АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1383/15 Головуючий 1 інст. - Глібко О.В.
Справа № 644/8639/14-ц Доповідач - Бурлака І.В.
Категорія: договірні
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«23» березня 2015 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Кривошеіної О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29 грудня 2014 року по справі за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за комунальні послуги,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року Комунальне підприємство «Харківводоканал» звернувся до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2. В обґрунтування свого позову посилався на те, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, які надає Комунальне підприємство «Харківводоканал». Зазначив, що у відповідачів утворилась заборгованість в сумі 8662,06 грн., а саме за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 березня 2010 року по 31 липня 2014 року у розмірі 5751,06 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 березня 2010 року по 31 липня 2014 року у розмірі 1871,42 грн.; також нараховано індекс інфляції за час прострочення в розмірі 746,54 грн. та три процента річних від простроченої суми в розмірі 293,04 грн.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2014 року відмовлено позивачу у видачі судового наказу.

Просив стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання в розмірі 5751,06 грн. та водовідведення в розмірі 1871,42 грн. з урахуванням індексу інфляції за час прострочення в розмірі 746,54 грн. та три процента річних від простроченої суми в розмірі 293,04 грн., а всього в розмірі 8662,06 грн., судовий збір стягнути з відповідачів.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29 грудня 2014 року позов Комунального підприємства «Харківводоканал» - задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» суму заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01.08.2011 року по 31.07.2014 року в розмірі 7182,79 грн.; в частині стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» суму заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01.03.2010 року по 31.07.2011 року - відмовлено; стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення - скасувати, постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. При цьому посилалася на неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Вважала, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що між сторонами не укладено договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв'язку з чим у відповідача не існує зобов'язань перед позивачем.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, рішення суду - змінити. При цьому судова колегія виходить з наступного.

Відповідно до вимог пункту 5 частини 3 статті 20 Закону «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року із змінами та доповненнями споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Пунктом 1 частини 2 статті 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» від 10 січня 2002 року із змінами та доповненнями споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що власником спірної квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1, яка є і споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення та на яку відкрито абонентський особовий рахунок НОМЕР_1. В спірній квартирі крім неї зареєстровані та проживають ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2

Із розрахунку вбачається, що заборгованість в межах трирічного строку з 01.08.2011 року по 31.07.2014 року за послуги з централізованого водопостачання склала 4287, 03 грн., 3% річних - 207,76 грн., індекс інфляції - 523, 51 грн., а всього 5018, 30 грн. за послуги з централізованого водовідведення - 1856, 18 грн., 3% річних - 85, 28 грн., індекс інфляції - 223,03 грн., а всього - 2164, 49 грн.

Задовольняючи позов в частині стягнення боргу за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01.08.2011 року по 31.07.2014 року та відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення боргу за послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01.03.2010 року по 31.07.2011 року у зв'язку з спливом строку позовної давності, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, обгрунтовано виходив з обставин справи та вимог закону.

Погоджується судова колегія і з висновком суду щодо застосування до спірних правовідносин ч. 2 ст. 625 ЦК України. Ця позиція підтверджується практикою Верховного Суду України (постанова Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 р. у справі № 6-59цс13).

Посилання ОСОБА_1 стосовно того, що оскільки між сторонами не укладено договору на надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, що саме проживання у житлому приміщенні не є підставою для виникнення зобов'язання, що не встановлено факту надання позивачем послуг відповідачу, тому в задоволенні позову необхідно відмовити, є необґрунтованими.

Відповідно до частини 3 статті 20 Закону «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року із змінами та доповненнями та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 укладення договору на надання житлово-комунальних послуг визначено як обов'язок, а не право сторін, а тому відсутність договірних правовідносин не є підставою для відмови у стягненні з відповідача коштів за надані житлово-комунальні послуги.

Проте, судова колегія не погоджується з висновком суду щодо солідарного стягнення заборгованості та судового збору з ОСОБА_1 та ОСОБА_2, оскільки, коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа (ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року із змінами та доповненнями). Участь інших осіб, які проживають у жилому приміщення у таких випадках визначається його власником і обов'язки з оплати вказаних послуг виникають у них лише перед останнім (ст. 156 ЖК України).

Як вбачається з матеріалів справи власником зазначеної квартири є ОСОБА_1

Стягуючи обгрунтовано заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в межах трирічного строку позовної давності з урахуванням заяви відповідача про застосування строку позовної давності, яка міститься на аркуші справи № 50, суд першої інстанції не звернув увагу, що власником квартири є ОСОБА_1 та безпідставно стягнув солідарно заборгованість.

Оскільки відповідно до частини 1 статті 303 ЦК України рішення переглядається в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, судова колегія вважає, що рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з відмовою в задоволенні позову позивачу в цій частині, а рішення суду в частині стягнення заборгованості та судового збору в розмірі 243, 60 грн. з ОСОБА_1 та відмови Комунальному підприємству «Харківводоканал» в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за період з 01.03.2010 року по 31.07.2011 року є законним та обґрунтованим. Доводи апеляційної скарги висновків суду в цій частині не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч.2.ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України судова колегія,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29 грудня 2014 року - змінити, скасувавши його в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 суми заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення та судового збору в розмірі 243, 60 грн. і в цій частині позову Комунальному підприємству «Харківводоканал» відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» суму заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01.08.2011 року по 31.07.2014 року в розмірі 7182,79 грн. та судовий збір в розмірі 243, 60 грн.

В іншій частині рішення суду - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії