Кодимський районний суду Одеської області
__________________________________________________________________________________________
Справа № 503/381/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2015 року м. Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Гури А.І.,

при секретарі Поліковській О.І.

за участі: позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кодимі, Одеської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач 23 лютого 2015 року звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу.

В судовому засіданні позивач посилався на те, що 23 листопада 2002 року він у відділі реєстрації актів громадянського стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області зареєстрував шлюб з відповідачем, актовий запис №55. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину - сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюбні відносини з відповідачем припинені через розбіжності поглядів на життя. Проживають тривалий час окремо. Примирення не можливе. Дитина залишиться на вихованні у відповідача. Спору про поділ спільного майна немає. Просить шлюб розірвати.

Відповідач в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Примирення не можливе.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області 23 листопада 2002 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 23 листопада 2002 року.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області 24 червня 2003 року, ОСОБА_5, народився ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вислухавши сторони та дослідивши матеріли справи, суд прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Згідно ст. 24 СК України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість.

Судом на підставі заяви позивача та матеріалів справи встановлено, що відносини між ними не склалися, сторони не спілкуються, не підтримують між собою ніяких відносин, фактично сімейні відносини між сторонами відсутні вже чотири роки. Сторони не мають бажання зберегти сім'ю та перебувати у шлюбі надалі через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, втрату почуттів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст. 111 СК України, є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя.

Отже, встановивши об'єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст. 112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату ними почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобов'язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім'ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності подружжя один перед одним, як того вимагає ст. 55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, що має важливе значення, бажання зберегти сім'ю у сторін відсутнє, що є підставою для розірвання між ними шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, для цього не встановлено.

Стосовно визначення місця проживання неповнолітньої дитини, то суд прийшов до такого.

Позивач просить залишити дитину з відповідачем. Відповідач яких-небудь заперечень з цього приводу не надала. Такий спосіб вирішення спору не суперечить закону, не порушує законних інтересів сторін та дитини.

Згідно роз»ясень, які містяться в п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні питання про те, з ким із батьків, які проживають окремо, будуть проживати неповнолітні діти, суд, виходячи з положень про рівність прав та обов»язків батьків щодо дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх дітей, при цьому суд враховує хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, її вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання дітей. Крім цього, у принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, при цьому малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір»ю.

З огляду на викладене суд вважає необхідним визначити місце проживання неповнолітньої дитини - з матір»ю.

На підставі ст. ст.110, 112 ч.2 СК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 213, 215,225,226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу про розірвання шлюбу задовольнити в повному обсязі.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області 23 листопада 2002 року, актовий запис № 55 - РОЗІРВАТИ.

Дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити з матір»ю - ОСОБА_2.

Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_2 шлюбне прізвище - «ОСОБА_2».

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Одеської області через Кодимський районний суд протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя А.І. Гура