АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 542/715/14-ц Номер провадження 22-ц/786/769/15Головуючий у 1-й інстанції Івко В. М. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Пікуля В.П.,

суддів: Панченка О.О., Прядкіної О.В.,

при секретарі: Кальник А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 26 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,-

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначив, що 23.08.2013 року відповідач заподіяв йому тілесні ушкодження середньої тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров'я. Вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 26.02.2014 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, предбаченого ч.1 ст. 122 КК України.

Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 6 260 грн. 09 коп. на відшкодування майнової шкоди, завданої злочином, та 15 000 грн. моральної шкоди, в зв'язку з цим, а також судові витрати у справі.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 26 січня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3на користь ОСОБА_2618 (шістсот вісімнадцять) гривень 50 коп. на відшкодування завданих злочином матеріальних збитків, та 10 (десять ) тисяч гривень на відшкодування моральної шкоди, в зв'язку з цим.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з відповідача судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у вигляді:

- 243 грн.60 коп. судового збору, на користь держави;

- 100 гривень судового збору на користь позивача.

Стягнуто з відповідача на користь позивача судові витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката, який брав участь у справі, в сумі 1 088 (одна тисяча вісімдесят вісім) гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить частково змінити зазначене рішення суду, ухваливши стягнути 4618, 50 грн. на відшкодування майнової шкоди, судові витрати за правову допомогу в розмірі фактично понесених і документально підтверджених (з урахуванням наданої правової допомоги поза межами судових засідань); судові витрати на оплату добових у фактично понесеному і документально підтвердженому розмірі; судові витрати на оплату таксі у фактично понесеному і документально підтвердженому розмірі.

Апелянт вважає, що рішення підлягає зміні, у зв'язку з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, а також порушенням норм матеріального та процесуального права.

У іншій частині рішення суду не оскаржується.

У запереченнях на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_3 та його представник адвокат Ворона О.Б. просять апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 26 січня 2015 року залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін адвокатів Ошека О.А та Ворони О.Б. дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч.3,4 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Із змісту ст. 22 ЦК України вбачається, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Статтею 1177 ЦК України передбачено відшкодування (компенсація) шкоди фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відповідно до закону.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 26.02.2014 року відповідача ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України за спричинення позивачу ОСОБА_2 умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження 23.08.2013 року близько 23 год. 50 хв. в смт. Нові Санжари Полтавської області.

Згідно ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 22.04.2014 року, вирок місцевого суду набрав законної сили.

Цивільний позов потерпілого в кримінальному провадженні, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду.

Як убачається з матеріалів справи, в результаті протиправних дій відповідачем позивачу були спричинені тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи справа та зліва з набряком м'яких тканин обличчя.

Враховуючи, що винними діями ОСОБА_3 була спричинена шкода позивачу, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що підлягають відшкодуванню відповідачем завдані позивачу, в результаті протиправних дій щодо нього та підтверджені належними доказами у справі - матеріальні збитки у виді понесених затрат на придбання ліків на суму 554 грн. та продуктів для щелепної дієти в сумі 64 грн. 50 коп., а разом на суму 618 грн. 50 коп., а у іншій частині вірно визнав позовні вимоги недоведеними.

Згідно ч. 3 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких зокрема, належать витрати на правову допомогу та витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду.

Компенсація витрат на правову допомогу регулюється Законом України «Про граничний розмір компенсації витрати на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Відповідно до ст. 1 цього Закону, розмір такої компенсації, яка виплачується стороні на користь якої ухвалене судове рішення, іншою стороною не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

З урахуванням положень вказаного Закону, а також часу участі адвоката позивача Ошеки О.А. у судових засіданнях, місцевий суд вірно визначив розмір компенсації витрат на правову допомогу, яка становить 1 088 грн., навівши у рішення розрахунок даних витрат.

Не ставлять під сумнів правильність рішення суду першої інстанції доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо неповного з'ясування судом обставин, які мають значення для справи, оскільки довідка лікаря-стоматолога ПП «Здравія СТ» про вартість лікування на суму 4000 грн., яка на думку апелянта, була безпідставно не долучена до матеріалів справи, була приєднана до матеріалів справи під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

При цьому, даючи оцінку даному доказу, колегія суддів приходить до переконання, що дана довідка не підтверджує необхідність лікування на суму 4000 грн., так як у ній відсутня дата, місце її складання, не конкретизовано обсяг стоматологічних робіт, вартість відповідних матеріалів, не наведений детальний розрахунок проведення лікувальних робіт.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо неправильності рішення суду в частині розміру судових витрат на правову допомогу.

Так, як уже зазначалося, суд вірно стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1088 грн. компенсації витрат на правову допомогу з урахуванням часу участі адвоката позивача Ошеки О.А. у судових засіданнях.

Як роз'яснено у п.48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Однак, матеріалами справи підтверджено лише участь адвоката Ошеки О.А. у судових засіданнях, але відсутній розрахунок надання правової допомоги позивачу поза судовими засіданнями, а тому за відсутності вказаного розрахунку у суду першої інстанції не було підстав для відшкодування витрат на правову допомогу у більшому розмірі.

Щодо стягнення судових витрат на оплату таксі адвоката Ошеки О.А. необхідно зазначити, що суд вірно зазначив про те, що представником позивача жодним чином не обґрунтовано використання саме такого виду транспорту, як таксі, за наявності регулярного автобусного сполучення між населеними пунктами.

Крім того, згідно положення ст. 85 ЦПК України витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Отже, правові підстави для відшкодування позивачу витрат, пов'язаних з явкою його представника до суду відсутні.

Безпідставними є посилання апеляційної скарги з приводу того, що у оскаржуваному рішенні не зазначено мотивів, щодо відмови у стягненні компенсації витрат на оплату добових представнику позивача адвокату Ошеці О.А., оскільки дані вимоги не були обґрунтовані у суді першої інстанції та дане питання про стягнення добових в складі судових витрат стороною позивача не ставилося.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги - відсутні.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 314, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 26 січня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя: В.П. Пікуль

Судді: О.О. Панченко

О.В. Прядкіна

З оригіналом згідно

суддя В.П. Пікуль