Справа № 466/8720/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"12" березня 2015 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі:

головуючої - судді ЛУЦІВ-ШУМСЬКОЇ Н.Л.

секретар ДУДНИСЬКА З.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку», про встановлення фіктивності договору, визнання договору недійсним,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 05.12.2014р. звернулась в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про встановлення фіктивності та визнання недійсним договору №ZXRO19521.51924.001, укладеного між нею та відповідачем 23 серпня 2012р. В обґрунтування позову покликається на те, що 23.08.2012р. між нею та відповідачем було укладено кредитний договір №ZXRO19521.51924.001. Оскільки в договорі не вказано на підставі якої довіреності діяв ОСОБА_2, та чи мав він право укладати даний договір від імені ПАТ «ВТБ», вважає кредитний договір №ZXRO19521.51924.001 від 23.08.2012р. фіктивним. Просить суд визнати цей договір недійсним.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав повністю, покликаючись на обставини, вказані у позовній заяві. Просить позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив у зв'язку з його безпідставністю. Додатково пояснив, що між ним як фізичною особою та позивачкою жодних кредитних договорів укладено не було. Зазначив, що 23.08.2012р. між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку», інтереси якого він представляв за довіреністю, та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №ICKGMCUI.51924.004, копія якого позивачем долучена до матеріалів справи. На момент укладення цього договору він займав посаду керівника Індивідуального бізнесу Львівської обласної дирекції у ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» та мав повноваження на укладення договорів від імені Банку. Про кредитний договір, реквізити якого вказані в позовній заяві, йому не відомо, такий не укладався. Просить у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» Качор С.Б. в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, вважає їх безпідставними. Надав пояснення про те, що 23.08.2012р. між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку», інтереси якого за довіреністю представляв керівник Індивідуального бізнесу Львівської обласної дирекції ОСОБА_2, та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №ICKGMCUI.51924.004. Про кредитний договір №ZXRO19521.51924.001 від 23.08.2012р. між сторонами не відомо. Просить суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та представника третьої особи, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких мотивів.

Відповідно до ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Статтею 203 ЦК України передбачено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для дійсності правочину.

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

За ст.234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлюються цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законом.

Позивачка просить суд встановити, що кредитний договір №ZXRO19521.001, укладений 23.08.2012р. між нею - ОСОБА_1 та ОСОБА_2, є фіктивним, та визнати цей договір недійсним.

До позовної заяви позивачка долучила копію кредитного договору №ICKGMCUI.51924.004, укладеного 23.08.2012р. між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» в особі керівника Індивідуального бізнесу Львівської обласної дирекції ОСОБА_2 та ОСОБА_1 За цим договором Банк зобов'язався протягом 60 днів з моменту укладення цього договору встановити кредитний ліміт у розмірі 6000,00грн. на рахунок №2625.1.000044090 під 36% річних.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 укладаючи цей договір діяв на підставі належним чином оформленої довіреності №183 від 18.06.2012р., копія якої долучена до матеріалів справи. Згідно довіреності №183 від 18.06.2012р. ОСОБА_2, як керівник Індивідуального бізнесу Львівської обласної дирекції ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку», уповноважений представляти інтереси ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» з правом укладання та підписання кредитних договорів. Дана довіреність видана строком на 3 роки та дійсна до 18.06.2015 року. Підстав для висновку, про те, що даний договір є договором між двома фізичними особами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 немає.

ОСОБА_1 вказує на укладення 23.08.22012р. з ОСОБА_2 кредитного договору №ZXRO19521.51924.001. Проте, жодних доказів укладення такого договору між нею та ОСОБА_2, зокрема копії такого договору, позивачкою та її представником суду не надано.

Отже, позивачем та його представником не доведено вчинення самого оспорюваного правочину, а відтак фіктивність цього правочину.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.8,10,11,57,58,60,88,209,212,213,215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення фіктивності кредитного договору №ZXRO19521.001 від 23.08.2012р., визнання кредитного договору №ZXRO19521.001 від 23.08.2012р. недійсним - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Н. Л. Луців-Шумська