РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2015 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі

судді Корицької В.О.,

при секретарі Барашивець Т.С.,

з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_5

про усунення від права на спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду та просить усунути від спадкування за законом ОСОБА_5 (брата), після смерті сестри ОСОБА_6.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що сестра позивача ОСОБА_6 потребувала постійного стороннього догляду, хворіла онкологічним захворюванням, внаслідок чого не могла самостійно забезпечувати умови свого життя.

Оскільки брат ОСОБА_5 про сестру не піклувався, допомоги по утриманню не надавав коли вона перебувла у безпорадному стані, позивач вважає за необхідне усунути його від права на спадкування за законом.

У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов та просили його задовольнити.

Відповідач та його представники у задоволенні позову просили відмовити, посилаючись на те, що сестра хоч і хворіла, разом з тим самостійно могла себе обслуговувати. При цьому, відповідач від надання допомоги ніколи не ухилявся.

Заслухавши думку учасників судового процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно п. 4 Листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення зумовлює пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки (збільшення частки у спадщині, зміна черговості одержання права на спадкування), одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у ч. 2 ст. 1259 ЦК.

У частинах 2 - 5 статті 1224 ЦК зазначені особи, які усуваються від спадкування на підставі закону, зокрема, батьки та повнолітні діти, а також інші особи, які ухилялися від обов'язку щодо утримання спадкодавця.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Вимога про усунення від права на спадкування за законом особи може бути пред'явлена лише після смерті спадкодавця.

Виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Та обставина, що сторони не спілкувалися протягом тривалого часу, не свідчить про факт умисного ухилення від надання допомоги.

Важливе значення має обґрунтованість позовних вимог та наявність належних доказів на їх підтвердження...

У відповідності із п. 6 Постанови пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року N 7 Про судову практику у справах про спадкування безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Із матеріалів спадкової справи вбачається, що 17.09.2012 р. померла ОСОБА_6.

Спадкоємцями померлої є її сестра ОСОБА_1 (а.с. 114) та брат ОСОБА_5 (а.с. 126).

При цьому, ОСОБА_1 отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на належні їй частини спадкового майна. (а.с. 177, 184, 186, 189, 192, 195)

Позивач зазначає, що ОСОБА_6 потребувала постійного стороннього догляду, хворіла онкологічним захворюванням, внаслідок чого не могла самостійно забезпечувати умови свого життя.

Оскільки ОСОБА_7 про сестру, яка перебувала у безпорадному стані, не піклувався, допомоги по утриманню не надавав, позивач вважає за необхідне усунути його від права на спадкування за законом.

Судом заслуховувалися пояснення свідків з обох сторін, пояснення яких суперечили обставинам, зазначеним сторонами. У звязку із цим, судом для дачі пояснень викликано незаінтересованих осіб, зокрема сільського голову, священика та фельдшера.

Із матеріалів справи, пояснень сторін та трьох свідків вбачається, що ОСОБА_6 мала онкологічне захворювання.

Разом з тим, самостійно вела домашнє господарство, утримувала корову, великий город, будинок, прибирала, готувала їсти, прала, тобто вела звичайний образ життя, не дивлячись на свій діагноз.

ОСОБА_6 потребувала сторонньої допомоги незадовго до своєї смерті, оскільки її вдарила корова. Після цього інциденту вона погано себе почувала і потрапила до стаціонару лікарні, в якому і померла через 10 днів. Протягом цього часу про неї піклувалася позивач.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_6, навіть в силу своєї хвороби, могла самостійно забезпечити умови свого життя та не перебувала у безпорадному стані. Неможливість піклуватися про себе протягом двох-трьох тижнів до смерті не може розцінюватись як постійний безпорадний стан.

За таких обставин, позивачем не надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець перебував у безпорадному стані, потребував допомоги саме відповідача, а останній, маючи можливість її надавати, ухилявся від обов'язку щодо її надання.

Відсутність одночасного настання наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в частині усунення спадкоємця ОСОБА_7 від спадкування.

Керуючись ст.ст. 212-215ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.О. Корицька