Справа №531/484/15-ц
Провадження №2/531/268/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2015 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Попова М.С.,

за участю секретаря Шаршонь Т.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Карлівка цивільну справу за позовом Полтавського обласного комунального підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за опалення місць загального користування та витрати по сплаті судового збору.

У позовній заяві йдеться про наступне. Відповідно до п.28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затвердженими Постановою КМУ №630 від 21.07.2005 р. визначено, що Споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Згідно наказу Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства 31.10.2006 р. затверджено методику розрахунку кількості теплоти , спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення. Нарахування за вказані послуги здійснювалося у відповідності до встановлених тарифів. У 2006 р. споживачі відключили квартиру АДРЕСА_1 від системи централізованого опалення, що 29.09.2006 р. ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» було зафіксовано та складено акт про відключення квартири від внутрішньо будинкових мереж ЦО і ГВП. Згідно п.18 вищевказаних Правил, споживач зобов*язаний оплачувати за спожиті послуги не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяця. Але покладені законодавством зобов*язання щодо сплати послуг теплопостачання для опалення місць загального користування , боржники не виконували належним чином. За період з 01.10.2006 р. по 01.10.2014 р. у відповідачів утворилась заборгованість в розмірі 1609,89 грн. з урахуванням 3% річних та індексу інфляції загальна сума боргу складає 2235,93 грн.

Пізніше, позивачем було подано заяву про уточнення позовних вимог, де зазначено розрахунок боргу за період з 01.10.2006 р. до 30.09.2013 р. в розмірі 1347,82 грн., індекс інфляції за період з 01.12.2006 р. по 31.05.2015 р. у розмірі 980,74 грн., та 3% річних за період з 01.12.2006 р. по 31.05.2015 р. у розмірі 194,84 грн., а всього у сумі 2523,40 грн., загльну суму заборгованості, що просять стягнути з відповідача складає 2523,40 грн.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити у повному обсязі уточнені позовні вимоги.

Відповідачі в судове засідання не з*явилися, але раніше від них надійшло заперечення на позов у якому позов визнали частково, вони пояснили, що договір про надання послуг між ними та позивачем не укладався, борг виставлений позивачем є за межами позовної давності і вважає, що строк позовної давності повинен рахуватися з 08.05.2011 р. Крім того зазначили, що за адресою, вказаною у позові, у 3-му під*їзді централізоване опалення місць загального користування у житловому будинку відсутнє з 01.10.2013 р., квартира №34, яка належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не має ніякого відношення до централізованого опалення. А отже їх заборгованість повинна рахуватися у період з 08.05.2011р. по 01.10.2013 року. Також від відповідачів мається заява про розгляд справи без їхньої участі.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача , вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню в звязку з наступним.

Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, даний факт підтверджується адресними довідками Карлівської РС ( а.с.23,24).

Актом № 128 від 29.09.2006 р. ( а.с.14) підтверджено, що прилади опалення у квартирі АДРЕСА_2 , відключено від мереж ЦО і ГВП.

З Рішень Полтавської облради ( а.с.15-17) вбачається затвердження тарифів на послуги централізованого опалення та постачання гарячої води.

Судом було досліджено матеріали справи № 531/674/14-ц, з якої вбачається, що 08.04.2014 р. ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернулися до суду з заяву про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про що 15.04.2014 р. було видано судовий наказ, який ухвалою суду від 08.05.2014 р. було скасовано за заявою боржників.

Розрахунок заборгованості визначає, що борг відповідачів перед ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», з урахуванням індексу інфляції та 3%річних, складає 2523,40 грн ( а.с.66-71).

Представником було надано копію типового договору №1064 від 22.11.210 р. про опалення місць загального користування, який було приготовано для укладання з ОСОБА_2 ( а.с. 53-55) та який направлявся на адресу відповідачів для розгляду та підписання ( а.с.56).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, у якому одна сторона ( боржник ) зобов'язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора ) певну дію ( передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають на підстава, встановлених ч. 2 ст. 11 ЦК України, оскільки судом встановлено і не оспорюється учасниками процесу, що між сторонами у справі фактично склалися правовідносини з надання послуг теплопостачання.

Відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням.

Матеріалами справи підтверджується той факт, що між сторонами не був укладений у належній формі договір про надання послуг. Разом з тим, суд звертає увагу на наступне.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 1875 - IV від 24 червня 2004 року) визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки.

Аналіз вказаного Закону дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акта спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Разом з тим ст. 4 Закону № 1875-ІV від 24 червня 2004 року передбачає, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

ЦК України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст. ст. 642 - 643 ЦК України.

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Водночас ч. 1 ст. 19 Закону № 1875 - IV від 24 червня 2004 року передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Статті 20, 21 цього Закону визначають обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг.

При цьому всьому, згідно зі ст. 1 Закону України від 24 червня 2004 року "Про житлово-комунальні послуги", утриманням будинків і прибудинкових територій є господарською діяльністю, спрямованою на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та ( або ) ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них ( при будинкової ) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, передбачених законодавством.

Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до ст. 162 Житлового кодексу України, п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, наймач ( власник ) квартири зобов'язаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відсутність укладеного між сторонами договору про надання послуг не спростовує факту виникнення у відповідачів грошового зобов'язання перед позивачем по оплаті спожитих послуг з теплопостачання, та правових наслідків прострочення боржниками виконання такого грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність -це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України визначено, що тривалість загальної позовної давності становить три роки.

У ч.1 ст. 259 ЦК України зазначено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Враховуючи, що договір у письмовій формі між сторонами не укладався і термін позовної давності не змінювався, то у даному випадку позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього ЦК України, як передбачено ст. 260 ЦК України.

Згідно з ст. ст. 64, 67, 68 Житлового Кодексу України, ст. ст. 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», наймач житлового приміщення та члени його сім'ї, власники житла зобов'язані своєчасно проводити оплату за житло та комунальні послуги.

Відповідно до п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 р. № 630, споживачі мають оплачувати надані послуги не пізніше 20 числа місяця наступного за розрахунковим за нормами і тарифами, встановленими обласною державною адміністрацією.

Ч.1 та 2 ст. 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Полтавського обласного комунального підприємства теплового господарства Полтаватеплоенерго» в межах строку позовної давності, а саме відраховуючи з дати звернення до суду з заявою про видачу судового наказу, тобто з 08.04.2011 р. по день, коли було відключене централізоване опалення у будинку відповідачів- 30.09.2013 р., заборгованість за послуги теплопостачання з урахуванням 3% річних та індексу інфляції, в розмірі 575,73 грн.

Беручи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за доцільне стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Полтавського обласного комунального підприємства теплового господарства Полтаватеплоенерго судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог в розмірі по 27 (двадцять сім) гривень 77 копійок з кожного.

Керуючись ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 19, 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Правилами надання послуг з централізованого опалення постачання холодної та гарячої води, затверджених Постановою КМУ №630 від 21.07.2005 року, ЖК України, 8, 10, 11, 58, 59, 60, 88, 159, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Полтавського обласного комунального підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: вул. Кузнечна, б. 16, кв. 34, м. Карлівка, Полтавської області, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: вул. Кузнечна, б. 16, кв. 34, м. Карлівка, Полтавської області, на користь Полтавського обласного комунального підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» заборгованість за опалення місць загального користування з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в розмірі 575 (пятсот сімдесят пять) гривень 73 копійки на р/р №30 в ТВБВ №10016/0112 філії Полтавського обласного управління АТ «Ощадбанк», МФО 331467, ЗКПО 0338030.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: вул. Кузнечна, б. 16, кв. 34, м. Карлівка, Полтавської області, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: вул. Кузнечна, б. 16, кв. 34, м. Карлівка, Полтавської області на користь Полтавського обласного комунального підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог в розмірі по 27 (двадцять сім) гривень 77 копійок з кожного на р/р №30 в ТВБВ №10016/0112 філії Полтавського обласного управління АТ «Ощадбанк», МФО 331467, ЗКПО 0338030.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Полтавської області, через Карлівський районний суд Полтавської області, протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі якщо рішення було винесено без участі особи, яка його оскаржує, з дня отримання копії рішення.

Суддя