Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/1759/15 Головуючий у 1-й інстанції: Міросєді А.І.
Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

Суддів: Трофимової Д.А.

Дзярука М.П.

При секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про витребування майна з чужого незаконного володіння, стягнення вартості безпідставно набутого майна,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з вищевказаним позовом, який в ході розгляду справи було уточнено.

В обґрунтування позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 зазначали, що з липня 2007 року вони проживали разом однією сім'єю з ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1, займалися домашнім господарством, вирощували сільськогосподарські культури, тримали худобу.

Протягом 2012-2013 років ОСОБА_3 придбала за власний кошт техніку та приладдя, які необхідні для господарства, а саме: мотопомпу, сварку, навісне обладнання для мотоблоку, мотоблок, косу, компресор на загальну суму 16 360 грн. Зазначеним майном користувалась їх родина. Оскільки земельна ділянка, яка належала ОСОБА_7 та все домашнє господарство знаходилось за адресою: АДРЕСА_2, за місцем проживання відповідача, все придбане ОСОБА_3 майно знаходилось за вказаною адресою і знаходиться там по теперішній час.

У грудні 2013 року ОСОБА_4 отримала від СФГ "АКС" орендну плату в натуральному вигляді: пшеницю в кількості 500 кг вартістю 900 грн. та ячмінь в кількості 500 кг вартістю 950 грн. Вказане зерно було переміщено за місцем знаходження домашнього господарства - АДРЕСА_2, за місцем проживання відповідача.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер, після його смерті позивачі звернулись до відповідача з проханням передати належне їм майно, проте останній відмовився.

Посилаючись на зазначені обставини, позивачі на підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 321, 387, 1212, 1213 ЦК України просили суд:

- витребувати у ОСОБА_6 належне ОСОБА_3 на праві власності рухоме майно, а саме: мотопомпу, сварку, навісне обладнання для мотоблоку, мотоблок, б/косу, компресор;

- зобов'язати ОСОБА_6 передати ОСОБА_3: мотопомпу, сварку, навісне обладнання для мотоблоку, мотоблок, б/косу, компресор;

- витребувати у ОСОБА_6 належне ОСОБА_4 на праві власності рухоме майно, а саме: зерно пшениці в кількості 500 кг, зерно ячменю в кількості 500 кг;

- зобов'язати ОСОБА_6 передати ОСОБА_4: зерно пшениці в кількості 500 кг, зерно ячменю в кількості 500 кг.

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 подала заяву про збільшення розміру позовних вимог (а.с. 27), в якій зазначала, що крім майна, вказаного нею раніше, нею також протягом 2012-2014 років було придбано у власність: мототяпку "Геркулес", ножі на косу роторну, хрестовину на автомобіль, фари в кількості 2-х штук, дві банки тосолу, кришку клапанів, радіатор водяний, стартер, акумулятор-90, вихлопну трубу, редуктор газовий, диски на автомобіль в кількості 2-х штук, шини в кількості 4-х штук, диски в кількості 4-х штук, покришки передні в кількості 2-х штук, рульове колесо, покришки задні, верхній вал навіски в зборі на загальну суму 39 930 грн.

З урахуванням викладеного ОСОБА_3 просила суд:

- витребувати у ОСОБА_6 належне їй на праві власності рухоме майно, а саме: мотопомпу, сварку, навісне обладнання для мотоблоку, мотоблок, б/косу, компресор, мототяпку "Геркулес", ножі на косу роторну, хрестовину на автомобіль, фари в кількості 2-х штук, дві банки тосолу, кришку клапанів, радіатор водяний, стартер, акумулятор-90, вихлопну трубу, редуктор газовий, диски на автомобіль, шини в кількості 4-х штук, диски, покришки передні в кількості 2-х штук, рульове колесо, покришки задні, верхній вал навіски в зборі;

- зобов'язати ОСОБА_6 передати їй: мотопомпу, сварку, навісне обладнання для мотоблоку, мотоблок, б/косу, компресор, мототяпку "Геркулес", ножі на косу роторну, хрестовину на автомобіль, фари в кількості 2-х штук, дві банки тосолу, кришку клапанів, радіатор водяний, стартер, акумулятор-90, вихлопну трубу, редуктор газовий, диски на автомобіль, шини в кількості 4-х штук, диски, покришки передні в кількості 2-х штук, рульове колесо, покришки задні, верхній вал навіски в зборі.

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 подала заяву про уточнення позовних вимог (а.с. 66), в якій зазначала, що за адресою: АДРЕСА_2, збереглася лише частина її майна, а саме: вихлопна труба, покришки задні в кількості 2-х штук, покришки передні в кількості 2-х штук, верхній вал навіски в зборі, рульова колонка, шини в кількості 2-х штук.

Решта майна на загальну суму 14 470 грн. зникло і повернути його не має жодної можливості.

З огляду на викладене, остаточно уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_3 просила суд:

- витребувати у ОСОБА_6 належне їй на праві власності рухоме майно, а саме: вихлопну трубу на трактор, шини в кількості 2-х штук, покришки передні на трактор в кількості 2-х штук, рульову колонку, покришки задні на трактор, верхній вал навіски в зборі;

- зобов'язати ОСОБА_6 передати їй: вихлопну трубу на трактор, покришки на автомобіль "НИВА" в кількості 2-х штук, покришки передні на трактор в кількості 2-х штук, рульову колонку на трактор, покришки задні на трактор в кількості 2-х штук, верхній вал навіски в зборі;

- стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 14 470 грн. в рахунок відшкодування вартості безпідставно набутого майна, яке не можливо повернути в натурі.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просять рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 повністю, а позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити частково в частині витребування у відповідача 500 кг ячменю.

Сторони, їх представники до апеляційного суду не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у надісланій апеляційному суду письмовій заяві просять розглядати справу за їх відсутності. Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, така неявка сторін, їх представників не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Справа розглянута у відсутність осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За положеннями ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія перевіряє зазначене рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За положеннями ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ст. 387 ЦК України).

За змістом ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Костянтинівка Донецької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_2 (а.с. 14).

На момент смерті ОСОБА_7 разом із дружиною - ОСОБА_9, сином - ОСОБА_6, донькою - ОСОБА_10 був зареєстрований АДРЕСА_2, що вбачається з довідки виконкому Іванопільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області від 04.09.2014р. (а.с. 34).

Згідно довідки виконкому Іванопільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області ОСОБА_3 мешкала разом із ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1, по день смерті останнього, вели спільне господарство (а.с. 63).

Відповідно до наданих позивачем ОСОБА_3 копій товарних чеків № б/н, нею було придбано: 20.05.2013 року - мотопомпу вартістю 1590 грн., 20.03.2013 року - зварювальний апарат вартістю 1800 грн. (а.с. 10); 12.11.2012 року - навісне обладнання для мотоблоку вартістю 2500 грн., 12.11.2012 року - мотоблок вартістю 8000 грн., 15.08.2012 року - б/косу вартістю 1150 грн., 07.10.2013 року - компресор вартістю 1320 грн. (а.с. 11); 15.07.2013 року - ножі для коси роторної вартістю 350 грн., 20.03.2014 року - 2 фари загальною вартістю 500 грн., 30.04.2014 року - мототяпку "Геркулес" вартістю 1900 грн., 30.09.2013 року - хрестовину вартістю 250 грн. (а.с. 28); 09.09.2013 року - кришку клапанну вартістю 650 грн., 10.04.2013 року - стартер вартістю 2500 грн., 20.10.2012 року - акумулятор-90 вартістю 1100 грн., 14.03.2014 року - тосол загальною вартістю 500 грн., 30.11.2013 року - радіатор водяний вартістю 2700 грн., 10.05.2013 року - вихлопну трубу вартістю 260 грн. (а.с. 29); 30.08.2013 року - 2 диски загальною вартістю 720 грн., 17.06.2012 року - 2 покришки передні загальною вартістю 5000 грн., 25.05.2013 року - редуктор газовий вартістю 1500 грн., 10.03.2014 року - 4 шини загальною вартістю 1600 грн. та 4 диски загальною вартістю 1000 грн. (а.с. 30), 21.08.2012 року - 2 покришки задні загальною вартістю 14000 грн., 20.11.2013 року - верхній вал навіски в зборі вартістю 3500 грн., 03.04.2012 року - рульову колонку вартістю 1900 грн. (а.с. 31).

Згідно довідок КФХ "АКС" позивач ОСОБА_4 отримала у грудні 2013 року 500 кг пшениці та 500 кг ячменю, померлий ОСОБА_7 отримав у грудні 2013 року 1000 кг пшениці та 1000 кг ячменю, ОСОБА_9 (дружина померлого ОСОБА_7) отримала у 2013 році 500 кг пшениці та 500 кг ячменю, а в 2014 році 500 кг пшениці та 500 кг ячменю (а.с. 12, 35, 52, 69).

Відповідачу ОСОБА_6 належить трактор "МТЗ-82", реєстраційний номер НОМЕР_1, 1991 року випуску, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію машини (а.с. 68).

Отже, судом встановлено і це підтверджується наданими позивачами доказами, що останнім належить на праві власності зазначене у позові майно.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивачі за власним розсудом обирають спосіб захисту.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції правильно вважав, що позивачами не надано переконливих, належних та допустимих доказів, що саме відповідач ОСОБА_6 порушив їх право власності. Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції зроблений на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів і в повній мірі відповідає вимогам закону.

Так, за ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналогічним чином питання обов'язків доказування і подання доказів регулює ст. 60 ЦПК України, за якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За ст. 11 ЦПК України про диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Виходячи з цих положень закону, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що згідно акту обстеження від 13.11.2014р. за адресою: АДРЕСА_2, було виявлено: вихлопну трубу, шини на трактор, верхній вал навіски, рульову колонку, тосол 5 л., ячмінь приблизно 3 т, 2 шини на автомобіль "НИВА" не спростовують висновків суду, оскільки вказаний акт не доводить факту порушення відповідачем права власності позивачів.

Доводи апеляційної скарги про невірне дослідження і оцінку доказів спростовані під час апеляційного розгляду справи.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки є повторенням обставин, якими позивачі обґрунтовували свої позовні вимоги, всебічна оцінка яким була дана судом першої інстанції, і зводяться лише до особистої незгоди з висновками суду щодо їх оцінки.

Докази та обставини, на які посилаються позивачі в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23 грудня 2014 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: