АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 668/1651/15-ц
Номер провадження №22-ц/791/1355/2015 Головуючий в І інстанції Булах Є.М.
Категорія: 27 Доповідач: Фурман Т.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року липня місяця 14 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Фурман Т.Г.

Суддів: Пузанової Л.В.

ОСОБА_1

При секретарі: Бараш Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 23 березня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі по тексту -ПАТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 07.09.2007 року між банком та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 68928,40 грн. зі сплатою процентів за користування кредиту в розмірі 0,75 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення до 05.09.2014 року.

Посилаючись на те, що відповідач не виконав належним чином своїх зобовязань за кредитним договором, у звязку з чим станом на 11.11.2014 року має заборгованість в сумі 199 462,85 грн., з яких: 44 859,15 грн. - заборгованість за кредитом, 47 957,39 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 9956,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 96 690, 31 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, банк просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь вказану заборгованість.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 23 березня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 07.09.2007 року станом на 11.11.2014 року в сумі 102772,54 грн., з яких: 44859,15 грн. - заборгованість за кредитом; 47957,39 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 9956,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь банку пропорційно до задоволених позовних вимог 1027,83 грн. в рахунок відшкодування судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким позовні вимоги банку задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що висновки суду щодо перевищення нарахування пені з урахування встановленого законом граничного її розміру відносно подвійної облікової ставки НБУ є такими, що не відповідають фактичним обставинами справи та викладені з порушенням норм матеріального права, зокрема, без врахування рішення Конституційного Суду України №7-рп/2013 та положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» від 22.11.1996 року №543/96 ВР з наступними змінами.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної рішення суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Апеляційним судом перевіряється законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, а саме, в частині відмови у задоволенні заявлених позивачем вимог щодо стягнення пені.

Із матеріалів справи вбачається, що 07.09.2007 року між банком та ОСОБА_2 укладено кредитний договір за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 68928,40 грн. для придбання транспортного засобу з кінцевим терміном повернення до 05.09.2014 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Сторони передбачили у кредитному договорі відповідальність позичальника за порушення зобовязань у формі пені в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу ( п.4.1).

Із наданого позивачем розрахунку вбачається, що ОСОБА_2 своїх зобовязань за договором не виконав і станом на 11.11.2014 року має заборгованість в сумі 199 462,85 грн., з яких: 44 859,15 грн. - заборгованість за кредитом, 47 957,39 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 9956,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 96 690, 31 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

Встановивши, що позичальник порушив умови кредитного договору щодо своєчасного повернення грошових коштів, суд відмовив у задоволенні заявлених позивачем вимог щодо стягнення пені, пославшись на те, що розмір нарахованої пені за кредитним договором значно перевищує подвійну облікову ставку НБУ за період нарахування, що не відповідає вимогам законодавства.

Проте погодитися з таким висновком суду не можна з огляду на наступне.

Відповідно до Закону України від 22.11.1996 року №543/96 ВР «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» (з наступними змінами) субєктами договірних правовідносин між платниками та одержувачами грошових коштів (пені, штрафних та фінансових санкцій за несвоєчасну сплату податків, податкового кредиту та інших платежів до бюджетів усіх рівнів) є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи субєкти підприємницької діяльності.

Офіційне тлумачення про те, на кого поширюється обмеження подвійною обліковою ставкою НБУ розміру пені за грошовими зобовязаннями викладене в рішенні Конституційного Суду України № 7-рп/2013 від 11 липня 2013 року у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», згідно якого обмеження пені у грошових зобовязаннях подвійною обліковою ставкою НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, поширюється на правовідносини, субєктами яких є лише підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи субєкти підприємницької діяльності застосовується до правовідносин між юридичними особами та фізичні особи субєкти підприємницької діяльності(підприємці).

Враховуючи, що умовами кредитного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків погашення кредиту і процентів за користування ним в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу, та зважаючи на те, що Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» до спірних правовідносин не може бути застосований, колегія суддів вважає, що суд необґрунтовано відмовив у задоволенні вимог в частині стягнення пені, а тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті заявлених вимог.

Розрахунок пені здійснений позивачем за період з 10.09.2007 року по 11.11.2014 року.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу ( ст. 256 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки ( ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законодавством встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки ( штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила ( ч.1 ст.261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії договору, як з певними моментами, які свідчать про порушення прав особи (с. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином в даних правовідносинах стягнення пені обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду.

Оскільки позивач до суду із позовом звернувся 12.02.2015 року, та зважаючи на заявлені ним вимоги в частині стягнення пені, колегія суддів вважає, що розмір пені в межах строку позовної давності має бути вирахуваний за період з лютого 2014 року по листопад 2014 року і становить 43 781,09 грн.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду в оскарженій частині підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення в цій частині про стягнення з відповідача пені в розмірі 43 781,09 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 23 березня 2015 року в частині відмови у стягненні з ОСОБА_4 пені скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» пеню в розмірі 43 781,09 грн.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: