Справа № 236/2275/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" липня 2015 р. м.Красний Лиман

Суддя Краснолиманського міського суду Донецької області, ОСОБА_1. , перевіривши заяву в порядку окремого провадження ОСОБА_2 про встановлення факту неправильності запису у правовстановлюючому документі та додані до неї матеріали, -

В С Т А Н О В И В:

13.07.2015 року до суду надійшла заява в порядку окремого провадження ОСОБА_2 про встановлення факту неправильності запису у правовстановлюючому документі.

В обґрунтування цієї заяви ОСОБА_2 посилається на наявність в нотаріально посвідченому договорі про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності,укладеному 15.02.1973 року між Краснолиманським міськкомунгоспом та ОСОБА_3, не застереженої дописки в адресі місця знаходження земельної ділянки.

Також ОСОБА_2 вказує на наявність в державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 321432, виданому 11.12.2009 року Управлянням Держкомзему у м. Красний Лиман Донецької області на імя ОСОБА_3, арифметичної помилки на плані меж земельної ділянки у підрахунку площі цієї ділянки.

За твердженням заявниці, встановлення фактів неправильності записів у правовстановлюючих документах потрібне їй для належного оформлення права власності на спадкове майно, отримання в Краснолиманській державній нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_3

Постановою державного нотаріуса Краснолиманської державної нотаріальної контори Донецької області від 25.06.2015 року ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_3.

Заявниця виходить з того, що допущені в договорі про надання у безстрокове користування та в державному акті про право власності на земельну ділянку помилки порушують її право на отримання спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_3 і усунення порушення цього права можливе лише

шляхом встановлення фактів неправильності записів у правовстановлюючих документах.

Згідно з правовими позиціями, викладеними в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про практику розгляду судами справ про спадкування» про те, що відповідно до ст. 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

При цьому якщо нотаріусом відмовлено особі в оформленні права на спадщину (видачі, свідоцтва про право на спадщину), вона може звернутися до суду за захистом своїх прав відповідно до ст. 16 ЦК України. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні (п.3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»).

Ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною другою статті 16 ЦК України, зокрема такими способами є визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

На теперішній час порядок виправлення помилки в нотаріальних документах визначений Правилами ведення нотаріального діловодства, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 року № 3253/5. При цьому такий спосіб виправлення помилки в нотаріальних документах як встановлення судом факту неправильності запису нормативно не передбачений.

Чинним законодавством України не передбачений порядок виправлення помилки в державних актах на право власності на земельні ділянки (п.2.9 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затв. наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року N 43). Згідно з положеннями Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» документом, що підтверджує реєстрацію речового права на нерухоме майно на сьогодні є витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Оскільки нотаріусом за цих обставин ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на земельну ділянку в порядку спадкування, спадкоємець позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, інші способи захисту прав у ОСОБА_2, окрім визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування відсутні.

Відповідно до ч.4 ст. 236 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Судова практика виходить з того, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право; У тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов'язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні (п. 1,3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»).

Крім того, відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається у разі відмови у відкритті провадження у справі.

Керуючись ст. 236 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою в порядку окремого провадження ОСОБА_2 про встановлення факту неправильності запису у правовстановлюючому документі.

Повернути заявниці ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок, сплачений за квитанцією № 117 від 01.07.2015 року через ТВБВ № 10004/0149 філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк».

Копію цієї ухвали направити заявниці. Розяснити її право звернутись до суду за захистом свого права в порядку позовного провадження в цивільному судочинстві.

Ухвала може бути оскаржена в порядку апеляційного провадження шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області через Краснолиманський міський суд Донецької області протягом 5 днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя -