АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1435/14-ц 22-ц/774/1069/К/15
Справа № 210/1435/14-ц Головуючий в першій
Провадження 22-ц/774/1069/К/15 інстанції Костенко В.В.
Категорія № 26 (4) Доповідач - Барильська А.П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Соколан Н.М.,

при секретарі: Булах К.А.,

за участю: представника відповідача Мороз Нінель Юріївни, позивача ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 30 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (надалі Відділення Фонду) та просив суд стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок травми на виробництві, 243 600 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 30 березня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково: стягнуто з Відділення Фонду на його користь моральну шкоду у розмірі 15 000 гривень. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Відділення Фонду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог.

Зокрема, апелянт посилається на те, що судом при ухваленні рішення не взято до уваги, що позивачу первинно втрату професійної працездатності встановлено висновком МСЕК від 18.09.2007 року та залишено поза увагою, що Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 року по справі № 20-рп/2008 скасовано право відшкодування моральної шкоди за рахунок Відділення Фонду для всіх застрахованих громадян, але нормами ЦК та КЗпП України їм надано таке право за рахунок підприємства або уповноваженого ним органу.

Крім того, апелянт зазначив, що суд першої інстанції вважав доведеним факт ліквідації підприємства, на якому працював позивач, без витребування належних доказів.

Судом при ухваленні рішення, на думку апелянта, не взято до уваги, що позивач не підпадає під дію Прикінцевих положень ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України», оскільки зазначеним законом передбачено, що Відділення Фонду має відповідати за заборгованість по моральній шкоді ліквідованих підприємств, яка виникла та визнана до 01.04.2001 року, в той час, як позивачу первинно встановлено втрату професійної працездатності 18.09.2007 року.

Також судом першої інстанції не взято до уваги, що з 01.01.2015 року набрав чинності ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», відповідно до положень якого відшкодування моральної шкоди потерпілому на виробництві незалежно від часу настання страхового випадку не є страховою виплатою, а тому відсутні підстави для покладення на відповідача обов'язку здійснювати таку виплату, проте це не позбавляє названих осіб права на відшкодування відповідно до положень ЦК України та КЗпП України.

Крім того, апелянт зауважив, що, оскільки позивачу висновком МСЕК факт моральної шкоди не встановлено, то потерпілий не може в повній мірі довести свої моральні страждання. ОСОБА_3 не доведено, у чому полягає його моральна шкода, якими доказами це підтверджується. Суд першої інстанції на зазначені обставини уваги не звернув та стягнув з відповідача суму моральної шкоди, яка не відповідає засадам розумності та справедливості.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що 07.06.2004 року при виконанні своїх посадових обов'язків головного механіка Товариства з обмеженою відповідальністю «Будсантехмонтаж» з позивачем ОСОБА_3 стався нещасний випадок, а саме: під час загрузки на території товариства акумуляторів у салон легкового автомобіля ВАЗ -2105 позивач в салоні автомобіля у незручній, нахиленій позі підбирав піднесений двома працівниками до задніх дверей автомобіля акумулятор та разом з працівником ОСОБА_5 поклали його на заднє сидіння автомобіля. Після чого, перебуваючи у нахиленій позі у салоні автомобіля, ОСОБА_3 переклав акумулятор з сидіння на підлогу автомобіля, в результаті чого у нього виник різкий біль в області хребта та крижі, після чого позивач продовжив роботу.

Згідно акту про нещасний випадок № 1 від 12.02.2007 року, рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу нещасний випадок, який стався з позивачем, визнано таким, що пов'язаний з виробництвом.

У пункті 9 Акту про нещасний випадок № 1 від 12.02.2007 року встановлено діагноз позивача: дискогена радикулопатія та статико-динамічні порушення і дегенерація дисків хребта.

Відповідно до п.10 зазначеного акту, особами, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, є позивач ОСОБА_3, який порушив положення Посадової інструкції, та інженер з охорони праці ОСОБА_6

Висновком МСЕК від 18.09.2007 року позивачу первинно встановлено 30% втрати працездатності та третю групу інвалідності на безстроковий термін. В результаті встановленого діагнозу внаслідок травми на виробництві позивач переносить щоденні моральні страждання та переживання, а саме: відчуває сильний біль, у зв'язку з чим змушений проходити систематичне лікування, що підтверджується виписними епікризами з закладів охорони здоров'я, яке має наслідком постійні зміни в організації свого повсякденного життя.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_3, як на правову підставу для його задоволення, посилався на ч.3 ст.34 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності», згідно якої сума страхової виплати за моральну (немайнову) шкоду визначається в судовому порядку.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_3, суд першої інстанції керувався ч.3 ст.34 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» та виходив з наявності правових підстав для стягнення моральної шкоди з Відділення Фонду.

Однак, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Положеннями п.4 ч.1 та ч.2 ст.309 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року N 1-рп/99 , за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У відповідності з Законом України № 717 - V від 23.02.2007 р. внесено зміни до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". Зокрема, пунктом 2 частини 10 Закону України № 717 - V від 23.02.2007 року виключено частину третю статті 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", якою передбачено, що моральна (немайнова) шкода, заподіяна умовами виробництва, яка не спричинила втрати потерпілим професійної працездатності, відшкодовується Фондом соціального страхування від нещасних випадків за заявою потерпілого з викладом характеру заподіяної моральної (немайнової) шкоди та за поданням відповідного висновку медичних органів.

Однак, при ухваленні рішення на підставі ч.3 ст.34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", суд першої інстанції не взяв до уваги вищенаведені норми Закону України № 717 - V від 23.02.2007 р., якими зазначену правову норму виключено.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу первинно стійка втрата працездатності була встановлена висновком МСЕК від 18.09.2007 року. Станом на цю дату відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві Відділенням Фонду не передбачено.

До правовідносин, які склалися між сторонами, не підлягають застосуванню Прикінцеві положення ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» (у редакції станом на 08.06.2007 року), якими встановлено, що вся заборгованість потерпілим на виробництві та членам їх сімей, яким до набрання чинності цим Законом підприємства, установи та організації не відшкодували матеріальної та моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров*я, виплачується цими підприємствами, установами та організаціями, а в разі їх ліквідації без правонаступника - Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві, оскільки втрата професійної працездатності позивачу була встановлена висновком МСЕК від 18.09.2007 року.

У зв'язку з чим, висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з Відділення Фонду на користь ОСОБА_3 моральної шкоди у зв'язку з нещасним випадком на виробництві, є помилковим.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги Відділення Фонду заслуговують на увагу.

Посилання позивача ОСОБА_3 на те, що, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, підприємство ТОВ «Будсантехмонтаж», де працював позивач, 30.05.2011 року припинило свою діяльність на підставі рішення суду у зв'язку з банкрутством без правонаступника, що, на його думку, є підставою для стягнення моральної шкоди саме з Відділення Фонду, не можуть бути підставою для задоволення позову, оскільки Законом України № 717 - V від 23.02.2007 р. виключено ч.3 ст.34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", згідно якої, моральна (немайнова) шкода, заподіяна умовами виробництва, яка не спричинила втрати потерпілим професійної працездатності, відшкодовується Фондом соціального страхування від нещасних випадків за заявою потерпілого з викладом характеру заподіяної моральної (немайнової) шкоди та за поданням відповідного висновку медичних органів.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу Відділення Фонду задовольнити, а рішення суду, як таке, що не відповідає вимогам норм матеріального права, на підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 30 березня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: