Єдиний унікальний номер 219/40/2015-ц Номер провадження 22-ц/775/394/2015
Головуючий у 1 інстанції: Шевченко Л.В. Єдиний універсальний номер: 219/40/15-ц
Суддя - доповідач: Краснощокова Н.С. Номер провадження: 22-ц/775/394/2015
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2015 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді: Краснощокової Н.С.

суддів: Мальованого Ю.М., Новосядлої В.М.

при секретарі: Лісовій Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Артемівську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 01 липня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення відсотків на суму вкладу за фактичну кількість днів користування коштами, стягнення індексу інфляції за час прострочення та 3% річних,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 01 липня 2015 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення відсотків на суму вкладу за фактичну кількість днів користування коштами, стягнення індексу інфляції за час прострочення та 3% річних.

У апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов. Посилається на порушення судом вимог матеріального і процесуального права та невідповідність висновків суду матеріалам справи. Так, суд неправильно прийшов до висновку про те, що банком були належно виконані зобов'язання за договором, а лімітування видачі готівки не завадило йому самостійно розпорядитись коштами. Напередодні закінчення строку дії договору банківського складу він звернувся із заявою про повернення йому вкладу з процентами у строк 6.10.2014р. та банк перерахував на його поточний рахунок, обумовлений договором, суму вкладу і проценти, всього 21 735, 06 грн. Однак, кошти своєчасно повернуті не були, а були сплачені частинами, так 8.10.2014р. він отримав 9 500 грн., 9.10.2014р. 5000 грн., 13.10.2014р. 2 500 грн., 15.10.2014р. 2 500 грн., 7.10.2014р. 2 200 грн.,, тобто всього отримав 21 720 грн., залишок по договору 15, 06 грн. Отримати свої кошти та нараховані проценти по вкладу одразу він не міг, оскільки з 18 вересня 2014р. у банкоматах Дельта Банку діяло обмеження на видачу готівкової валюти і на території України з однієї платіжної картки було можливе зняття суми не більше 2 500 грн. на добу. Таке обмеження з 6.10.2014р. по 1.11.2014р. було передбачене постановою Правління Національного банку України від 30.04.2010р. №223 «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів», яка втратила чинність на поставі постанови НБУ №705 від 5 листопада 2014р.. Отже, ні в касі, ні в банкоматах він не міг зняти відразу всю суму через відсутність готівки у касі і в банкоматах та діючого обмеження. Судом не враховані висновки, викладені Верховним Судом України у постановах від 29 травня 2013р. у справі №6 - 39 цс 13 та від 25 грудня 2013р. у справі №6 - 140 цс 13 та ухвалено неправильне рішення.

В засідання апеляційного суду сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені, ОСОБА_1 під розписку під час відкладення розгляду справи 29 липня 2015р., відповідач шляхом отримання телефонограми представником за довіреністю ОСОБА_3 29 липня 2015р..

Згідно з ч.2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд обґрунтовано виходив із встановлених у справі фактичних обставин та вимог діючого законодавства.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Частинами 1 та 2 ст. 1060 ЦК України визначено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

Судом встановлено, що 1 жовтня 2013р. між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір №5308 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий on- line» у гривнях, згідно з яким позивач вніс в банк вклад в сумі 18 000 грн. на строк до 6 жовтня 2014р. включно із процентною ставкою на суму вкладу 20,5% річних.

Згідно з п. 1.9 зазначеного договору нараховані проценти за вкладом виплачуються одночасно з поверненням суми вкладу по закінченні строку розміщення вкладу або в інший термін дострокового припинення дії цього договору випадках, передбачених цим договором та Правилами, шляхом зарахування на поточний рахунок вкладника з використанням платіжної картки № НОМЕР_1, відкритий в установі банку.

Пунктом 1.10 договору визначено, що вклад виплачується по закінченню строку розміщення вкладу шляхом зарахування на поточний рахунок вкладника з використанням платіжної картки № НОМЕР_1, відкритий в установі банку.

26 вересня 2014р. позивач подав заяву про видачу вкладу разом з нарахованими процентами по закінченню дії договору в касі відділення №1 м. Артемівська ПАТ «Дельта Банк» 6.10.2014р.

6 жовтня 2014р. по закінченню терміну дії договору вклад в сумі 18 000 грн. та проценти в сумі 3 735, 06 грн. були зараховані банком на поточний рахунок, відкритий відповідачеві у ПАТ «Дельта Банк» № НОМЕР_1, тобто умови договору банківського вкладу, визначені пунктами 1.9 та 1.10 виконані. Зарахування коштів на вказаний рахунок підтверджено випискою по рахунку приватного клієнта за № основного рахунку № НОМЕР_1 та по суті не заперечується позивачем.

У позовній заяві позивач стверджував, що отримати кошти своєчасно він не зміг, тому просив стягнути з відповідача проценти за час прострочки виконання суми договору у розмірі 20, 5% річних за період з 6.10.2014р. по 1.11.2014р. в сумі 272, 96грн., 3% річних згідно ст. 625 ЦК України за увесь час користування його грошима в період з 1 жовтня 2013р. по 1 листопада 2014р. в сумі 587, 64 грн., інфляційні втрати за період з 11 жовтня 2013р. по 1 листопада 2014р. в сумі 3 654 грн.

Однак, судом встановлено та це вбачається з матеріалів справи, що банк не користувався коштами позивача до 1 листопада 2014р., із виписки по рахунку № НОМЕР_1 вбачається, що позивач 8 жовтня 2014р. зняв готівку в банкоматах та терміналах в сумі 9 500 грн., 9 жовтня 2014р. зняв готівку в терміналі сумі 5 000 грн., 13 жовтня 2014р. зняв готівку в банкоматі в сумі 2 500 грн., 15 жовтня 2014р. зняв готівку в банкоматі сумі 2 500 грн., 17 жовтня 2014р. зняв готівку в банкоматі сумі 2 220 грн., всього 21 720 грн.

Позивач посилався на те, що з 6 жовтня 2014р. по 1 листопада 2014р. у банку було встановлено обмеження на видачу готівки з однієї платіжної карти в сумі не більше 2 500 грн., через що він не зміг своєчасно 6 жовтня 2014р. отримати всі кошти з рахунку.

Суд, відмовляючи у задоволенні позову, зазначив, що лімітування видачі не завадило позивачеві отримати, наприклад, 8.10.2014р. 9 500 грн., а протягом 10 днів всі кошти з рахунку.

Доводи апеляційної скарги про те, що зобов'язання з повернення вкладу за договором банківського вкладу вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним за власним розсудом не спростовують висновків суду про відмову у задоволенні позову та не можуть бути підставою для скасування рішення.

Дійсно у постанові Верховного Суду України від 25 грудня 2013р. №6-140 цс 13 висловлена правова позиція, про те, що відповідно до змісту ст.ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Однак, у даній справі встановлено, що після перерахування банком в день закінчення договору банківського вкладу суми вкладу на поточний рахунок вкладника з використанням платіжної картки № НОМЕР_1 протягом 10 днів позивач зняв кошти з рахунку частинами, при цьому 8 жовтня 2014р. та 9 жовтня 2014р. кошти були зняті в сумах, більше, ніж 2 500 грн.

Доказів того, що банк відмовив у видачі всієї суми у касі банку чи його відділені та неможливості проводити розрахунки за допомогою платіжної банківської картки позивачем не надано.

Крім того, із справи вбачається, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року № 150 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк».

Частинами 1, 5 статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що Фонд розпочинає виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Частина 5 статті 34 даного Закону наголошує, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку;2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку.

Отже, станом на час розгляду справи, нарахування неустойки та застосування індексу інфляції за час прострочення виконання грошових зобов'язань неможливе.

Вимоги про нарахування процентів за користування коштами за період до 1 листопада 2014р. також заявлені необґрунтовано, оскільки кошти, отримані банком за договором банківського вкладу були перераховані в день закінчення цього договору на поточний рахунок вкладника, обумовлений у договорі. Доказів про те, що банк відмовив у видачі коштів з поточного рахунку не надано.

За вказаних обставин, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Рішення суду відповідає встановленим у справі фактичним обставинам, ухвалене з дотриманням вимог матеріального і процесуального закону і підстав для його скасування немає.

Згідно з ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 01 липня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: