередачі, відомостей з журналу обліку передач або інших відомостей на підтвердження доводів позивача про поширення відповідачем інформації, що завдала йому шкоди.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд під час відкриття провадження у справі не вирішив питання судових витрат, що потягло винесення незаконного рішення є необґрунтованими, оскільки такі були стягнуті з позивача на користь держави в розмірі 1% ціни позову відповідно до вимог п. 6 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» та ст. 88 ЦПК України під час ухвалення Кам'янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області рішення від 31 березня 2015 року.

Також не ґрунтуються на законі твердження апелянта про те, що суд порушив вимоги процесуального закону, оскільки не призначив та не провів по справі попереднє судове засідання. Так, відповідно до вимог ч. 7 ст. 130 ЦПК України попереднє судове засідання не є обов'язковим.

Що стосується допуску представників позивача до участі в справі, то будь-які клопотання про їх залучення, довіреності на представництво інтересів, договори про надання правової допомоги тощо, в матеріалах справи відсутні.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що всі заявлені позивачем судді-головуючому відводи були вирішені належним чином, відповідно до вимог ст.ст. 20, 24 ЦПК України, що підтверджується ухвалами про відмову у їх задоволенні (а.с. 53, 54, 139, 155, 169).

Твердження ОСОБА_9 про те, що суд не сприяв витребуванню та забезпеченню доказів у справі також не ґрунтуються на матеріалах справи. Зокрема, 7 липня 2014 року суд звертався до товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна комерційна телерадіокомпанія» (ICTV) з проханням надіслати належну копію відеозапису програми «Надзвичайні новини» від ІНФОРМАЦІЯ_2, в якій міститься сюжет про розгляд Кам'янець-Подільським міськрайонним судом кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_1 (а.с. 67). Однак, 30 вересня 2014 року отримав відповідь, що такий не зберігся, оскільки пройшли відповідні строки (а.с. 94, 95).

Доводи апеляційної скарги про те, що третя особа ОСОБА_3 не була належним чином повідомлена про розгляд справи, а також про те, що суд продовжив розгляд справи у відсутності позивача, оскільки перервався аудіо- та відозв'язок, підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 була залучена за клопотанням позивача до участі в розгляді справи в якості третьої особи ухвалою суду від 20 червня 2014 року (а.с. 55). Судом неодноразово направлялись останній судові повістки про виклик у судові засідання. Однак, ОСОБА_3 не виявила бажання їх отримати, що підтверджується отриманими судом конвертами з позначками причин повернення: «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 78, 107, 129, 130, 151, 217). Разом з тим, рішення суду ніяким чином не зачіпає прав ОСОБА_3 та нею не оскаржується.

Що стосується продовження розгляду справи у відсутності позивача, то як видно з журналів судового засідання по даній цивільній справі, в останнього були відібрані пояснення по суті спору та вирішені всі його клопотання. Аудіо- та відозв'язок перервався з ним під час дослідження матеріалів справи. Суд видалився до нарадчої кімнати, а після повернення оголосив вступну та резолютивну частини рішення (а.с. 210).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку що такі порушення процесуального закону не призвели до неправильного вирішення справи.

Твердження апелянта про те, що суд не викликав у судове засідання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 також не ґрунтується на матеріалах справи, оскільки такі спростовуються повідомленнями про вручення останнім судових повісток про виклик до суду (а.с. 109, 134, 199, 201) та наявністю у матеріалах справи їх письмових пояснень та клопотань (а.с. 111, 112, 113, 121, 123, 168, 182). Окрім того, слід зазначити, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ухвалою суду від 2 жовтня 2014 року були залучені до участі в справі у якості третіх осіб, а не свідків (а.с. 99). Надіславши до суду письмові пояснення з приводу обставин справи, останні своїм правом на безпосередню участь у судовому засіданні не скористались.

Відповідно до ч. 2 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Судом першої інстанції були досліджені докази, надані позивачем, на підтвердження своїх вимог, а також вживались всі заходи до забезпечення доказів.

З урахуванням меж перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи фактичні її обставини були встановлені судом першої інстанції, на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів в їх сукупності, висновки суду відповідають цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення.

Що стосується судового збору за подання апеляційної скарги, то такий відповідно до вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України підлягає стягненню з позивача на користь держави, оскільки ухвалою апеляційного суду від 15 травня 2015 року останньому було відстрочено його сплату до ухвалення рішення у справі.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 31 березня 2015 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 121 грн. 80 коп. судового збору.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Н.О. Федорова