АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/226/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1849/15Головуючий у 1-й інстанції Окунь Т. В. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Обідіної О.І., Прядкіної О.В.

при секретарі: Кальник А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 31 березня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4, до Комсомольської міської ради, треті особи з боку відповідача: Комсомольська державна нотаріальна контора, Орган опіки і піклування виконкому Комсомольської міської ради, Реєстраційна служба Комсомольського МУЮ Полтавської області, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

Заслухавши суддю-доповідача апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,-

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2015 року позивач ОСОБА_2, яка діє в інтересах свого малолітнього сина ОСОБА_4, звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати за малолітнім ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом право власності на гараж з підвалом АДРЕСА_1, який належав його батьку - ОСОБА_5, нині померлому.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 31 березня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

В порядку спадкування за законом визнано за ОСОБА_4 майнове право, що належало ОСОБА_5, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 на момент відкриття спадщини і не припинилось внаслідок його смерті - право оформлення та набуття у власність гаражу з підвалом АДРЕСА_1.

З вказаним рішенням не погодилася представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, яка в апеляційній скарзі ставить питання про зміну рішення місцевого суду в частині визнання за ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом майнового права на спірне майно та ухвалення в цій частині нового рішення про визнання за ОСОБА_4 права власності на гараж з підвалом за АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом. Посилається на незаконність та необґрунтованість рішення, порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5, внаслідок чого відкрилася спадщина (ст. 1220 ЦК України).

Спадкоємцем першої черги за законом, який в установленому законом порядку прийняв спадщину (ст. 1261, ч. 4 ст. 1268 ЦК України), є малолітній син померлого - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що доводиться свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області на підставі актового запису № 11 від 17 січня 2012 року, де батьками дитини зазначено ОСОБА_5 та ОСОБА_2. Запис про батька дитини внесено відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України.

За життя, на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 19 травня 2004 року ОСОБА_5 прийняв у дар гараж з підвалом АДРЕСА_1.

Проте, в оформленні права на спадщину за законом після померлого ОСОБА_5 позивачці, як законному представнику малолітнього спадкоємця ОСОБА_4, було відмовлено у зв'язку з відсутністю державної реєстрації права власності спадкодавця на вказане нерухоме майно.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що за життя спадкодавець не набув права власності на вказаний гараж, оскільки таке право не було зареєстроване в установленому Законом порядку, тому до спадкоємця переходять лише визначені майнові права, що належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини, а саме: право оформлення та набуття у власність зазначеного нерухомого майна.

Колегія суддів з такими висновками місцевого суду повною мірою погодитись не може зважаючи на наступне.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Отже, правове значення по справі має момент та підстави виникнення права власності у спадкодавця, які визначаються відповідно до законодавства, чинного на час виникнення такого права, та наявність майнового права на час відкриття спадщини.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

За правилами ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Якщо договір про відчуження майна підлягає державний реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом (ст. 210 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 717-722 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати у майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття.

Враховуючи наведене, слід дійти висновку, що на час вчинення правочину 19 травня 2004 року право власності на нерухоме майно за договором дарування виникало у набувача з моменту нотаріального посвідчення такого договору та отримання дарунка обдарованим.

Суд першої інстанції, вірно встановивши факт нотаріального посвідчення договору дарування 19 травня 2004 року та прийняття спадкодавцем ОСОБА_5 вказаного гаражу у дар, помилково застосував до спірних правовідносин норми ч.ч. 3, 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-IV в редакції Закону від 11 лютого 2010 року № 1878-VI, щодо виникнення права власності на нерухоме майно з моменту його державної реєстрації, який в силу ст. 5 ЦК України не має зворотної дії у часі.

Нормативні акти, що діяли до набрання чинності Законом «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема, Тимчасове положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5, передбачали державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте не пов'язували момент виникнення права власності на дане майно з його державною реєстрацією.

Державна реєстрація прав - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, а також права власності на об'єкти незавершеного будівництва шляхом внесення відповідного запису до Реєстру прав власності на нерухоме

майно.

Із прийняттям Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» держава визнала право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом - до 03 серпня 2004 року (ч. 5 ст. 3 Закону від 1 липня 2004 року № 1952-IV).

Тобто, право власності ОСОБА_5 на спірний гараж, що було набуте спадкодавцем на законних підставах до набрання чинності Законом № 1952-IV, визнано державою, а отже, таке право увійшло до складу спадщини після його смерті.

Відсутність державної реєстрації права власності спадкодавця ОСОБА_5 на вказане нерухоме майно в органах БТІ не позбавляє спадкоємця права на спадкування нерухомого майна, що входить до складу спадщини.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції та постановлення по справі нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 31 березня 2015 року - скасувати.

Постановити по справі нове рішення, яким позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на гараж з підвалом АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: С.Б. Бутенко

Судді: /підписи/ О.І. Обідіна

О.В. Прядкіна

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області С.Б. Бутенко