Справа № 750/5917/15-ц Провадження № 22-ц/795/1454/2015 Головуючий у I інстанції Рахманкулова І. П. Доповідач - Губар В. С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді Губар В.С.,

суддів - Позігуна М.І., Вінгаль В.М.

при секретарі Козлачковій Ю.В.

з участю представника ТОВ „УніКредит Лізинг ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю „УніКредит Лізинг на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 червня 2015 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю „УніКредит Лізинг, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, третя особа Деснянський відділ державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції,

В С Т А Н О В И В:

В червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 18.08.2014 року, що зареєстрований в реєстрі за № 3578, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3

Одночасно ОСОБА_2 подав заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом до вирішення справи по суті.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 червня 2015 року заяву ОСОБА_2 задоволено, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису від 18.08.2014 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованого в реєстрі за № 3578 про повернення вантажного фургону марки PEUGEOT, модель BOXER, 20121 року випуску, білого кольору, реєстраційним номер НОМЕР_1 до закінчення розгляду справи.

В апеляційній скарзі ТОВ „УніКредит Лізинг просить скасувати вказану ухвалу та постановити нову ухвалу про відмову в забезпеченні позову. Апелянт посилається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною через невідповідність її вимогам закону та неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи. Апелянт наполягає на тому, що позивачем не було надано доказів існування реальної загрози невиконання чи утруднення невиконання рішення суду. На думку апелянта суд не зясував, якою мірою обраний спосіб забезпечення позову вплине не господарську діяльність та права відповідача.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що наявні підстави для забезпечення позову відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 152 ЦПК України.

Апеляційний суд не може погодитись з даним висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-які стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (ч. 3 ст. 151 ЦПК України). Пунктом 6 ч. 1 ст. 152 ЦПК України передбачено, що позов може бути забезпечено шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Згідно до п. 4 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий напис нотаріуса є виконавчим документом.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Як убачається з роз'яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 подано позовну заяву про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 18.08.2014 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за № 3578 про повернення вантажного фургону марки PEUGEOT, модель BOXER, 20121 року випуску, білого кольору, реєстраційним номер НОМЕР_1 до закінчення розгляду цієї справи по суті.

Тобто, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 вчинено виконавчий напис від 18.08.2014 року, який оскаржується ОСОБА_2 в судовому порядку, про повернення ОСОБА_2 на користь ТОВ „УніКредит Лізинг обєкту фінансового лізінгу - вантажного фургону, а не про звернення стягнення на цей обєкт. Жодних стягнень за виконавчим написом нотаріуса не передбачено. Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції залишив поза увагою зазначені вимоги закону та встановлені по справі обставини.

Окрім того, як убачається з матеріалів справи, заявником не надано доказів про ті обставини, які саме виконавчі дії вчинені держпавним виконавцем, які б могли об»єктивно утруднити чи унеможливити виконання судового рішення, у разі задоволення позову ОСОБА_2 у цій справі.

З огляду на зазначене, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України ухвала судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову. у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „УніКредит Лізинг задовольнити. Ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 червня 2015 року скасувати.

ОСОБА_2 у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і в касаційному порядку оскарження не підлягає.

Головуючий:Судді: