Справа № 654/1158/15-ц
Провадження №2/654/564/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2015 року Голопристанський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Охтень А.А.,

при секретарі Бузлюк І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Гола Пристань Херсонської області в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Таврійської сільської ради Голо пристанського району Херсонської області, ОСОБА_2 про визнання незаконним рішення виконкому, визнання недійсним свідоцтва про права власності на нерухоме майно, визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду мотивуючи тим, що в с. Таврійське Голопристанського району Херсонської області по вулиці Леніна, 585 знаходиться житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями і спорудами до нього, який був збудований її покійним чоловіком ОСОБА_3 разом з нею у період їх шлюбу. 07 червня 2010 року чоловік помер. З покійним чоловіком вони мали двох синів: ОСОБА_4 та ОСОБА_5, який 01.01.2015 року помер. Після смерті останнього позивачу стало відомо, що за життя він склав заповіт, згідно з яким все належне йому на день смерті майно заповідав своїй доньці відповідачу по справі. Після смерті сина його спадкоємиця, ОСОБА_2 повідомила позивача, що являтиметься власницею домоволодіння в якому позивач проживає та почала вимагати звільнити помешкання. Як у подальшому стало відомо, ОСОБА_5 за час життя набув право власності на домоволодіння № 585 по вул. Леніна в с. Таврійське Голопристанського району та воно йому належить згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Таврійською сільською радою 16.10.2012 року на підставі рішення виконкому Таврійської сільської ради № 42 від 29.08.2012 року. Позивач вважає зазначене рішення виконкому незаконним, так як даний будинок будувала разом з чоловіком, на момент його смерті в будинку проживала сама, син з 21.01.2003 року до 04.12.2012 року був зареєстрований та проживав ІНФОРМАЦІЯ_1, за спадщиною після смерті свого батька та її чоловіка відповідно, не звертався. Взагалі виконком сільської ради до правовідносин, повязаних зі спадщиною взагалі не міг мати ніякого відношення. Таким чином дізнавшись на даний момент про порушення свого права на нерухоме майно, про яке йдеться в позовній заяві, вона змушена звертатись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

У судовому засіданні позивач та її представник підтримали вимоги, викладені у позовній заяві, наполягали на їх задоволенні, з підстав, викладених у позові.

Відповідач ОСОБА_2 пояснила, що зясувала про належне їй у спадщину майно тільки після смерті батька та їй не відомо про обставини оформлення спірного майна у власність батьком.

Представник Таврійської сільради до суду не зявився, про час слухання повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та її представника, відповідача, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Таврійською сільською радою 16.10.2012 року на підставі рішення виконкому Таврійської сільської ради № 42 від 29.08.2012 року ОСОБА_5 набув право власності на домоволодіння № 585 по вул. Леніна в с. Таврійське Голопристанського району.

01.01.2015 року ОСОБА_5 помер.

17.04.2006 року ОСОБА_5 склав заповіт на імя ОСОБА_2.

Згідно ч.1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Згідно пп. «а» п. 8.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 року у редакції Наказу Міністерства юстиції України № 1692/5 від 28.07.2010 року, яке діяло на момент прийняття оскаржуваного рішення виконкому, оформлення права власності на нерухоме майно проводиться з видачею свідоцтва про право власності за заявою про оформлення права власності на нерухоме майно органами місцевого самоврядування фізичним та юридичним особам на новозбудовані, реконструйовані об'єкти нерухомого майна за наявності документа, що посвідчує право на земельну ділянку, та документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує відповідність закінченого будівництвом об'єкта проектній документації, державним

будівельним нормам, стандартам і правилам. Пунктом 8.2 цього ж Положення визначено, що до заяви про оформлення права власності на нерухоме майно додаються матеріали технічної інвентаризації об'єкта нерухомого майна, а також інші документи, визначені Положенням.

Під час судового розгляду встановлено, що будь якої проектної документації на будівництво даного домоволодіння на імя ОСОБА_5 не виготовлялося.

Земельна ділянка, на якій розташовано домоволодіння належала чоловікові позивача ОСОБА_3.

Відповідно листа Таврійської сільради від 16.04.2015 року спірне рішення виконкому № 42 від 29.08.2012 року видане на підставі домовленості синів позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про поділ спадкового майна після смерті їх батька ОСОБА_3.

Про існування даного рішення та документів на право власності позивач дізналася лише після смерті сина ОСОБА_5, 01.01.2015 року.

Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, який діяв після завершення будівництва домоволодіння, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Згідно ст. 112 ЦК України в редакції 1963 року майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам.

Відповідно до інвентарної справи будівництво спірного домоволодіння здійснювалось у період з 1969 по 1972 роки.

Шлюб між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_3, який помер 07.06.2010 року був зареєстрований 26.02.1948 року, шлюб розірвано не було. ОСОБА_6 помер 07.06.2010 року.

На підставі вищенаведених норм чинного на той момент законодавства позивач має право на 1/2 частину спірного об'єкту нерухомості.

Згідно статті 49 Закону України «Про власність», який діяв після завершення будівництва житлового будинку, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом, третейським судом.

Таким чином за законом позивач є власницею ? частини нерухомого майна, про яке йдеться в позові, а інша ? частина належала її чоловікові. Після його смерті позивач залишилася проживати в цьому будинку, тому в розумінні положень цивільного кодексу України в редакції 2004 року прийняла спадщину у вигляді належної чоловікові частки у домоволодінні. ЇЇ сини проживали окремо, до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини не зверталися, тому єдиною спадкоємицею майна після смерті свого чоловіка являється позивач.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року за №7, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України (2004 р.), якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 року.

Відповідно до ст.1216, 1217 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця), яке здійснюється за заповітом або за законом.

Враховуючи, що померлий ОСОБА_3 не залишив після своєї смерті заповіту, то спадкування повинно відбуватися за законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з частиною 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона визнається належною спадкоємцеві з часу її відкриття.

Враховуючи, що до спадкового майна входили належні ОСОБА_3 на момент смерті : ? частина домоволодіння № 585 по вул. Леніна в с. Таврійське Голопристанського району та земельна ділянка, площею 0,25 га. для будівництва і обслуговування даного жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за цією ж адресою, тому суд вважаю що позивач є єдина спадкоємиця за законом.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 22 КпШС УРСР, ст. 112 ЦК України (редакції 1963 р.), ст. ст. 393, 1216, 1217, 1268 ЦК України, ст. ст. 119, 137 ЦПК України, -

ВИРІШИВ :

Визнати незаконним рішення виконавчого комітету Таврійської сільської ради № 42 від 29.08.2012 року про оформлення за ОСОБА_5 права власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями і спорудами до нього по вул. Леніна, 585 в с. Таврійське Голопристанського району Херсонської області.

Визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 16.10.2012 року серії САЕ № 635230, видане Таврійською сільською радою ОСОБА_5 на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями і спорудами до нього по вул. Леніна, 585 в с. Таврійське Голопристанського району Херсонської області.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями і спорудами до нього по вул. Леніна, 585 в с. Таврійське Голопристанського району Херсонської області та земельну ділянку по вул. Леніна, 585 в с. Таврійське Голопристанського району Херсонської області, площею 0,25 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд під кадастровим номером :01:002:0083.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Херсонської області через Голопристанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Суддя А. А. Охтень