Номер провадження 22-ц/788/1405/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Попруги С. В.,

суддів - Гагіна М. В. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 15 червня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Дочірнього підприємства «Завод обважнених бурильних та ведучих труб»

про визнання нечинними та скасування наказів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 15 червня 2015 року відмовлено в позові ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Всі доводи апеляційної скарги по суті зводяться до обґрунтувань позовної заяви. Так, ОСОБА_3 доводить, що пунктами 3.9, 9.2.4, 9.2.5 статуту підприємства та пунктом 2.2.8 трудового договору між власником та директором ДП «Завод ОБ та ВТ», передбачено, що організаційна структура підприємства не може здійснюватись без погодження з власником підприємства, а тому оскаржувані накази видані з перевищенням повноважень директора підприємства. Вказує, що є помилковим висновок суду першої інстанції про те, що внесення змін в організаційну структуру підприємства не зачіпає його трудових відносин, які існували між ним та відповідачем, оскільки саме внаслідок прийняття оскаржуваних наказів, було прийнято рішення про внесення змін до штатного розпису підприємства та рішення про його звільнення.

У судовому засіданні ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 підтримали доводи апеляційної скарги, а представники ДП «Завод ОБ та ВТ» ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заперечували проти них, вважали рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим.

Судом першої інстанції по суті встановлено, що на підставі наказу №92-к від 23 квітня 2010 року, 26 квітня 2010 року ОСОБА_3 був прийнятий на посаду заступника директора з економічної безпеки ДП «Завод обважнених бурильних та ведучих труб».

Відповідно до наказу від 16 квітня 2014 року № 41-п «Про введення структури управління та зміну штатного розпису ДП «Завод ОБ та ВТ»», затверджено та введено в дію нову структуру управління ДП «Завод ОБ та ВТ» з 16 квітня 2014 року (Додаток 1); введено посаду заступника директора по режиму та внутрішньому аудиту 1 шт.од. (пункт 1 та підпункт 2.2).

Відповідно до наказу від 07 травня 2014 року № 50-п «Про зміну організації структури ДП «Завод ОБ та ВТ»», у звязку з необхідністю більш раціонального використання трудових ресурсів, затверджено організаційну структуру ДП «Завод ОБ та ВТ» (Додаток 1); внесено в діючий штатний розпис ДП «Завод ОБ та ВТ» наступні зміни: виключено посаду заступника директора по економічній безпеці 1 шт. од.; введено в дію з 08 липня 2014 року зміни в затверджений штатний розпис та організаційну структуру ДП «Завод ОБ та ВТ».

Вищезгадані накази видано керівником відповідача з дотриманням законодавства, локальних нормативних актів, статуту ДП «Завод ОБ та ВТ» та трудового договору, укладеного 19 травня 2010 року між власником та директором ДП «Завод ОБ та ВТ».

Позивачем не доведено, що вищезгадані накази видано директором відповідача з перевищенням повноважень наданих йому пунктами 3.9, 9.2.4, 9.2.5 статуту підприємства, пунктом 2.2.8 трудового договору від 19 травня 2010 року, що призвело до порушення його трудових прав.

Наказом від 17 липня 2014 року №168-к відповідач звільнив позивача з посади заступника директора з економічної безпеки у зв`язку зі скороченням штату працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України, з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати.

Та обставина, що у відповідача на підставі п. п. 2.1. п. 2 наказу №50-п від 07 травня 2014 року дійсно відбулись зміни в організації виробництва та праці, які надавали відповідачу право звільняти позивача, встановлена рішенням апеляційного суду Сумської області від 21 січня 2015 року, яке набрало законної сили, у цивільні справі № 592/8844/14-ц за позовом ОСОБА_3 до ДП «Завод ОБ та ВТ» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та яким відмовлено в позові ОСОБА_3

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Так, згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції врахував всі факти, що входять до предмета доказування. Обставини, якими мотивовано рішення підтверджуються належними й допустимими доказами, яким суд дав оцінку з дотриманням вимог ст. 212 ЦПК України, тому підстав для їх переоцінки колегія суддів не вбачає. Названі обставини доведено ДП «Завод ОБ та ВТ», тоді як ОСОБА_3 на порушення положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України, не надав належних доказів на підтвердження своїх вимог.

Висновки суду по суті спору відповідають встановленим фактам. Суд дійшов цих висновків з дотриманням та правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, на які послався в рішенні.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують з наступних підстав.

Так, ч. 1 ст. 4 ГК України, зокрема, передбачено, що не є предметом регулювання цього Кодексу трудові відносини.

Відповідно до ч. 3 ст. 64 ГК України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Згідно з ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

За встановлених обставин та ураховуючи наведені положення законів, колегія суддів вважає, що позивач не є тією особою від волевиявлення якої залежить визначення відповідачем (підприємством) своєї організаційної структури, встановлення чисельності працівників і штатного розпису. Зазначене, віднесено до виключних прав саме відповідача (власника і уповноваженого ним органу, в даному випадку директора). Як убачається з матеріалів справи, власник вищезгаданих наказів від 16 квітня 2014 року №41-п та від 07 травня 2014 року №50-п директора ДП «Завод ОБ та ВТ» не оспорив та не відмінив у встановленому порядку.

Крім того, колегія суддів враховує, що відповідно до вищезгаданого трудового договору від 19 травня 2010 року, зокрема, пунктів та підпунктів 2.2.3, 2.2.9, 2.8 цього договору, директор підприємства виконує організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські обовязки, представляє підприємство у відносинах з установами, підприємствами, організаціями, в тому числі державними органами та органами місцевого самоврядування, а також іншими особами; у відповідності до законодавства приймає на роботу та звільняє працівників підприємства, укладає з ними трудові угоди (контракти); укладає трудові договори з працівниками підприємства відповідно до чинного законодавства.

Також пунктом 5.2 вищевказаного трудового договору передбачено, що спори між сторонами договору вирішуються в порядку, встановленому чинним законодавством (а.с. 8-10).

Відповідно до п. 8.5 Статуту ДП «Завод ОБ та ВТ», у редакції від 21 квітня 2000 року, яка була чинна станом на 14 січня 2009 року, директор підприємства затверджує структуру управління та штатний розпис підприємства (а.с. 40-58, зокрема а.с 54).

14 січня 2009 року директором підприємства затверджено структуру управління підприємством, яка передбачає здійснення управління директором відповідача структурними підрозділами підприємства через заступників (а.с. 97).

Відповідно до ч. 2 п. 3.8 Статуту ДП «Завод ОБ та ВТ», в редакції від 30 березня 2011 року, - функції, права та обов'язки структурних підрозділів підприємства визначаються положеннями про них, які затверджуються директором відповідача та вводяться в дію у встановленому ним порядку (а.с. 84).

Вищевказана організаційна структура відповідача затверджена 14 січня 2009 року не визначає назв посад заступників, та чисельність заступників. Безпосередні назви посад виходячи з функціонального розподілу повноважень визначаються директором у штатному росписі підприємства, який також в силу закону та статутних повноважень затверджується директором підприємства.

З пунктів та підпунктів 3.9, 9.1, 9.3.2, 9.3.4, 10.6 Статуту ДП «Завод ОБ та ВТ», в редакції від 30 березня 2011 року вбачається, що за погодженням із засновником підприємство визначає свою організаційну структуру.

Управління підприємством та контроль в межах повноважень, наданих чинним законодавством, статутом, здійснюють:

- засновник (в особі своїх повноважних органів або представників), - вищий орган управління підприємства;

- директор підприємства виконавчий орган підприємства;

- ревізійна комісія підприємства (якщо засновник не прийняв рішення про іншу форму контролю за діяльністю директора підприємства).

Від імені власників підприємства трудовий договір з Директором підписує засновник в особі свого повноважного представника (повноважних представників).

За трудовим договором визначаються права, обовязки та відповідальність сторін, умови матеріального забезпечення, організації праці, умови розірвання трудового договору.

Директор в межах компетенції, зокрема:

- видає накази та розпорядження, дає вказівки, обовязкові для всіх працівників підприємства;

- виконує організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські обовязки, представляє підприємство у відносинах з установами, підприємствами, організаціями, в тому числі державними органами та органами місцевого самоврядування, а також іншими особами;

- у відповідності до законодавства приймає на роботу та звільняє працівників підприємства, укладає з ними трудові угоди (контракти).

Підприємство визначає загальну чисельність працівників підприємства, форми та системи оплати праці, напрямки використання фондів, порядок надання вихідних днів та відпусток, правила внутрішнього трудового розпорядку відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 78-95).

Оспорювані позивачем накази відповідача не суперечать вищевказаним положенням трудового договору та статуту підприємства.

Також, колегія суддів враховує, що відсутність порушень трудового законодавства відповідачем відносно позивача, відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України встановлено рішенням апеляційного суду Сумської області від 21 січня 2015 року, яке набрало законної сили, у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ДП «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу (а.с. 121-122). Цим рішенням підтверджена підставність звільнення ОСОБА_3 з роботи за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Інші доводи апеляційної скарги не мають юридичного значення, а тому не впливають на висновки суду по суті спору.

Ураховуючи викладене, колегія суддів також вважає, що відсутні порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 291, 303, 304, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 15 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -

.