Справа №442/4734/15-ц
Провадження №2/442/1669/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді Івасівки А.П.

при секретарі - Нестір А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи - Органу Опіки та піклування Дрогобицької міської ради про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ :

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить позбавити його батьківських прав відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. В обґрунтування позову покликається на те, що 03.07.2015 року вона одружилась з відповідачем. Від даного шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився син ОСОБА_3. Спочатку їхнє подружнє життя носило нормальний характер. Однак згодом відносини між ними погіршились через несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя. На жаль, одразу після народження їхнього спільного сина ОСОБА_4 відповідач вже не проживав з ними, не брав участі у вихованні та матеріальному утриманні сина, не цікавився та не виявляв бажання побачити дитини, хоча вони ще перебували у шлюбі і відповідач зобов'язаний був утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тому рішенням суду від 05.08.2008 року зобов'язано відповідача сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі ? частини щомісячного доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку. Однак таке рішення суду не виконується і згідно розрахунку заборгованості станом на 01.04.2015 року їх розмір становить 32468,15 грн. за що відповідача також було притягнуто до кримінальної відповідальності, визнано винним та призначено покарання у вигляді 90 год. громадських робіт.

16.08.2012 року за №331 комісією Дрогобицької міської ради їй відмовлено у видачі висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача щодо їхнього сина, оскільки така комісія взяла до уваги заявлені відповідачем обіцянки щодо зміни своєї поведінки і сплати боргу по аліментах. Однак жодних обіцянок відповідач так і не виконав, тому згідно висновку органу опіки та піклування Дрогобицької міської ради від 10.11.2014 року за №3-32/7122 орган опіки та піклування Дрогобицької міської ради, вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно сина.

ОСОБА_2 проживає окремо від них, ніякого зв'язку з ними не підтримує, не цікавиться успіхами сина у навчанні та жодного разу не відвідував його у школі. Крім того син є дитиною інвалідом та перебуває на обліку у КЗ ЛООКЛ «ОХМАТДИТ» з проблемами зору та потребує постійного домашнього режиму та догляду матері.

Представник позивача ОСОБА_5. подав заяву про розгляд справи у його відсутності та підтримання позовних вимог, які просив задоволити.

Відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі та визнання позову.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради не з'явився.

Вислухавши пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Частина 2 ст. 2 СК України визначає, що цей Кодекс регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком.

Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Встановлено, що згідно свідоцтва про народження, Стебницькою міською радою від 27.12.2007 року, серії НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився ОСОБА_3, і його батьками вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_1, шлюб між якими розірвано 31.03.2009 року (справа №2-642/09 Дрогобицького міськрайонного суду).

02.04.2014 року вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області у кримінальній справі №442/1415/14-к, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, оскільки він злісно ухилився від сплати аліментів, встановлених рішенням суду по утриманню сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно розрахунку заборгованості, виданого Дрогобицьким міськрайонним управлінням юстиції Львівської області від 07.04.2015 року, розмір заборгованості по аліментах на утримання сина ОСОБА_3 станом на квітень 2014 року становить 32468,15 грн.

Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 та 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57?60 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини у справі "Савіни проти України" (Заява N 39948/06), зокрема у пункті 49 зазначив, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (див.,наприклад, справу "Ньяоре проти Франції" (Gnahore v. France),N 40031/98, п.59, ECHR 2000-IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (див., наприклад, справу "Скоццарі та Дж'юнта проти Італії" (Scozzari &Giunta v.Italy), [GC], NN 39221/98 і 41963/98, п. 148,ЄСПЛ 2000-VIII).

З довідки ЗОШ І-ІІ ступенів №6 м. Стебника, від 16.04.2015 року, за №87 вбачається, що ОСОБА_2 вихованням сина не займається, в школі жодного разу не був. Ніколи не цікавиться навчальним процесом і успіхами у навчанні сина, ніколи не відвідував дитину у школі.

Висновком органу опіки та піклування Дрогобицької міської ради від 10.11.2014 року №3-32, висловлено про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, відносно його малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Таким висновком також встановлено, що ОСОБА_2 проігнорував засідання комісії, жодних підтверджуючих документів для поважності своєї неявки не надав.

Про ухилення від обов'язків щодо виховання дитини, передбачених п. 2 ч.1 ст.164 СК України мова може йти тільки за умови винної поведінки особи, свідомого ігнорування нею своїми батьківськими обов'язками.

Суд вважає встановленим факт неповноцінного виконання відповідачем обов'язків по вихованню сина за умови винної поведінки.

Крім цього, в матеріалах справи наявні об'єктивні висновки про свідоме ігнорування та ухилення відповідача від своїх батьківських обов'язків щодо дитини - сина, який є інвалідом -дитинства з проблемами зору та потребує постійного домашнього режиму та догляду матері (довідка Стебницької міської лікарні та КЗ ЛООКЛ «ОХМАТДИТ»).

Сімейний Кодекс України визначає, що дитина має право на належне виховання, якому кореспондує передбачений ст.150 СК України обов'язок батьків на виховання дитини та її розвиток.

Суд нагадує, що виховання - це діяльність, спрямована на розвиток особистості дитини, підготовку його до життя, прищеплення їй певних навичок поведінки, особистісних якостей.

Водночас, суд наголошує, що в процесі виховання враховуються особливості духовного і морального світу дитини. Її вік, індивідуальний фізичний та розумовий розвиток.

Прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, встановлено, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт оскарження заявником заяви про позбавлення батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (справа "Хант проти України" від 7 грудня 2006 року). Знову ж таки, здобуде протилежне - має місце байдуже ставлення позивачки до розгляду даної справи.

На думку суду, позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.

Згідно ст. 166 СК України, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для матері, так і для дитини.

Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 3, Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, зокрема першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що оскільки ОСОБА_2 не виконує батьківські обов'язки по відношенню до своєї малолітньої дитини, його дії засвідчують втрату інтересу до сина, відсутність бажання виховання, зміни своєї поведінки, яка приносить тільки шкоду розвитку дитини, наявність свідомого нехтування батьківських обов'язків, незважаючи на надану можливість ( вперше органом опіки та піклування було відмолено у позбавлення батьківських прав ) - ОСОБА_2 слід позбавити батьківських прав, що буде відповідати інтересам її дитини.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 174, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задоволити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав відносно його сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення - з дня отримання такого.

Суддя А.П. Івасівка

Повний текст рішення виготовлено та підписано 27.07.2015 року.