Провадження №2/761/5727/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

23 червня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Юзьковій О.Л.

при секретарі Іовенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк «Фінанси і Кредит» про стягнення коштів, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення коштів. Позовні вимоги мотивував тим, що 15 грудня 2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір-заява банківського вкладу №300937/78725/370-14. За умовами цього договору на строк з 15.12.2014 року по 20.12.2015 року позивач внесла 2 561,10 дол. США. із щомісячною виплатою відсотків в розмірі 13,5 % річних. Крім того, 15.01.2015 року між позивачем та АТ «Фінанси та Кредит» було укладено договір-заяву №300937/4377/1-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на один місяць на суму 923,51 дол. США із щомісячною виплатою у розмірі 10 % річних. Також, 12.02.2015 року, між сторонами було укладено договір-заяву №300131/171518/1-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на один місяць на суму 8 086,39 дол. США із щомісячною виплатою у розмірі 8 % річних. Після закінчення дії договорів №300937/4377/1-15 та №300131/171518/1-15, позивач неодноразово звертався до АТ «Банк «Фінанси та Кредит»із заявами про повернення коштів з депозитних рахунків та нарахованих відсотків, проте відповідач не повернув позивачу кошти в повному обсязі, що знаходяться на вищевказаних рахунках. Враховуючи викладене позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості по договору-заяві № 300937/78725/370-14 достроково, та стягнути грошові кошти по договору-заяві № 300937/4377/1-15 та договору-заяві №300131/171518/1-15, що загалом становить 15 601,55 дол. США, що в перерахунку на гривню за офіційним курсом НБУ станом на день подачі позову становить 328 869 грн. 46 коп., а також 1000,00 грн. на правову допомогу.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, направ на адресу суду заяву у якій просив розглядати справу у його відсутність, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі не подавав.

Суд, керуючись положеннями ст. ст. 169,224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача на підставі наявних в справі доказів, ухваливши заочне рішення, отримавши на це згоду представника позивача.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Встановлено, що 15 грудня 2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір-заява банківського вкладу №300937/78725/370-14. За умовами цього договору на строк з 15.12.2014 року по 20.12.2015 року позивач вніс 2 561,10 дол. США. з процентною ставкою 13,50 % річних.

15.01.2015 року між сторонами було укладено договір-заяву №300937/4377/1-15. За умовами договору позивач вніс на розрахунковий рахунок відповідача суму грошових коштів у розмірі 923,51 дол. США зі сплатою 10 % річних за користування депозитом, він укладався строком на один місяць з 15.01.2015 року по 15.02.2015 року.

Крім того, 12.02.215 року між сторонами було укладено договір-заяву №300131/171518/1-15. За умовами даного договору позивач вніс на розрахунковий рахунок відповідача суму грошових коштів у розмірі 8 086,39 дол. США зі сплатою 8 % річних за користування депозитом, він укладався строком на один місяць з 12.02.2015 року по 12.03.2015 року.

Внесення позивачем коштів на депозитний рахунок відповідача підтверджується меморіальним валютним ордером № 14930523 від 15.12.2014, меморіальним валютним ордером № 15184252 від 15.01.2015 року та меморіальним валютним ордером № 32925 від 12.02.2015 року.

Також встановлено, що 04.03.2015 року, 05.03.215 року та 12.03.2015 року позивач звертався до АТ «Банк «Фінанси та Кредит» з відповідними заявами про видачу вкладу.

Як свідчать матеріали справи, вимоги ОСОБА_1 було задоволено банком частково, а саме виплачено позивачу суми у розмірі 6,00 доларів США та 38,00 доларів США.

За положеннями ч.1 ст. 1060 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Відповідно до ст. 1075 Цивільного кодексу України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час.

Згідно до копій заяв направлених позивачем на адресу АТ «Банк «Фінанси та Кредит», вбачається прохання повернути позивачу вклад з нарахованими відсотками на нього по вищевказаним рахункам відкритим відповідно до вище укладених договорів.

Доказів, які б свідчили про виконання банком взятих на себе зобов'язань за договорами під час розгляду справи отримано не було.

Відповідно до п.2 договору-заяви банківського вкладу № 300937/78725/370-14 банк відкриває на ім'я вкладника рахунок для виплати відсотків № НОМЕР_1.

Відповідно до п.2 договору-заяви банківського вкладу № 300937/4377/1-15 банк відкриває на ім'я вкладника рахунок для виплати відсотків № НОМЕР_2.

Відповідно до п.2 договору-заяви банківського вкладу № 300131/1715118/1-15 банк відкриває на ім'я вкладника рахунок для виплати відсотків № НОМЕР_3.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Враховуючи вищевикладене, в судовому засіданні знайшли своє підтвердження вимоги позивача про стягнення з відповідача суму депозитного вкладу у розмірі 2 561,10 дол. США та заборгованості по відсотках в період з 15.12.2014 ропу по 07.05.2015 року у розмірі 134,42 дол. США по договору-заяві №300937/78725/370-14; суму депозитного вкладу у розмірі 923,51 дол. США та заборгованість по відсотках за період з 15.01.2015 року по 07.05.2015 року у розмірі 28,00 дол. США. по договору-заяві №300937/4377/1-15; суму депозитного вкладу у розмірі 8 086,39 дол. США та заборгованість по відсотках за період з 12.02.2015 року по 07.05.2015 року у розмірі 150,45 дол. США по договору-заяві №300131/171518/1-15, за винятком коштів у розмірі 44,00 дол. США, які були сплачені відповідачем добровільно.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Щодо стягнення 3% річних по Договору банківського вкладу № 300937/52714/3-14 необхідно зазначити, що так як відповідач прострочив виконання умов Договору банківського вкладу № 300937/52714/3-14 за період часу з 11.12.2014 року по 23.03.2015 року (103 дні), з відповідача підлягає стягненню сума трьох відсотків річних (на суму залишку коштів на рахунку) за час невиконання ним взятих на себе зобов'язань за період часу з 11.12.2014 року по 23.03.2015 року, в розмірі 4,23 дол. США, так як кошти на вищевказаний рахунок було зараховано в іноземній валюті, а саме в доларах США.

Зважаючи на те, що відповідач прострочив виконання умов Договору банківського вкладу № 300937/77319/3-14 за період часу з 11.03.2015 року по 23.03.2015 року (13 днів), з відповідача підлягає стягненню сума трьох відсотків річних (на суму залишку коштів на рахунку) за час невиконання ним взятих на себе зобов'язань за період часу з 11.03.2015 року по 23.03.2015 року, в розмірі 7,79 дол. США, так як кошти на вищевказаний рахунок було зараховано в іноземній валюті, а саме в доларах США.

В частині ж стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних витрат по договору-заяві № 300937/78725/370-14 в розмірі 927,11 дол. США, по договору-заяві №300937/4377/1-15 в розмірі 306,60 дол. США та по договору-заяві № 300131/171518/1-15 в розмірі 2 434,00 дол. США, суд вважає за необхідне відмовити в даній частині, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, договір банківського рахунку сторонами було укладено у доларах США, а оскільки індекс інфляції - це покажчик характеристики динаміки загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлені в національній валюті - гривні, норма ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленої інфляції поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке визначено договором у гривні.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України (висловленої під час розгляду справи №6-113цс 14) нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Також представник позивача просив суд стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у сумі 1000,00 грн.

Правову допомогу, відповідно до приписів ст. 56 ЦПК України, може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Особа, зазначена в частині першій цієї статті, має право: знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

Вимога представника позивача про стягнення з відповідача таких витрат задоволенню не підлягає, оскільки, ОСОБА_2, не допускався до участі справи за заявою позивача в якості особи яка надає правову допомогу в розумінні положень ч. 2 ст. 56 ЦПК України.

За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму грошових коштів за договорами-заявами № 300937/78725/370,№300937/4377/1-15 та № 300131/171518/1-15 з урахуванням відсотків за користування грошовими коштами та 3 % річних від суми боргу, що загалом становить 11 977,84 дол. США.

Судові витрати суд розподіляються судом відповідно до ст.88 ЦПК України, зважаючи на суму стягнення та офіційний курс валют НБУ на 07.05.2015 р.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 509, 526, 1058, 1060 ЦК України та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 64, 88, 179,208, 209, 212-215, 223-226, 228, 232, 294, 296 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Банк «Фінанси і Кредит» на користь ОСОБА_1 11 977, 84 доларів США.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути Акціонерного товариства «Банк «Фінанси і Кредит» в дохід держави судовий збір 2 508 грн. 48 коп.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач, який не був присутнім в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку.

Суддя