Справа № 457/248/13 Головуючий у 1 інстанції: Василюк Т.В.
Провадження № 22-ц/783/1003/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.,

суддів Кабаль І.І., Мельничук О.Я.,

секретар - Матяш С.І.,

з участю представника апелянта ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_2,

представника апелянта ОСОБА_3 ОСОБА_4,

представника позивача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 30 жовтня 2014 року та апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 на додаткове рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 07 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3, Виконавчого комітету Трускавецької міської ради Львівської області, Комунального підприємства Львівської обласної ради «Дрогобицьке міжміське бюро інвентаризації та експертної оцінки», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», Трускавецьке міське управління юстиції Львівської області про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету, скасування свідоцтв про право власності на нежитлові приміщення, проведення перерозподілу часток у праві спільної часткової власності та визнання права власності на ідеальні частки нежитлових приміщень, cкасування рішень про державну реєстрацію права власності на нежитлові будівлі,-

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 30 жовтня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_3, Виконавчого комітету Трускавецької міської ради Львівської області, КП ЛОР «Дрогобицьке МБТІ та ЕО», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ПАТ « Укрсоцбанк», Трускавецьке міське управління юстиції Львівської області про перерозподіл часток у праві спільної часткової власності задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради №77 від 02 квітня 2007 року "Про оформлення права власності на нежитлові приміщення на площі ОСОБА_7, 1б, корпус 1" в м.Трускавець.

Скасовано свідоцтво про право власності на нежитлове приміщення загальною площею 1476, 0 кв.м. за адресою: Львівська область м.Трускавець пл. В.Чорновола, 1б, корпус 1, видане виконавчим комітетом Трускавецької міської ради від 16.05.2007 року.

Скасовано свідоцтво про право власності на нежитлову будівлю опалювальної загальною площею 10,0 кв.м. за адресою: Львівська область м.Трускавець пл.В.Чорновола,1б, корпус 1, видане виконавчим комітетом Трускавецької міської рали від 16.05.2007 року.

Проведено перерозподіл часток у праві спільної часткової власності та визнано за ОСОБА_6 право власності на 13/20 ідеальних часток нежитлового приміщення загальною площею 1476, 0 кв.м., що знаходиться за адресою: Львівська область м.Трускавець пл.В.Чорновола, 1б, корпус 1, а за ОСОБА_3 право власності на 7/20 ідеальних часток нежитлового приміщення загальною площею 1476, 0 кв.м., що знаходиться за адресою: Львівська область м.Трускавець пл.В.Чорновола, 1б, корпус 1.

Проведено перерозподіл часток у праві спільної часткової власності та визнано за ОСОБА_6 право власності на 13/20 ідеальних часток нежитлової будівлі опалювальної загальною площею 10,0 кв.м., що знаходиться за адресою: Львівська область м.Трускавець пл. В.Чорновола,1б, корпус 1, а за ОСОБА_3 - право власності на 7/20 ідеальних часток нежитлової будівлі, опалювальної загальною площею 10,0 кв.м., що знаходиться за адресою: Львівська область м.Трускавець пл.В.Чорновола,1б, корпус 1.

Вирішено питання судових витрат.

Додатковим рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 07 листопада 2014 року cкасовано рішення про державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю, реєстраційний номер 18877943, що знаходиться за адресою: м.Трускавець пл.В.Чорновола, 1б корпус 1, прийняте реєстратором Дрогобицького державного комунального міжміського бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки 16.05.2007 року.

Скасовано рішення про державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення, реєстраційний номер 12274118, що знаходиться за адресою: м. Трускавець пл. В.Чорновола, 1б, корпус 1, прийняте реєстратором Дрогобицького державного комунального міжміського бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки 16.05.2007 року.

Рішення суду оскаржили представник відповідача ОСОБА_4 та третя особа ПАТ «Укрсоцбанк».

В обґрунтування апеляційної скарги представник відповідача ОСОБА_4 посилається на те, що оскаржувані рішення та додаткове рішення є незаконними та необґрунтованими, ухвалені з порушенням норм матеріального і процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Зазначає, що суд першої інстанції, визнаючи незаконним та скасовуючи рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради №77 від 02.04.2007 року як на підставу посилався на ст.ст.392, 393 ЦК України та вказав, що визнання незаконним та скасування вказаного рішення матиме наслідком відновлення становища, яке існувало до порушеного права та реальний захист прав позивача. При цьому, на думку апелянта, в оскаржуваному рішенні суд абсолютно не навів мотивів, якому саме законові не відповідає оскаржуване рішення органу місцевого самоврядування. Суд також не навів і мотивів щодо порушення прав позивача оскаржуваним рішенням виконавчого комітету. Його висновок про те, що реконструкція, яка здійснена щодо об»єкта впливає на правомірність рішення органу місцевого самоврядування є безпідставною.

Мотивує апеляційну скаргу також і тим, що з рішення суду вбачається, що суд на підставі висновку судового експерта встановив факт проведення ремонтно будівельних робіт, їх вартість, вартість будівлі загалом та змінив розмір часток Однак, експертизу проведено із порушенням вимог процесуального права, а відтак висновок експертизи не може прийматись судом до уваги при ухваленні рішення. Також суд неправильно застосував вимоги ч.3 ст.357 ЦК України, відповідно до якої співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна.

З огляду на наведене, просить рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 30 жовтня 2014 року та додаткове рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 07 листопада 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

В свою чергу, апелянт ПАТ «Укрсоцбанк» просить оскаржуване рішення скасувати з тих підстав, що таке прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, без врахування фактичних обставин справи та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Зазначає, що у 2005 році позивач та відповідач спільно придбали у власність нерухоме майно, у 2007 році спільно провели його реконструкцію, ввели об»єкт в експлуатацію, за наслідками якої, відповідно до поданої ними заяви із зазначенням у ній часток по ? належних кожному. Як власники спільної часткової власності отримали новий правовстановлюючий документ, зокрема, Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 16.05.2007 року, видане на підставі Рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради №77 від 02.04.2007 року.

Орган місцевого самоврядування не мав права проігнорувати домовленість сторін щодо їх часток у спільній частковій власності та був зобов»язаний провести державну реєстрацію прав власності, відповідно до поданих власниками документів. На думку апелянта, саме відмова органу місцевого самоврядування у проведенні державної реєстрації заявленого власниками права на нерухоме майно у рівних частках порушила б права позивача та відповідача. Так як за домовленістю між сторонами у 2007 році було заявлено та зареєстровано право спільної часткової власності на нерухоме майно у рівних частках, а орган місцевого самоврядування діяв у відповідності до діючого законодавства, підстав вимагати скасування рішення органу місцевого самоврядування і виданого у 2007 році свідоцтва про право власності у позивача немає та ним не наведено жодної іншої норми права, яку порушив виконавчий комітет Трускавецької міської ради та Дрогобицьке державне комунальне міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, ніж посилання на ст.393 ЦК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційних скарг, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення та додаткового рішення, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційних скарг. До такого висновку колегія суддів дійшла з врахуванням наступних обставин.

За приписами ч. 1 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пленум Верховного Суд України у п.11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №11 роз»яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення не відповідає зазначеним вимогам.

Згідно ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до положень ст. ст. 11,15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обов»язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Згідно із ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Способи захисту суб»єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів закріплений в ст. 16 ЦК України.

На підставі ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ст.ст.57,64 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які що мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі.

У відповідності до вимог ст.357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного із співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників з додержанням встановленого порядку використання спільного майна.

Як вбачається із договору купівлі-продажу частини нежитлового приміщення від 06.09.2005 р., посвідченого нотаріусом Трускавецького нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрованим в реєстрі за №2083 (т.1 а.с.8), ОСОБА_6, та ОСОБА_3 придбано кожним по 1/2 ідеальній частині нежитлового складського приміщення плодосховища, за адресою: м. Трускавець вул.І.Мазепи, 29.

Рішенням виконкому Трускавецької міської ради №162 від 08.09.2005 р. «Про присвоєння поштової адреси існуючій будівлі нежитлового складського приміщення плодосховища по вул. І.Мазепи, 29 (т.1 а.с.9) ? ідеальній частці існуючої будівлі нежитлового складського приміщення плодосховища, що належить ОСОБА_6 та ОСОБА_3 присвоєно поштову адресу: пл. В.Чорновола, 1 б корп.1.

Рішенням виконавчого комітету Трускавецької міської ради №176 від 29.09.2005 року «Про оформлення права власності на приміщення на пл. Чорновола, 1 б корп.1 оформлено право приватної спільної часткової власності на частину існуючої нежитлової будівлі площею 1239, 0 кв.м. за адресою Львівська область м. Трускавець пл. В. Чорновола,1б, корпус 1 за ОСОБА_6 та ОСОБА_3 в рівних ідеальних долях.

04.10.2005 року виконкомом Трускавецької міської ради видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно загальною площею 1239, 0 кв.м. (т.1 а.с.12).

Рішенням виконкому Трускавецької міської ради від 29.09.2005 р. №179 «Про надання дозволу на будівництво» (т.1 а.с.10), співвласникам ОСОБА_3 та ОСОБА_6 надано дозвіл на реконструкцію викупленого нежитлового приміщення під торгівельний центр будівельних товарів по пл.В.Чорновола, 1б в м.Трускавець, та зобов'язано співвласників укласти угоду на пайову участь в розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста, виготовити і затвердити проектно-технічну документацію на будівництво.

Задовольняючи позовні вимоги позивача суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_6 відповідно до договору № 2.6.162.170-05 від 18.10.05 р. на виготовлення (передачу) проектно-кошторисної документації (т.1 а.с.13-17) замовив виконання проектно-кошторисної документації під реконструкцію складських приміщень під торгово-виставковий центр по вул.Чорновола, 1б/1, вартість робіт становить 2262, 00 грн., згідно договору №7/-2005 від 21.10.2005 р. (т.1 а.с.20) виступив замовником виконання робіт по проектуванню реконструкції існуючого складу під центр будівельних товарів на пл.Чорновола в м.Трускавці, вартість робіт становить 6054, 00 грн., які оплатив, що підтверджується банківською квитанцією від 27.10.2005 р., згідно договору №14/11 про виконання взаємних зобов'язань (т.1 а.с. 35) як інвестор з метою участі у розвитку соціально-економічної та комунальної інфраструктури в Трускавці у зв'язку із реконструкцією торгового центру будівельних матеріалів на пл.Чорновола, 1Б, корпус 1 взяв на себе зобов'язання по перерахунку коштів у в сумі 100, 00 тис. грн. 00 коп., які за наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями від 24 листопада 2005 р. та 16 грудня 2005 р. сплатив (т.1 а.с.36).

Також, як вбачається із матеріалів справи (т.1 а.с.37), дозвіл на виконання будівельних робіт від 07.04.2006 р. №7-рк-6 по реконструкції складських приміщень під торгово-виставковий комплекс пл. Чорновола, 1б/1 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю міста Трускавець видано на ім»я ОСОБА_6 Ним же були укладені договори підряду на виконання робіт по об'єкту будівництва «Реконструкція існуючих складських приміщень під торгово-виставковий центр будівельних матеріалів на пл. Чорновола, 1б корпус 1» (т.1 а.с.39-42), вказані роботи були виконані, прийняті та оплачені ОСОБА_6, що підтверджується актами приймання-передачі робіт та квитанціями до прибуткового касового ордеру за підписами платника та одержувача коштів (т.1 а.с.43-52/. Згідно видаткових накладних за 2006 рік ОСОБА_6 придбавав відповідні будівельні та розхідні матеріали (т.1 а.с.150-243).

ОСОБА_9 державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта від 30.10.2006 р., затвердженого рішенням виконавчого комітету Трускавецької міської ради від 30.10.2006 р. за № 253, зареєстрованого Інспекцією ДБК м. Трускавець 07.12.2006 р., слідує, що об'єкт реконструкції існуючих складських приміщень під торгово-виставковий центр будівельних матеріалів на пл. В. Чорновола, 1б корпус 1 м. Трускавець прийнято в експлуатацію (т.1 а.с.77-84).

Відповідно до Висновку №1639 судової інженерно-технічної експертизи по цивільній справі №457/248/13-ц від 19.03.2004 р., проведеної Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз (т.5 а.с.169-194) з урахуванням письмових пояснень судового експерта від 20.10.2014 р. (т.7 а.с.10-11/, ремонтно-будівельні роботи на об'єкті «Нежитлова будівля на пл.В.Чорновола, 1б корпус 1 в м. Трускавець (колишня адреса вул. І. Мазепи, 29)» в період з 06.09.2005 р. по даний час проводилися. Фактично виконані роботи на об'єкті «Нежитлова будівля на пл. В. Чорновола, 1б корпус 1 в м. Трускавець (колишня адреса вул.І.Мазепи, 29)» відносяться до поняття «реконструкція». Виконані ремонтно-будівельні роботи являються невід'ємними поліпшеннями. Функціональне призначення нежитлової будівлі у зв'язку із здійсненими ремонтно-будівельними роботами по її реконструкції змінилось зі складського приміщення плодосховища на торгівельний супермаркет "Будівельні технології ХХІ століття. Все для оздоблення та будівництва". Здійснені ремонтно-будівельні роботи відповідають вимогам «Положення про надання дозволу на виконання будівельних робіт від 05 грудня 2000 р. №273 та ДБН А.2.2.-3-2004 «Склад, порядок розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва», затверджених наказом Держбуду України від 20.01.2004 р.№8 та введених в дію з 01.01.2004 р. Вартість нежитлових приміщень (склади плодосховища) загальною площею 1486, 0 кв.м., які знаходяться на пл.В.Чорновола, 1б корпус 1 з урахуванням вартості проведених відновлювальних ремонтно-будівельних робіт, станом на час проведення дослідження становить 7 287 635, 00 грн. Вартість нежитлових приміщень загальною площею 1239, 0 грн. без врахування вартості проведених відновлювальних ремонтно-будівельних робіт становить 1 406 643, 0 грн. Вартість невід'ємних поліпшень нерухомого майна становить 2 717 458, 0 грн. з ПДВ та 2 264 548,0 без ПДВ. Ідеальні частки співвласників внаслідок проведених ремонтно-будівельних робіт на об'єкті - нежитлова будівля, що знаходиться за адресою: м.Трускавець пл.В.Чорновола, 1б корпус 1 і збільшення її вартості з урахуванням того, що до проведення робіт ідеальні частки співвласників становили ? та ? - змінились і складають 13/20 частин - ОСОБА_6 та 7/20 частин - ОСОБА_3

Виходячи з вище викладеного, суд першої інстанції прийшов до висновку, що реконструкція нежитлових приміщень в м. Трускавець, пл. Чорновола, 1б корпус 1, є невід'ємним поліпшенням цього приміщення, проведена із додержанням встановленого порядку здійснення такої реконструкції та за кошти позивача ОСОБА_6

Зважаючи на те, що доказів для підтвердження фінансової, майнової чи іншої участі ОСОБА_3 у проведенні реконструкції спільного майна останнім не представлено, наявність згоди співвласника ОСОБА_3 на проведення реконструкції підтверджується наявними в матеріалах справи запереченнями на позовну заяву від 10.04.2013 р., та поясненнями представника відповідача, наданими в судовому засіданні, наявність такої згоди підтверджується також наявним в матеріалах справи рішенням виконкому Трускавецької міської ради від 29.09.2005 р. № 179 «Про надання дозволу на будівництво», яке винесено, в тому числі, на підставі заяви ОСОБА_3 і з врахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач, як співвласник, в силу вимог ч. 4 ст. 357 ЦК України, має право на відповідне збільшення своєї частки з моменту завершення такої реконструкції.

Оскаржуване рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради №77 від 02 квітня 2007 року "Про оформлення права власності на нежитлові приміщення на площі ОСОБА_7, 1б, корпус 1" порушує права позивача, як співвласника нежитлових приміщень на відповідне збільшення його частки внаслідок реконструкції. Визнання незаконним та скасування такого рішення матиме наслідком відновлення становища, яке існувало до порушення права та реальний захист прав позивача.

Свідоцтво про право власності на нерухоме майно є документом, що посвідчує право власності і видається на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, тому питання про правомірність їх видачі залежить від того, чи є законним рішення на підставі якого такі були видані. Оскільки суд прийшов до переконання, що підлягає скасуванню рішення, то відповідно підлягають скасуванню і всі свідоцтва, видані на його підставі.

У відповідності до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень», запис про скасування державної реєстрації прав вноситься до Державного реєстру прав на підставі рішення суду про скасування рішення про державну реєстрацію прав. Скасування свідоцтва про права власності не є підставою для внесення до Державного реєстру прав запису про скасування державної реєстрації прав, тому суд першої інстанції прийшов до переконання, що підлягають скасуванню і рішення про державну реєстрацію права власності на нежитлові приміщення.

Однак, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки суд прийшов до таких без повного та всебічного з'ясування обставин, що мають значення для справи; обставини, які суд вважав встановленими - недоведені, висновки ж суду обставинам справи не відповідають, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права.

Приписами ст. 6 Конституції України визначено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

За приписами ст. 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Згідно із ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права, чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Встановлено, що у 2005 році позивач ОСОБА_6 разом з відповідачем ОСОБА_3 спільно придбали у власність нерухоме майно, а саме, нежитлове приміщення, загальною площею 1476, 0 кв.м. за адресою: Львівська область м. Трускавець пл. В. Чорновола,1б, корпус 1. У 2007 році було проведено його реконструкцію, введено об»єкт в експлуатацію, за наслідками якої, відповідно до поданої обома співвласниками заяви із зазначенням у ній часток належних кожному (по ? кожному), як власники спільної часткової власності отримали новий правовстановлюючий документ, а саме Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 16 травня 2007 року, видане на підставі рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради №77 від 02 квітня 2007 року.

У відповідності до ч. 1 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю сторін або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦК України, якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна.

З матеріалів справи вбачається, що право власності на спірне майно з видачею Свідоцтва про право на нерухоме майно оформлялося відповідно до діючого на той час Тимчасового положення «Про порядок державної реєстрації права власності та інші речові права на нерухоме майно», затвердженого наказом Міністрества юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5.

Відповідно до п. 6.1. Тимчасового положення «Про порядок державної реєстрації права власності та інші речові права на нерухоме майно», державна реєстрація проводиться з видачею Свідоцтва про право власності місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування фізичним та юридичним особам на новозбудовані, перебудовані або реконструйовані об»єкти нерухомого майна за наявності акту про право власності на землю або рішення про відведення земельної ділянки для цієї мети та наявності акта комісії про прийняття об»єкта та введення його в експлуатацію.

Згідно із п. 3.5. Тимчасового положення, державній реєстрації підлягають виключно заявлені права за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Реєстратору БТІ забороняється тлумачити права або самостійно вносити зміни до відомостей про за передбачено, що для здійснення реєстрації права власності на нерухоме майно власник (власники) або належним чином уповноважена особа подає заяву встановленої форми.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції не врахував того, що саме за домовленістю між позивачем ОСОБА_6 та відповідачем ОСОБА_3 у 2007 році було заявлено та зареєстровано право спільної часткової власності на нерухоме майно у рівних частках. У відповідності до вище перелічених правових норм орган місцевого самоврядування був позбавлений можливості проігнорувати домовленість сторін щодо їх часток у спільній частковій власності та згідно із вимогами чинного законодавства саме на підставі поданих власниками документів провів державну реєстрацію права власності.

Покликання суду першої інстанції на ст. 393 ЦК України є безпідставним, оскільки дана правова норма не може бути самостійною підставою для визнання недійсним рішення та свідоцтва, так як містить відсилочну норму до відповідного закону.

Позивачем не наведено як підстави позову жодної іншої норми права, яку порушив виконавчий комітет Трускавецької міської ради та Дрогобицьке державне комунальне міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки.

Тому колегія суддів приходить до висновку, що виконавчий комітет Трускавецької міської ради та Дрогобицьке державне комунальне міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки діяли у відповідності до діючого законодавства і правові підстави для скасування їх рішень відсутні.

Також судом встановлено, що до здійснення державної реєстрації права власності у 2007 році позивач ОСОБА_6 та відповідач ОСОБА_3 були власниками нерухомого майна, площею та частками, відповідно до укладеного ними у 2005 році договору купівлі продажу.

За приписами ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно, відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Стаття 18 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» регламентує, на новозбудовані, реконструйовані об»єкти нерухомого майна фізичним та юридичним особам при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно видається Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності.

Таким чином, у випадку проведення реконструкції об»єкта нерухомого майна, введення відповідно до вимог закону реконструйованого об»єкта в експлуатацію, суд не має право визнавати право власності, у тому числі з визначенням часток на такий об»єкт своїм рішенням.

Також судом першої інстанції не враховано і ту обставину, що зазначене нежитлове приміщення на даний час перебуває в іпотеці у ПАТ «Укрсоцбанк» відповідно до іпотечного договору від 14 квітня 2008 року, укладеного між співвласниками приміщення та ПАТ «Укрсоцбанк». Згідно п.2.1.7 договору іпотеки іпотекодавець зобов»язаний без встановленого дозволу відповідних державних органів та письмової згоди іпотекодержателя не здійснювати перебудови та/або перепланування предмета іпотеки. Дана умова договору не дотримана сторонами в частині письмової згоди іпотекодержателя. Банк, як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції заперечував проти перерозподілу часток, скасування свідоцтв про право власності і державної реєстрації права власності. Проведена реконструкція спірної нежитлової будівлі, у зв»язку з якою позивач просить про перерозподіл часток та визнати за позивачм і відповідачем право власності на ці частки, скасування свідоцтв та державної реєстрації, призведуть до зміни предмету іпотеки в розумінні речових прав на нерухоме майно, що в наступному може призвести до припинення обтяження.

А відтак, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що свідоцтва про право власності на нежиле приміщення, загальною площею 1476, 0 кв.м. та будівлю опалювальної загальною площею 10,0 кв.м., видані виконкомом Трускавецької міської ради ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на підставі оскаржуваного рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради №77 від 02.04.2007 р. «Про оформлення права власності на нежитлові приміщення на пл.В Чорновола, 1б корпус 1», та рішення про державну реєстрацію права власності на нежитлові приміщення підлягають скасуванню, а частки у праві часткової сумісної власності підлягають перерозподілу з визнанням за сторонами права власності на ідеальні частки в нежитлових приміщенням. Тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, оскільки судом першої інстанції не виконано всі вимоги цивільного судочинства. Висновки суду першої інстанції, викладені у оскаржуваному рішенні, не відповідають обставинам справи, що полягає у помилковому визначенні юридичних наслідків цих обставин. Внаслідок цього, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України є безумовними підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

На підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_3 1827 грн. 00 коп. судового збору, сплаченого ним за подачу апеляційної скарги та в користь ПАТ «Укрсоцбанк» 1827 грн. 00 коп. судового збору, сплаченого ним за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 88, 209 ч. 3, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч.1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити.

Рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 30 жовтня 2014 року та додаткове рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 07 листопада 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_3, Виконавчого комітету Трускавецької міської ради Львівської області, Комунального підприємства Львівської обласної ради «Дрогобицьке міжміське бюро інвентаризації та експертної оцінки», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», Трускавецьке міське управління юстиції Львівської області про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету, скасування свідоцтв про право власності на нежитлові приміщення, проведення перерозподілу часток у праві спільної часткової власності та визнання права власності на ідеальні частки нежитлових приміщень, cкасування рішень про державну реєстрацію права власності на нежитлові будівлі - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_3 1827 грн. 00 коп. судового збору, сплаченого ним за подачу апеляційної скарги та в користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» 1827 грн. 00 коп. судового збору, сплаченого ним за подачу апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом 20-ти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з дня набрання рішенням апеляційного суду законної сили.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Кабаль І.І.

ОСОБА_10