Справа № 643/825/15-ц
Номер провадження 2/643/1613/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2015 року Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Довготько Т.М.

при секретарі Бахматьєвої Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним,

В С Т А Н О В И В :

26.01.2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, в якому просить визнати договір купівлі-продажу квартири №5 в будинку №69-А по пр. 50-річчя ВЛКСМ в м.Харкові, укладений між продавцями ОСОБА_1, ОСОБА_4 та покупцем ОСОБА_2, від 02 липня 2010року, зареєстрованого в реєстрі за №1130 недійсним; стягнути з відповідача судовий збір.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 в судовому засіданні просила забезпечити позов шляхом накладення заборони на відчуження квартири №5 в будинку №69-А по пр. 50-річчя ВЛКСМ в м.Харкові.

Ухвалою Московського районного суду від 10 лютого 2015року провадження по вище зазначеній цивільній справі відкрито.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити, чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з положеннями ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З матеріалів справи не вбачається доказів того, кому саме належить спірна квартира на теперішній час, на яку позивач просить накласти заборону на відчуження.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно №19405100 від 17.02.2015року про відмову у державній реєстрацій прав та їх обтяжень було встановлено, що заява про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього право набувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим набувачем.

Тобто у суду взагалі відсутні будь-які об'єктивні дані про власника квартири, відносно якої представник позивача просить забезпечити позов.

Відповідно до вимог п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» суддя, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем, пересвідчитися, зокрема, що між сторонами дійсно виник спір, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Таким чином, керуючись наведеними нормами цивільного процесуального законодавства та враховуючи роз'яснення Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог бо заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Будь - які матеріали, які б свідчили, що власником квартири на теперішній час є відповідач суду не надані.

Сам же факт звернення позивача до суду не є підставою для забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» , ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання її копії.

ОСОБА_6Довготько