Справа № 367/2757/15 Головуючий у І інстанції Оладько С. І.
Провадження № 22-ц/780/4108/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 14.07.2015
УХВАЛА

Іменем України

14 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ» на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 04 червня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ» до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача на його користь 2 143, 92 Євро, з яких 2 124, 88 Євро основна заборгованість, 19,04 Євро 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі судового рішення у ОСОБА_2 виникла вимога до ПАТ «АКБ «Київ» про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу в розмірі 614 958, 90 Євро. Зобовязання ж ОСОБА_2 перед Банком виникли на підставі вимоги про повернення безпідставно отриманих коштів в порядку ст. 1212 ЦК України. ПАТ «АКБ «Київ» направило на адресу ОСОБА_2 заяву про припинення грошового зобов'язання в сумі 614 958, 90 Євро шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог. 31 грудня 2014 року банком було здійснено зарахування зустрічної однорідної грошової вимоги ОСОБА_2 до ПАТ «АКБ «Київ» на суму 614 958, 90 Євро, та часткове зарахування зустрічної однорідної грошової вимоги ПАТ «АКБ «Київ» до ОСОБА_2, загальна сума якої складає 617 083, 78 Євро, на суму 614 958, 90 Євро. Позивач зазначає, що з платіжних та інших банківських документів вбачається дострокове розірвання Договору про банківський вклад (депозит) «Базис» від 12 листопада 2009 року з ініціативи клієнта шляхом перерозміщення спірних коштів у розмірі 600 000 Євро. При цьому, підтверджуючими документами щодо отримання відповідачем протягом 2009 - 2013 років коштів у розмірі 617 083, 78 Євро є власноруч підписані ОСОБА_2 заяви на видачу готівки, рішення Апеляційного суду м. Києва від 16 січня 2013 року та вирок Оболонського районного суду м. Києва від 16 листопада 2012 року. Під час розгляду судової справи про стягнення суми банківського вкладу ОСОБА_2 до суду не було надано жодних документів, які б підтверджували внесення та/або наявність інших коштів на будь-яких рахунках в Банку, які б відповідач міг розмістити на умовах іншого договору банківського вкладу 04 грудня 2009 року та засвідчити в подальшому правомірність їх отримання. Вищезазначені обставини свідчать про безпідставне отримання (набуття) ОСОБА_2 коштів у розмірі 617 083, 78 Євро. Таким чином, вищезазначені взаємні грошові вимоги ПАТ «АКБ «Київ» та ОСОБА_2 є однорідними та зустрічними, строк виконання даних зобовязань настав.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 04 червня 2015 року у задоволенні позову ПАТ «АКБ «Київ» відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що твердження суду першої інстанції щодо відсутності доказів наявності у ОСОБА_2 будь-яких боргових зобовязань перед ПАТ «АКБ «Київ» є безпідставними. Відповідач не надав доказів, які підтверджують, що зарахування зустрічних однорідних вимог, як односторонній правочин, визнано недійсним. Зобовязання ОСОБА_2 перед банком в сумі 2 124,88 Євро не виконане.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 22 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 29 вересня 2014 року, з ПАТ «АКБ «Київ» стягнуто на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором банківського вкладу в розмірі 614 958,90 Євро (а.с.6-9).

На даний час виконавчий лист з примусового виконання рішення Ірпінського міського суду від 22 липня 2014 року перебуває на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, де відкрито виконавче провадження № ВП № 45903105.

У позовній заяві позивач зазначає, що ОСОБА_2 безпідставно отримав у ПАТ «АКБ «Київ» кошти у сумі 617 083,78 Євро, які підлягають поверненню банку, у звязку з чим банк відповідно до ст. 601 ЦК України 31 грудня 2014 року здійснив зарахування однорідної грошової вимоги ОСОБА_3С до банку у сумі 614 958,90 Євро, а залишок боргу 2 124,88 Євро та 3% річних у розмірі 19,04 Євро позивач просить стягнути із ОСОБА_2

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції керувався вимогами ст.ст. 598, 599, 601 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 601 ЦК України зобовязання припиняються зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги. При цьому, зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Статтею 1214 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобовязана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. У разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення з відповідача на користь позивача коштів у розмірі 2 124,88 Євро та 3% річних у розмірі 19,04 Євро, ПАТ «АКБ «Київ» не надав належних та допустимих доказів наявності у відповідача боргових зобовязань перед позивачем та доказів безпідставного набуття коштів протягом 2009-2013 років, про що обґрунтовано зазначає у своєму рішенні суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 601 ЦК України зобовязання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги.

В матеріалах відсутні докази, які підтверджують досягнення між ПАТ «АКБ «Київ» та ОСОБА_2 згоди щодо зарахування зустрічних однорідних вимог і що таке зарахування позивачем відбулося за наявності законних на те підстав.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, рішення суду є законним та обґрунтованим, ґрунтується на наявних у матеріалах справи доказах, а тому підстави для його скасування відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ» відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 04 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Кашперська Т.Ц.

ОСОБА_4