АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/1171/2015 Доповідач - Музичко С.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі головуючого судді Музичко С.Г.

суддів Прокопчук Н.О., Саліхова В.В., при секретарі Гладченко Ю.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 06 листопада 2014 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 06 листопада 2014 року заяву Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» про забезпечення позову задоволено.

Не погоджуючись з ухвалою суду представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 06 листопада 2014 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову. Вважає оскаржувану ухвалу незаконною, такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права та не ґрунтується на законі і фактичних обставинах справи. Зазначає, що заборонивши Фонду вчиняти дії спрямовані на відшкодування коштів за вкладом ОСОБА_2, суд порушив вимоги ч.6.ст.152 ЦПК України.

Сторони у судове засідання не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.32), а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності cторін у відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

На підставі ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, та заборони вчиняти певні дії.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 лютого 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд(суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, ПАТ «Старокиївський банк» звернулось до суду з позовом про визнання правочинів недійсними укладеними з ОСОБА_4 та ОСОБА_2

19.12.2013 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» Пантіна Л.О. звернулась до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в сумі 191000 гривень, які обліковуються на обліковому рахунку відповідача ОСОБА_2 Свої вимоги обґрунтував тим, що відповідач по справі з метою уникнення виконання рішення, яким буде задоволено позов, розпорядиться коштами на власний розсуд, у зв'язку з чим буде не можливо компенсувати шкоду, нанесену державі в особі фонду гарантування.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №50 від 17.06.2014 року, на підставі постанови Правління Національного банку України від 17.06.2014 року №365 «Про внесення Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» до категорії неплатоспроможних», було вирішено розпочати процедуру виведення Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється: примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Кошти у розмірі 191 000 грн. на даний час обліковуються на поточному рахунку ОСОБА_2 у зв'язку з запровадженням у ПАТ «Старокиївський банк» тимчасової адміністрації та початком ліквідаційної процедури не має можливості розпорядитися ними на власний розсуд, а тому підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти у розмірі 191 000 грн. утруднить або зробить неможливим виконання рішення суду, відсутні.

Частиною 1 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що уповноважена особа Фонду від імені Фонду виконує функції з ліквідації банку відповідно до цього Закону та приступає до виконання своїх обов'язків негайно після прийняття Фондом рішення про призначення уповноваженої особи Фонду.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не є відповідачем по даному позову, також дана установа не є учасником даного судового розгляду, тому відповідно до вимог ст. 152 ЦПК України суд не мав законних підстав для заборони Фонду вчиняти певні дії.

Суд не звернув уваги на те, що позивачем заявлені позовні вимоги про визнання недійсними договорів, що не пов'язано з вчинення будь-яких дій, у тому числі і Фондом.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 152 ЦПК України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, заборони або встановлення обов'язку вчиняти певні дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при здійсненні тимчасової адміністрації чи ліквідації банку.

На підставі ч.ч. 1,2 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

На підставі ч.ч. 1, 2 ст. 28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх представникам та спадкоємцям у національній валюті України в готівковій або безготівковій формі не пізніше семи днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти.

З викладеного випливає, що складання переліку вкладників та виплата відшкодування їх вкладів здійснюється у зв'язку з ліквідацією банку, а тому відповідно до ч. 6 ст. 152 ЦПК України позов не може бути забезпечений забороною Фонду гарантування вкладів вчиняти дії, спрямовані на відшкодування коштів за вкладом ОСОБА_2.

Отже, ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 06 листопада 2014 року підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 06 листопада 2014 року скасувати та постановити нову ухвалу наступного змісту:

У задоволенні заяви уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» Пантіної Л.О. про забезпечення позову у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним

відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді