Справа № 367/3076/15 Головуючий у І інстанції Пархоменко О. В.
Провадження № 22-ц/780/4120/15 Доповідач у 2 інстанції Кашперська Т. Ц.
Категорія 19 21.07.2015
УХВАЛА

Іменем України

21 липня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагєєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 12 травня 2015 року за заявою про забезпечення позову у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фордон Есет Менеджмент», що діє в інтересах та за рахунок Пайового закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду «Ірпінська інвестиційна група» до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору та скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

В травні 2015 року позивач ТОВ «Фордон Есет Менеджмент» звернувся із позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору та скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, просив визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, від 25 березня 2014 року, укладений між ТОВ «Фордон Есет Менеджмент», що діє від імені та за рахунок Пайового закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду Ірпінська інвестиційна група, та ОСОБА_2, та скасувати державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 12 травня 2015 року забезпечено позов ТОВ «Фордон Есет Менеджмент» шляхом накладення арешту у вигляді заборони відчуження на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 99,8 кв. м., яка належить на праві власності ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_2, не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 12 травня 2015 року. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, вказувала, що позивачу було відомо про заборгованість, але претензії або будь-які інші вимоги до неї не надсилалися. Крім того, в довідці № 79 від 07 травня 2015 року, яку надав позивач, на підставі якої було винесено оскаржувану ухвалу, вказано, що грошові кошти на розрахунковий рахунок позивача не надходили, хоча згідно п. 5 договору представник продавця підтвердив своїм підписом на даному договорі факт повного розрахунку з ним за продану квартиру та відсутність щодо покупця претензій грошового характеру. Вважає, що при вирішенні спору суд повинен був надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу позивача на момент звернення до суду чи на момент прийняття судом рішення, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачений законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захист порушеного права позивача.

Колегія суддів, перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що невжиття заходів забезпечення позову в обраний позивачем спосіб може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, в зв'язку із чим необхідно забезпечити позов шляхом накладення арешту на спірне майно - квартиру, договір купівлі-продажу якої є предметом спору.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, оскільки вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ст. ст. 151, 152 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; позов зокрема забезпечується забороною вчиняти певні дії. Позов забезпечується зокрема накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, від 25 березня 2014 року, укладений між ТОВ «Фордон Есет Менеджмент», що діє від імені та за рахунок Пайового закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду Ірпінська інвестиційна група, та ОСОБА_2, та скасувати державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно. Посилався на те, що згідно п. 3 договору купівлі-продажу квартири від 25 березня 2014 року, укладеного між сторонами, відповідач в безготівковій формі вніс на рахунок позивача всю суму коштів, визначену в п. 3 договору, а саме 399200 грн., до моменту підписання даного договору, що повністю не відповідало дійсності та було відомо як представнику продавця, так і відповідачу по справі, адже квитанцій на підтвердження сплати відповідачем коштів немає. Як вбачається із довідки № 79 від 07 травня 2015 року, грошові кошти на розрахунковий рахунок ТОВ «Фордон Есет Менеджмент» за вказаним договором не надходили ні на день підписання договору, ні на день подання позову.

Таким чином, позивач оспорює дійсність договору купівлі-продажу квартири, яка на сьогоднішній день на праві власності належить відповідачу.

З огляду на викладене ґрунтуються на законі та відповідають обставинам справи висновки суду першої інстанції про те, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно відповідача, що є предметом спору, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення заявлених позовних вимог, оскільки квартира може бути відчужена відповідачем в будь-який час.

В апеляційній скарзі докладно викладено підстави набуття відповідачем ОСОБА_2 права власності на спірну квартиру, які, на думку апелянта, беззаперечно підтверджують правомірність володіння майном.

Разом із тим доводи апеляційної скарги про те, що довідка № 79 від 07 травня 2015 року є сфальсифікованою, а тому суд не повинен був забезпечувати позов шляхом накладення арешту на дане майно, а також доводи про те, що позивач не надсилав їй вимог про погашення заборгованості у разі її наявності, колегія суддів відхиляє, оскільки ці доводи підлягають перевірці під час розгляду справи по суті і не оцінюються на стадії забезпечення позову. Так, процесуальне призначення даної стадії полягає лише в усуненні можливостей утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення заявлених вимог.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідач, оскаржуючи ухвалу суду про забезпечення позову, не зазначає, яким чином в даному випадку оскаржувана ухвала порушує її права, свободи чи інтереси.

Крім того, задоволення клопотання про забезпечення позову не позбавляє відповідача можливості в подальшому звернутися до суду із клопотанням про скасування забезпечення позову або заміну виду забезпечення позову в порядку ст. 154 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування ухвали суду.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена із додержанням вимог закону і не може бути скасована з підстав, що викладені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 12 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагєєв В.О.

Яворський М.А.