Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Малько О.С., Бондаренко Н.В., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання: Шептицька С.С.,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на заочне рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 26 березня 2015 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Дубенського міськрайонного суду від 26 березня 2015 року в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ "ПриватБанк" покликається на незаконність рішення суду першої інстанції, яке ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що суд першої інстанції невірно визначив, що між сторонами виникли правовідносини з виконання рішення суду (судового наказу), а не кредитного договору, що не узгоджується із роз'ясненнями, викладеними в п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" №5 від 30 березня 2012 року.

Згідно ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч.4 ст.631 ЦК України).

В матеріалах справи відсутні будь-які належні докази погашення кредитної заборгованості за договором.

Просить скасувати заочне рішення суду від 26 березня 2015 року та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог Банку в повному обсязі.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення з таких підстав.

Відмовляючи Банку у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ КБ "ПриватБанк" не надав детальної інформації про виконання рішення Дубенського міськрайонного суду від 03 квітня 2012 року, що позбавило суд можливості встановити вірність нарахування заборгованості.

Такі висновки є помилковими і не відповідають фактичним обставинам справи.

Із матеріалів справи вбачається, що 14 листопада 2005 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено кредитний договір №ROD0SE00001073, згідно умов якого Банк зобов'язувався надати позичальнику кредитні кошти у вигляді строкового кредиту у розмірі 5500 грн. на строк по 13 листопада 2008 року .

Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 03 квітня 2012 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором від 14 листопада 2005 року в сумі 64724 грн. 94 коп. та 647 грн. 25 коп. судових витрат (в т.ч.: 5073 грн. 41 коп. заборгованість за кредитом; 24131 грн. 35 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2462 грн. 26 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом; 33057 грн. 92 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором).

В грудні 2014 року ПАТ КБ "ПриватБанк" на підставі цього ж кредитного договору визначив суму заборгованості відповідача станом на 26 листопада 2014 року в розмірі 130 975 гривень 69 коп., яка складається з 5073,41 грн. - заборгованість за кредитом; 2475 грн.- заборгованість по комісії за користування кредитом; 38504,66 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом: 84922,62 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов*язань за договором, і заявив вимогу про стягнення 66 250 гривень 75 коп. з врахуванням рішення суду від 3 квітня 2012 року, яким вже було стягнуто з відповідача 64 724 грн. 94 коп.

Підстав для задоволення вимог Банку про стягнення повторно з відповідача заборгованості за кредитним договором від 14 листопада 2005 року у суду не було.

Згідно роз'яснень, викладених в п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" №5 від 30 березня 2012 року наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 Цивільного кодексу України.

З вимогами на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, а саме: інфляційних втрат та трьох відсотків річних від простроченої суми Банк до суду не звертався.

На підставі наведеного, ст.625 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 323-325 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.

Заочне рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 26 березня 2015 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити за безпідставністю.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку сторонами та особами, які беруть участь у справі, протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя: Малько О.С. Бондаренко Н.В. Шимків С.С.