Провадження №: 2/752/1210/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2015 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.

за участі секретаря судового засідання Ткачук М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в :

03.10.2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

В обґрунтування заявлених вимог, позивачами зазначено, що їм на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_1. З вересня 2011 року відповідач ОСОБА_3, яка поновила свою реєстрацію у зазначеному вище будинку в 2013 році, не проживає. Реєстрація місця проживання ОСОБА_3 у належному їм на праві власності житловому приміщенні порушує їх права та охоронювані законом інтереси як власників житлового будинку. Постійні надумані та необґрунтовані провокації та штучно створені конфлікти ОСОБА_3 негативно впливають на їх самопочуття та створюють дискомфорт та моральні страждання. Крім того, їм стало відомо, що ОСОБА_3 створила сім»ю, проживає разом з чоловіком в його АДРЕСА_2, однак не бажає зареєструвати своє місце проживання за адресою чоловіка. Стверджували про те, що ОСОБА_3 не є членом їх родини, не проживає в їх будинку, не несе будь-яких витрат по його утриманню в належному санітарно-технічному стані, створила сім»ю та мешкає за іншою адресою, однак залишаючись зареєстрованою в їх будинку порушує їх права як власників щодо вільного володіння та користування будинком. Будь-якого письмового договору найму житлового приміщення з нею не укладалося. У будинку відсутні її особисті речі та речі домашнього вжитку. З метою захисту їх права на зазначений будинок та недопущення будь-яких провокацій чи конфліктних ситуацій з боку ОСОБА_3, вони 05.09.2014 року направили на адресу відповідачки письмову претензію про зняття з реєстраційного обліку у буд. АДРЕСА_1 в добровільному порядку в десятиденний строк з дня отримання претензії. Зазначений лист отримано ОСОБА_3 10.09.2014 року, однак залишено без виконання. Просили визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування жилим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 з тих підстав, що відповідач вибула з належного їм на праві власності житлового приміщення на постійне місце проживання в квартиру АДРЕСА_2 до свого чоловіка.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судовому засіданні заявлені до ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали з зазначених у позовній заяві підстав.

Позивач ОСОБА_1 пояснив, що відповідач ОСОБА_3 заважає йому розпоряджатися належною часткою будинку, створює конфліктні ситуації, погрожує, що негативно впливає на стан здоров»я його та матері. Зазначив також, що ОСОБА_3 та її матір у будинку прописав його покійний батько.

Позивач ОСОБА_2 пояснила, що ОСОБА_3 є її онукою, вона забрала її проживати до себе з 8 років, оскільки її дочка - ОСОБА_7, мати ОСОБА_3 є психічно хворою. Однак відповідачка дуже скандальна людини, проживати з нею неможливо, до того ж з 2011 року вона не проживає у їхньому будинку, лише створює конфліктні ситуації, зареєстрував у квартирі відповідачку її покійний чоловік, хоча вона його про це не просила. Вважає, що їх позов підлягає задоволенню, а ОСОБА_3 є такою, що втратила право користування будинком НОМЕР_1, що по АДРЕСА_1, оскільки вона вибула на постійне місце проживання до свого чоловіка..

Представник відповідача ОСОБА_3 заявлені вимоги не визнав. Пояснив, що відповідач дійсно створила сім»ю, однак житлове приміщення у будинку АДРЕСА_1 залишила з тих підстав, що позивачі чинять їй перешкоди у користуванні ним. З огляду на постійні погрози з боку позивачів на адресу ОСОБА_3, вона боїться там з»являтися. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши думку учасників судового розгляду справи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до правил статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Крім того, за правилами ст. 10 цього Кодексу цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 24.12.2008 року на підставі ст. 1261 ЦК України успадкували по ? частці майна гр. ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, свідоцтва зареєстровані в реєстрі за НОМЕР_2 та НОМЕР_3 (а.с.12,13).

За даними свідоцтв про право на спадщину за законом, посвідчених 24.12.2008 року державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори спадкоємцями майна померлого ОСОБА_4 були - його син ОСОБА_1 та дружина ОСОБА_2, а спадкове майно, на яке видано свідоцтв, складається з: житлового будинку під номером 5, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належав померлому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Першою київською державною нотаріальною конторою 21 лютого 1985 року за реєстром № 5ДН-2325.

Відповідно до довідки по формі №3, виданої 02.10.2014 року за № 727, власником особового рахунку на житлову площу за адресою - АДРЕСА_1, буд. НОМЕР_1 є ОСОБА_2, форма власності житла приватна, на цій житловій площі зареєстровані три особи, в тому числі: ОСОБА_2 власник з 04.11.1995 року; ОСОБА_1 син з 18.06.1993 року; ОСОБА_3 онука з 10.09.2013 року (а.с.10).

За правилами частини 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як видно зі змісту рішення Колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва, постановленого 24.07.2013 року за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27.05.2013 року в справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням судом встановлено, що ОСОБА_3 є онукою позивачки ОСОБА_2 та була зареєстрована у спірному будинку, як член сім»ї з 25 травня 1999 року.

Звертаючись в суд з позовом про визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням у будинку НОМЕР_1 за адресою - АДРЕСА_1, позивачі посилаються на те, що відповідно до вимог ст. 150 ЖК України вони, як власники зазначеного будинку, мають право користування ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Стверджували, що ОСОБА_3 не є членом їх сім»ї, вибула з будинку, має інше постійне місце проживання, а тому має бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням у їхньому будинку з дня вибуття у порядку, передбаченому ст. 107 ЖК України.

Відповідно до правил ст. 107 ЖК України, наймач жилого приміщення вправі за згодою членів сім»ї в будь-який час розірвати договір найму. У разі вибуття наймача та членів його сім»ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім»я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім»ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

При вирішенні заявленого ОСОБА_2 та ОСОБА_5 спору, судом встановлено, що спірне житлове приміщення належить позивачам на праві власності в порядку спадкування за законом з 24.12.2008 року після смерті власника цього ж майна, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач ОСОБА_3 є онукою позивача ОСОБА_2 та була зареєстрована у спірному будинк, як член сім»ї з 25.05.1999 року. Зареєстрував ОСОБА_3 у спірному житловому приміщенні власник будинку - ОСОБА_4

Наразі, до спірних правовідносин, які склалися між сторонами у справі не підлягають застосуванню положення ст. 107 ЖК України.

Правилами статті 405 ЦК України встановлено, що члени сім»ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985 року зі змінами та доповненнями, при вирішенні спорів, пов»язаних з користуванням наймачами жилими приміщеннями в будинках приватного житлового фонду, суди повинні мати на увазі, що: - укладений з власником будинку (квартири) на певний строк договір найму жилого приміщення може бути достроково розірваний за вимогою наймодавця лише у випадках, коли наймач або спільно проживаючі з ним особи систематично руйнують, псують жиле приміщення чи використовують його не за призначенням або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи одному будинку, або наймач систематично (не менше трьох місяців підряд) не вносить квартирної плати і плати за комунальні послуги (ст. 168 ЖК), або коли відповідно до затвердженого виконавчим комітетом місцевої Ради проекту переобладнання чи перепланування будинку при капітальному ремонті жиле приміщення, займане наймачем, не може бути збережено (ст. 165 ЖК); - укладений на невизначений строк договір найму жилого приміщення може бути розірваний за вимогою наймодавця із зазначених вище підстав, а також, якщо жиле приміщення займане відповідачем, необхідне для проживання йому і членам його сім»ї і наймач був попереджений про наступне розірвання договору не менше ніж за три місяці (ст. 168 ЖК); - для розірвання договору найму жилого приміщення за вимогою наймодавця з мотиву систематичного порушення наймачем або членами його сім»ї правил співжиття (ч.4 ст. 168 ЖК) не потрібно, щоб у відношенні до відповідачів попередньо застосовувалися заходи попередження і громадського впливу, зазначені в ч. 1 ст. 116 ЖК.

Приймаючи до уваги, що до правовідносин, що склалися між сторонами у справі не підлягають застосуванню норми закону на які послалися позивачі, а зазначені ними обставини, як підстави для позову те, що ОСОБА_3 не є членом їх сім»ї, не проживає у належному їм на праві власності житловому будинку, не несе витрат по його утриманню, залишаючись зареєстрованою на житловій площі їх будинку порушує їх законні права та інтереси власників не підтвердженні належними та допустимими доказами, а відтак не можуть бути підставою для задоволення заявлених позовних вимог із застосування судом, при вирішенні заявленого спору, необхідної норми матеріального права.

Отже, заявлені ОСОБА_6 та ОСОБА_2 позовні вимоги до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням з зазначених у позовній заяві підстав не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, а відтак задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 107,150 ЖК України, ст. 405 ЦК України, ст.ст. 3,10,11,60,88,208,213-215,218ЦПК, суд, -

в и р і ш и в:

позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання такою, що втратила право користування жилим приміщенням залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду протягом десяти днів з дня його проголошення або отримання копії, через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Плахотнюк К.Г.