Справа № 2/381/83/15 Головуючий у І інстанції Соловей Г.В.
Провадження № 22-ц/780/1716/15 Доповідач у 2 інстанції Поліщук
Категорія 52 26.03.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

26 березня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Поліщука М.А.

суддів: Кулішенка Ю.М., Сушко Л.П.

при секретарі: Лопатюк В.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційними скаргами ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю « Європа-Транс ЛТД» на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Європа-Транс ЛТД» про стягнення невиплачених сум при розрахунку,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд із вказаним позовом та просив стягнути з ТОВ «Європа-Транс ЛТД» невиплачені добові на відрядження у сумі 9 987,25грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 37 488,58грн., компенсацію втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків виплати в сумі 2131,78грн. та моральну шкоду у розмірі 5000гривень.

Позов обґрунтовував тим, що з 10 січня 2012 року по 14 лютого 2012 року перебував у трудових відносинах із відповідачем, працюючи на посаді водія автотранспортних засобів з виконанням функцій експедитора. 17 січня 2012 року згідно наказу був відправлений у відрядження в країни Європи і в цей-же день отримав аванс на відрядження в сумі 2500грн. У відрядженні за кордоном перебував з 17 січня 2012 року по 10 лютого 2012 року. Перебуваючи транзитом на території Польші отримав від відповідача 29 500грн., які використав для оплати штрафу в поліцію Польші.

Вказував на те, що після прибуття в Україну відповідач відмовився прийняти у нього документи, що свідчать про сплату ним штрафу та звернувся із позовом в суд, проте рішенням суду, яке залишене без змін апеляційним судом Київської області 17 жовтня 2013 року, в позові ТОВ «Європа-Транс ЛТД» до нього відмовлено.

14 лютого 2012 року відповідач при звільненні провів з ним лише частковий розрахунок, не виплативши добові за 25 діб відповідно до ст..121 КЗПП України. Вважав, що відповідач при цьому порушив вимоги ст..117 КЗПП України, а тому має право на стягнення із нього середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні в період з 15 лютого 2012 року по 15 грудня 2014 року. Крім цього, посилаючись на положення ст..1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв»язку з пропущенням строків їх виплати» просив від суми невиплачених коштів - добових у сумі 9987,25грн. з врахуванням індексу споживчих цін за період невиплати 21,345% стягнути компенсацію в сумі 2131,78грн.

Посилаючись на неправомірну поведінку відповідача, що проявилась в невиплаті позивачу добових на відрядження, дії відповідача після звільнення його з роботи, те, що не міг влаштуватись на іншу роботу, вважав, що такими діями відповідача йому завдано моральну шкоду, яку оцінив у сумі 5000гривень.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20 січня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю « Європа-Транс ЛТД» на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 3722,44грн. та судовий збір на користь держави в сумі 243,60грн.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким заявлений ним позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права.

В апеляційній скарзі ТОВ « Європа-Транс ЛТД» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким провадження у справі закрити, посилаючись на неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги позивача і часткове задоволення апеляційної скарги відповідача, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що виходячи із наданих доказів ОСОБА_1 від відповідача отримано кошти на відрядження в сумі 32 000 грн., з яких потрачено 6159,16грн. та 11 709,70 польських злотих ( по курсу НБУ 29 536,78грн.), які були сплачені в якості штрафу в поліцію Польші, а всього 35 722,44грн., а тому під час звільнення відповідач не виплатив позивачеві суму добових в розмірі 3722,44грн. (35 722,44 -32000= 3722,44).

Також суд вказав, що відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню обставини, встановленірішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14 серпня 2013 року, а саме те, що кошти в сумі 11 709,70 польських злотих ( по курсу НБУ 29 536,78грн.) були використані ОСОБА_1 для сплати штрафу, накладеного поліцією Польші.

Відмову в задоволенні іншої частини вимог суд мотивував недоведеністю цих позовних вимог.

Проте повністю погодитись із вказаними висновками не можна, так як суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права.

Відповідно до ст..121 КЗПП України працівники мають право на відшкодування витрат та одержання інших компенсацій у зв'язку з службовими відрядженнями.

Працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються: добові за час перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення і назад та витрати по найму жилого приміщення в порядку і розмірах, встановлюваних законодавством.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини справи.

ОСОБА_1 і Товариство з обмеженою відповідальністю «Європа-Транс ЛТД» перебували в трудових правовідносинах з 10 січня 2012 року по 14 лютого 2012 року.

ОСОБА_1 був прийнятий на роботу водієм автотранспортних засобів з виконанням функцій експедитора в департамент автомобільного транспорту на основне місце роботи зі строком випробування три місяці. (а.с.10).

17 січня 2012 року згідно наказу №09/іф ОСОБА_1 направлено у відрядження для здійснення вантажних перевезень по Україні та за її межами. (а.с.11).

В цей-же день наказом №17/01-іф ОСОБА_1 нараховано добові в розмірі 25грн. за добу по території України та 247,68грн. за кордоном. (а.с.50).

Також 17 січня 2012 року згідно видаткового касового ордеру ОСОБА_1 на відрядження отримав 2500 грн. (а.с.12).

ОСОБА_1 перебував у відрядженні з 17 січня 2012 року по 10 лютого 2012 року, із них у відрядженні за кордоном з 20 січня 2012 року по 7 лютого 2012 року.

В період перебування у відрядженні за межами України на території Польші ОСОБА_1 згідно видаткових касових ордерів від 1.02.2012 року, від 2.02.2012 року і від 3.02.2012 року отримав кошти в сумі 29 500грн. (а.с.13-15).

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14 серпня 2013 року за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю « Європа-Транс ЛТД» до ОСОБА_1 про стягнення витрат на відрядження, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 17 жовтня 2013 року, в позові відмовлено (а.с.17-23) і встановлено, що кошти в сумі 29 500грн. були передані відповідачем ОСОБА_1, який витратив їх на сплату штрафу, накладеного поліцією Польші.

14 лютого 2012 року ОСОБА_1 звільнено з роботи за власним бажанням згідно ст..38 КЗПП України та проведено повний розрахунок по заробітній платі з виплатою компенсації за невикористану відпустку. (а.с.29).

Вказана обставина визнається позивачем і відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Колегія суддів погоджується із висновками суду щодо розрахунку добових за відрядження в сумі 3722, 44грн., які відповідач не виплатив позивачеві при звільненні.

Проте суд першої інстанції не застосував норми матеріального права, які підлягали застосуванню.

Статтею 117 КЗПП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до ст..233 КЗПП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Згідно із роз»ясненнями, наданими в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику розгляду судами трудових спорів»№9 від 6.11.1992 року, якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав.

Позовні вимоги ґрунтуються на стягненні з відповідача добових за відрядження, виплата яких регулюється положеннями ст..121 КЗПП України, і ці виплати не входять у структуру заробітної плати.

За таких обставин позивач відповідно ст..233 КЗПП України повинен був дотриматись тримісячного строку звернення із позовом в суд з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

ОСОБА_1 звільнений з роботи 14 лютого 2012 року.

Рішення суду, яким відмовлено в позові товариству з обмеженою відповідальністю « Європа-Транс ЛТД» до ОСОБА_1 про стягнення витрат на відрядження, набрало законної сили 17 жовтня 2013 року. (а.с.21). З вказаної дати на думку колегії суддів позивач дізнався про порушення свого права на отримання добових на відрядження.

Із позовом в суд позивач звернувся 11 грудня 2014 року, тобто з пропуском встановленого ст. 233 КЗПП України тримісячного строку звернення до суду.

Доказів поважності пропуску причин строку звернення в суд позивач не надав.

Відповідно до ч.3 ст.303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

З врахуванням вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку про застосування положень ст. 233 КЗПП України як підстави відмови в позові.

Оскільки суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, відповідно до ст..309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення, яким в задоволенні позову відмовити за пропуском встановленого законом тримісячного строку звернення в суд про вирішення трудового спору.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про неправильність рішення суду із посиланням на неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права не можуть враховуватись з підстав, визначених в мотивувальній частині рішення суду про відмову в позові за пропуском строку звернення із позовом в суд.

Керуючись ст. 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю « Європа-Транс ЛТД» завдовольнити частково.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20 січня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Європа-Транс ЛТД» про стягнення невиплачених сум при розрахунку - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: