Справа № 367/3364/15-ц
Провадження по справі № 2/367/1618/2015
У Х В А Л А

Іменем України

"02" липня 2015 р. м. Ірпінь

Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Карабаза Н.Ф..

при секретарі Дідескул Ю.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Ірпінь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Аверс-Сіті» про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

25 травня 2015 року позивач звернувся з позовом до суду про визнання права власності.

В позові позивач зазначає, що 29.12.2010 року між ним та ТОВ «Аверс-Сіті» був укладений попередній договор №Е-243, відповідно до якого відповідач зобов»язується в подальшому передати у власність (продати), а позивач зобов»язується прийняти у власність (купити) об»ект продажу за ціною, що становить 514 730,34 грн. Об»єктом продажу є двокімнатна квартира під №243 у будинку №26 копр.1 секція 3 по вул..Пономарьова в смт.Коцюбинське міста Ірпіня Київської області. Також 29.12.2010 року між ним та ТОВ «Аверс-Сіті» був укладений попередній договор № G-313, відповідно до умов якого (п.2.1) відповідач зобов»язується в подальшому передати у власність (продати), а позивач зобов»язується прийняти у власність (купити) об»ект продажу за ціною, що становить 377 309,96 грн. Об»єктом продажу є однокімнатна квартира під будівельним №313 у будинку №26 копр.1 секція 4 по вул..Пономарьова в смт.Коцюбинське міста Ірпіня Київської області. Після проведення технічної інвентаризації приміщень корпусу 1 секції 4 будинку №26 по вул.. Пономарьова в смт.Коцюбинське Київської області, будівельні номера квартир були змінені, відповідно до технічної інвентаризації квартира з будівельним номером 313 набула номеру 314. Відповідно до п.1.1 Попередніх договорів, сторони зобов»язуються в майбутньому, в обумовлений п.6.1 Попередніх договорів строки, укласти і належним чином оформити договори купівлі-продажу спірної нерухомості на умовах і в порядку, визначених Попередніми договорами. Проте, не зважаючи на належне виконання своїх зобов»язань, позивач не отримав у власність спірну нерухомість. Під час розгляду справи сторони заявили про намір укласти мирову угоду, за умовами якої відповідач повністю визнає за позивачем право власності на квартири №243 у будинку №26 копр.1 секція 3 по вул..Пономарьова в смт.Коцюбинське міста Ірпіня Київської області та 314 у будинку №26 копр.1 секція 4 по вул..Пономарьова в смт.Коцюбинське міста Ірпіня Київської області та не заперечує проти передачі йому технічного паспорту на зазначені квартири.

У судове засідання позивач не з»явився, надав заяву в якій просив провести судове засідання без його участі та затвердити мирову угоду, закрити провадження по справі.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав заяву та просив суд затвердити мирову угоду.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії цивільного процесу.

Вирішуючи питання щодо затвердження мирової угоди, суд враховує, що одним із способів врегулювання спору між сторонами судової справи є укладення мирової угоди. Мирова угода - це угода сторін, в якій вони викладають прийнятний для них варіант вирішення судової справи, розподіляють спірні права та обовязки, або відмовляються від таких шляхом досягнення компромісу. Наслідком затвердження мирової угоди судом є припинення провадження по справі, а також встановлення, припинення чи зміна прав та обовязків для сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обовязків сторін та предмета позову.

Вирішуючи питання щодо затвердження мирової угоди, суд має з'ясувати чи не суперечать умови мирової угоди вимогам закону.

Предмет мирової угоди обмежується предметом спору у конкретній цивільній справі.

За умовами мирової угоди до позивача переходить право на майно, а саме заявник просить фактично узаконити перехід права власності на спірне майно від однієї особи до іншої всупереч встановленому законом порядку оформлення набуття права власності на майно.

Підстави набуття права власності на нерухоме майно (квартиру, житловий будинок, земельну ділянку), визначені статтями 328, 373 ЦК України. Статтею 346 ЦК України передбачені підстави припинення права власності особи на майно.

Аналіз положень вищевказаних норм закону вказують на те, що право власності на нерухоме майно не може бути предметом мирової угоди за обставинами, викладеними у позовній заяві.

Крім цього, визнання такої мирової угоди спрощує порядок визнання права власності на нерухоме майно і фактично позбавляє державу надходжень до бюджету і пенсійного фонду (обовязкових платежів).

Як вбачається із визначених умов мирової угоди, сторони домовились, що право власності позивача на вказане в мировій угоді майно виникне з моменту визнання даної угоди судом, відповідно ухвала суду про визнання мирової угоди буде правовстановлюючим документом відносно вказаного майна.

Сторонами не враховано, що мирова угода не є правочином, який вчинюється за загальними правилами цивільного законодавства. Мирова угода є різновидом зобовязання, яке виникає на підставі договору, укладеного за взаємною згодою сторін у письмовій формі та затвердженого судовим рішенням (ухвалою).

Суд не затверджує мирову угоду, якщо вона не відповідає закону, або за своїм змістом вона є такою, що не може бути виконана у відповідності з її умовами, або якщо така угода остаточно не вирішує спору чи може призвести до виникнення нового спору. Мирова угода не може вирішувати питання про права і обовязки сторін, які можуть виникнути у майбутньому, а також стосуватися прав і обовязків інших юридичних чи фізичних осіб, які не беруть участі у справі, або, хоча й беруть таку участь, але не є учасниками мирової угоди. Укладення мирової угоди неможливе і в тих випадках, коли ті чи інші відносини одночасно врегульовані законом і не можуть змінюватись волевиявленням сторін. Умови мирової угоди повинні безпосередньо стосуватися предмета позову, що виключає зазначення в ній дій, коштів чи майна, які не відносяться до предмету спору.

Отже, мирова угода містить умови, які суперечать ст. 175 ЦПК України. Суд з власної ініціативи не може вносити корективи та виправляти положення мирової угоди.

За положеннями ч. 5 ст. 175 ЦПК України якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди.

Враховуючи наведене, суд вважає необхідним у задоволенні вищевказаної заяви щодо затвердження мирової угоди відмовити.

Керуючись ст. 175 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У визнані мирової угоди між ОСОБА_1 до ТОВ «Аверс-Сіті» від 01.07.2015 року відмовити повністю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_2