АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/5259/15 Головуючий 1 інстанції - Єрмак Н.В.
Справа № 643/5176/15-ц Доповідач Кірсанова Л.І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Кірсанової Л.І.

суддів: Трішкової І.Ю., Крилової Т.Г.

за участю секретаря - Асєєвої В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 08 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю та вселення,-

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні власнісністю та вселення. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що йому на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 25 травня 2013 року на праві власності належить 7/12 частин квартири АДРЕСА_1. Відповідач перешкоджає йому користуватися вказаною часткою квартири шляхом заміни замків вхідних дверей та не надає можливості зареєструвати рішення суду про визнання за позивачем права власності на частину спірної квартири. У зв»язку з чим просить зобов»язати відповідача не чинити йому перешкод у користуванні належною йому часткою квартири АДРЕСА_2, надати ключі від замків вхідних дверей, вселити позивача в спірну квартиру та стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 08 червня 2015 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення районного суду та прийняти нове рішення про задоволення його позову. В обгрунтування апеляційної скарги посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, незаконність та необґрунтованість рішення суду. Вказує на те, що незважаючи на те, що відповідач в судове засідання не з»явилася, судом не було вирішено питання про заочний розгляд справи. Не вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Вказує на те, що в підтвердження того, що відповідач чинить йому перешкоди в користуванні квартирою він надав суду протокол про звернення до міліції у зв»язку з тим, що відповідачка не впускає його до квартири. Тому вважає, що він надав докази в підтвердження позову, а суд безпідставно відмовив в задоволенні позовних вимог, чим порушив його право власності.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте зазначені вимоги закону залишилися поза увагою суду першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем в порушення вимог ст. 60 ЦПК України, не надано суду доказів на підтвердження своїх позовних вимог. Докази, надані позивачем - копії паспорту позивача та ідентифікаційного коду висновків суду не спростовують.

Судова колегія не може погодитися з вказаним висновком суду першої інстанції, так як він не відповідає обставинам справи, добутим у справі доказам та вимогам закону.

Матеріали справи свідчать, відповідно рішення Московського районного м. Харкова від 08.12.2014 року позивач є власником 7/12 часток кватири № 3 по вул. Уборевича, 44-Г в м. Харкові . Вказане рішення набуло чинності.

З позовної заяви вбачається, що позивач просить зобов»язати відповідача не чинити йому перешкод у користуванні належною йому часткою квартири № З по вул.. Уборевича, 44-Гв м. Харкові, надати ключі від замків вхідних дверей та вселити позивача в спірну квартиру.

Спірною є двокімнатна квартира. Позивач зареєстрований у вказаній квартирі, що вбачається з копії паспорту ( а. с.9). Відповідачка ОСОБА_2 є його дочкою.

Судова колегія знаходить необґрунтованим висновок суду першої інстанції, що позивачем в порушення вимог ст. 60 ЦПК України, не надано суду доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

З пояснень позивача вбачається, що відповідач чинить йому перешкоди в користуванні квартирою, змінила замок на вхідній двері, не впускає його до квартири.

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що за позивачем зареєстровано право власності на 7/12 часток спірної квартири. В зв»язку з тим, що відповідачка чинить йому перешкоди в користуванні квартирою він звертався дільничого інспектора Московського РО ГУМВС.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Ч. 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїми майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

В зв»язку з наведеним суд першої інстанції зробив необґрунтований висновок, що позивач не надав суду доказів в підтвердження позовних вимог.

Згідно ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи наведені обставини, досліджені докази, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції зробив необґрунтований висновок, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів в підтвердження позовних вимог.

Відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки рішення ухвалено на користь позивача, судові витрати стягуються з відповідача.

Виходячи з наведеного колегія суддів, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що згідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, 309, 313,314,316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 08 червня 2015 року скасувати, постановити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод у користуванні власністю- квартирою №3 будинку 44 Г по вулиці Уборевича в місті Харкові, надати йому ключі від замків вхідних дверей вказаної квартири.

Вселити ОСОБА_1 в квартиру № 3 у будинку 44 Г по вулиці Уборевича в місті Харкові.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 365 грн. 40 коп..

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ: СУДДІ: