Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/386/15-ц
Провадження по справі № 4-с/281/1/15
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

23 червня 2015 року смт Лугини

Суддя Лугинського районного суду Житомирської області Денисюк І.І., вивчивши матеріали скарги публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Житомирської філії, ОСОБА_1 на дії державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції ОСОБА_2, -

встановив:

15.06.2015 року ПАТ «Укртелеком» в особі Житомирської філії, ОСОБА_1 звернулися до суду в порядку цивільного судочинства зі скаргою на дії державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції.

Як зазначає скаржник, постановою державного виконавця Осіпчука І.В. від 27.05.2015 року відкрите виконавче провадження про зобовязання ПАТ «Укртелеком» провести донарахування ОСОБА_1 доплати до заробітної плати, згідно ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і надати розрахунки до УПСЗН Богунської районної ради Житомирської області. Зміст скарги складається із: вимоги про визнання дій державного виконавця Осіпчука І.В. Корольовського відділу ДВС Житомирського міського управління юстиції неправомірними, скасування постанови, стягнення витрат на проведення виконавчих дій та стягнення виконавчого збору.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у постанові N 2 від 12.06.2009 р. "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі ст. 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (ст. 17) або Господарським процесуальним кодексом України (ст. ст. 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 Закону України "Про виконавче провадження" боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (ст. ст. 383, 384 ЦПК, ч. 4 ст. 82 Закону України "Про виконавче провадження").

Розгляд судом скарг сторін виконавчого провадження на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, якими порушено їх права чи свободи, здійснюється за правилами розділу VI ЦПК України в рамках судового контролю за виконанням судових рішень.

Учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законодавством не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб (ст. 181 КАС України).

У п. 6 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року № 3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" надано роз'яснення, що судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі. Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання. Для застосування виконавчого збору виконавець приймає постанову, яка, у разі її невиконання самостійно, виконується примусово в установленому Законом України "Про виконавче провадження" порядку.

Прийнята державним виконавцем постанова про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій та про стягнення з боржника виконавчого збору, яка не виконана самостійно боржником, є підставою для її примусового виконання.

В цьому ж пункті постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" з посиланням на п. 7 ч. 2 ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" зазначається, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Також зазначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. Також постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" розтлумачено, що до юрисдикції адміністративних судів належать справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні (п. 6 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" (із змінами, внесеними згідно з постановами Вищого адміністративного суду України від 21.05.2012 року № 5 та від 14.09.2012 року № 10).

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства, про що постановляється відповідна ухвала.

Окрім того, згідно керівних роз'яснень, що містяться у ОСОБА_3 спеціалізованого суду України від 28.01.2013 № 24-152/0/4-13 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у цивільній справі» якщо оскаржуються дії чи рішення з чітко визначеним строком оскарження, наприклад, з моменту одержання певної копії постанови державного виконавця, або зі скарги вбачається, коли заявник дізнався про порушення свого права, і при цьому скарга подана з пропущенням встановленого строку та відсутнє клопотання про поновлення цього строку, суддямає право залишити скаргу без розгляду на стадії відкриття провадження у справі.

Враховуючи викладене, на думку суду, дану справу не належить розглядати в порядку цивільного судочинства, а скаржник може захистити свої права шляхом подання позову до адміністративного суду, в порядку, передбаченому статтями 383, 384 ЦПК України, до компетенції якого належить розглядати дану скаргу.

Керуючись ст. ст. 122, 209, 210, 293 ЦПК України, -

ухвалив:

відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за скаргою публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Житомирської філії, ОСОБА_1 на дії державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції ОСОБА_2, невідкладно надіславши ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі скаржникові разом зі скаргою та всіма доданими до неї документами.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Житомирської області через Лугинський районний суд Житомирської області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І.І. Денисюк