Справа № 750/536/15-ц Провадження № 22-ц/795/1245/2015 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Рахманкулова І. П. Доповідач - Шевченко В. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі:ОСОБА_4
за участю:Представника відповідача ОСОБА_5, ОСОБА_6, представника позивачів ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 15 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_6 до ОСОБА_8, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

В січні 2015 року ОСОБА_9М, ОСОБА_10. та ОСОБА_6, звернулись до суду з позовом та уточнивши вимоги просили стягнути з ОСОБА_8 на користь кожного з них по 200000 гривень моральної шкоди, а із ПрАТ»СК»АХА Страхування» на користь кожного з ннх по 100000 грн. моральної шкоди та по 7233 гривень матеріальної шкоди .

Свої вимоги позивачі обгрунтовували тим, що 18 червня 2014 року, ОСОБА_8В.(який застрахував свою відповідальність за шкоду, заподіяну третім особам під час ДТП), керуючи автомобілем BMW520 рухаючись автодорогою «Київ - Чернігів-Нові - Яриловичі» зі сторони м. Чернігів в напрямку м. Києва, близько 01год00 хв., здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_11, який від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди. Позивачі, які померлому були відповідно матір»ю, батьком та братом, зазнали значних матеріальних витрат, а також їм була нанесена моральна шкода.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 травня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_9.ОСОБА_10 та ОСОБА_6 були задоволені частково.

Стягнуто з ПрАТ»Страхова компанія «АХА Страхування» на користь ОСОБА_9 3654 грн., на відшкодування моральної шкоди, на користь ОСОБА_10 3654 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 ТА ОСОБА_10 по 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди В іншій частині позовних вимог відмовлено Вирішено питання про відшкодування судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_8, подав апеляційну скаргу на рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 15 травня 2015 року, в якій просить скасувати рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 15 травня 2015 року в частині стягнення з відповідача на користь позивачів моральної шкоди в розмірі 20000,00 грн. і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з нього моральної шкоди відмовити в повному обсязі.

Апелянт зазначає, що з постанови про закриття кримінального провадження від 30 вересня 2014 року вбачається, що кримінальне провадження внесене до ЄРДР по факту ДТП, яка мала місце 18 червня 2014 року і в результаті якої загинув пішохід ОСОБА_11, було закрито за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. В постанові чітко зазначено, що в дорожній обстановці яка склалася, відповідач як водій транспортного засобу, не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_11, а отже дії його не були неправомірними. В свою чергу ОСОБА_11, порушив вимоги розділу 4 «Обов»язки і права пішоходів» Правил дорожнього руху.

ОСОБА_8, зазначає в скарзі, що при завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обовязок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Під умислом потерпілого слід розуміти таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, а і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату. Про умисел потерпілого в даному випадку можна стверджувати з показань свідків, які зафіксовані в постанові про закриття кримінального провадження.

Відповідно до положень ст.1193 ЦК України, шкода завдана потерпілому внаслідок його умислу не відшкодовується.

На думку апелянта, при прийнятті оскаржуваного рішення, судом першої інстанції не дотримано вимог законодавства, неповно зясовано обставини, які мають значення для справи, складено висновки, які не відповідають матеріалам справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам відповідає рішення суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 18 червня 2014 року ОСОБА_8, керуючи належним йому автомобілем BMW 520, реєстраційний номер НОМЕР_1 рухався автодорогою «Київ-Чернігів-Нові Яриловичі» зі сторони м. Чернігів в напрямку м. Київ. Рухаючись у вказаному напрямку, приблизно о 01 год. 00 хв., в районі 115 км+650 м, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_11, який від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди.

Постановою слідчого відділу розслідування дорожньо-транспортних пригод СУ УМВС України в Чернігівській області від 30 вересня 2014 року закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000181 від 18.06.2014 року за відсутністю складу кримінального правопорушення.

При цьому постанову мотивовано тим, що в даній дорожній обстановці водій ОСОБА_8 не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_11 а пішохід ОСОБА_11 порушив вимоги п.4.1, 4.4, 4.7, 4.8, 4.14 (а), 4.14 (б) ПДР, що стало причиною та умовою настання даної ДТП і знаходиться в прямому причинному зв'язку з наслідками, які наступили в результаті ДТП. Однак в даній постанові не зазначено що потерпілий ОСОБА_11 передбачав і бажав настання для себе шкідливих наслідків.

Згідно з Полісом №АG/6466703 обов»язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного 09.01.2014 року між ПрАТ»СК»АХАСтрахування» та ОСОБА_8, останній застрахував свою цивільно-правову відповідальність, страхова сума (ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров»ю,сто тисяч гривень. Забезпечений транспортний засіб автомобіль НОМЕР_2.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

З постанови про закриття кримінального провадження від 30.09.2014 pоку вбачається, що згідно висновку експертизи механізму та обставин ДТП № 21-09Е(14) в умовах подій, обставинах, вказаних у постанові про призначення цієї експертизи, водій автомобіля НОМЕР_3, ОСОБА_8, рухаючись із швидкістю 100-110 км/год, не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_11, шляхом гальмування з моменту появи пішохода в його полі зору, а швидкість руху автомобіля BMW 520, не перевищувала допустиму швидкість за умови видимості дороги; пішохід ОСОБА_11, порушив вимоги п. 4.1, п. 4.4., п. 4.7., п. 4.8., п. 4.14.а), п. 4.14.6) Правил дорожнього руху, що стало причиною та умовою виникнення та настання ДТП і знаходиться в прямому причинному зв'язку з наслідками, які наступили в результаті ДТП.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди(ч.2ст.1166 ЦК України) відповідач(володілець джерела підвищеної небезпеки) звільняється від обов»язку відшкодувати шкоду(у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого(ч.5ст.1187 ЦК,п.1 частини 2ст.1167 ЦК).

Згідно ст. 1193 ЦК України шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Після оцінки фактичних обставин справи, та визначення їх правового характеру, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку що ОСОБА_8 не звільняється від відшкодування шкоди яка сталася внаслідок загибелі в ДТП ОСОБА_11 Оскільки не встановлено що в зазначеній 18 червня 2014 року ДТП, ОСОБА_11 передбачав і бажав настання шкоди, свідомо її допускав, тобто діяв умисно з метою настання для себе шкідливих наслідків. Висновок суду першої інстанції про те що ОСОБА_8 як володілець джерела підвищеної небезпеки не може бути звільнений судом від відповідальності за завдання шкоди ОСОБА_9 та ОСОБА_10, обґрунтований у відповідності із правилами ст.ст.212,213 ЦПК України. Судом наведені міркування щодо того, які докази підтверджують кожну обставину, яку він вважає встановленою, із зазначенням чому він відхиляє ті докази на які посилався ОСОБА_12

Встановивши, що недотримання ОСОБА_11 пішоходом вимог уважності та обережності і зокрема нехтування ПДР, стало причиною настання ДТП; суд першої інстанції з урахуванням обставин справи та наявності грубої необережності потерпілого яка сприяла виникненню шкоди, у відповідності із правилами ч.2ст.1193 ЦК України врахував дану обставину при визначенні розміру відшкодування, та навів у мотивувальній частині рішення у відповідності із правилами ст.215 ЦПК України свої міркування щодо розрахунку задоволених позовних вимог.

При цьому, враховуючи положення ст.303 ЦПК України щодо меж розгляду справи апеляційним судом, колегія суддів вважає що суд першої інстанції врахувавши положення ст.ст.27, 36 Закону України»Про обов»язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначивши відшкодування страховиком моральної шкоди, заподіяну смертю ОСОБА_11 його батькам-позивачам, врахувавши ліміт відповідальності страховика по відшкодуванню моральної шкоди, прийшов до обґрунтованого висновку що позивачам ОСОБА_9 та ОСОБА_10, як батькам у зв»язку із смертю сина в ДТП внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки заподіяно більшу шкоду і проведене ПрАТ»Страхова компанія АХАСтрахування» відшкодування моральної шкоди» недостатньо для компенсування їм втрат немайнового характеру, обгрунтовано стягнув із відповідача на користь кожного з позивачів - батьків по 10000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 про неповне з»ясування судом обставин які мають значення для справи, оскільки позивачами надані докази, що підтверджують факт завдання їм моральної шкоди за участю відповідача, та який є особою яка відповідно до закону зобов»язана відшкодувати їм шкоду.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищенаведене, у апеляційного суду відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, ухваленого на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 15 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: