Справа № 734/1705/15-ц Провадження № 22-ц/795/1496/2015 Категорія - цивільнаГоловуючий у I інстанції -Бригинець М. М. Доповідач - Боброва І. О.
У Х В А Л А

22 липня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіБобрової І.О.,
суддів:Євстафіїва О.К., Тагієва С.Р.,
при секретарі:Зіньковець О.О.,
за участю:позивача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу судді Козелецького районного суду Чернігівської області від 22 червня 2015 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, Петрівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинно збудованого нерухомого майна та скасування рішення виконкому сільської ради,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить ухвалу судді Козелецького районного суду Чернігівської області від 22 червня 2015 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Ухвалою судді Козелецького районного суду Чернігівської області від 22 червня 2015 року відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, Петрівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинно збудованого нерухомого майна та скасування рішення виконкому сільської ради.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ухвала судді постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Судом, на думку апелянта, не враховано роз'яснення, викладені в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ».

В судовому засіданні апелянт підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що спори фізичних чи юридичних осіб із органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності, належать до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, а тому судовий розгляд справи має відбуватися в порядку адміністративного судочинства.

Проте з таким висновком районного суду погодитись не можна.

Обґрунтовуючи свій позов, ОСОБА_5 послався на порушення його прав як землевласника, оскільки відповідач ОСОБА_6 розмістила свою прибудову на його земельній ділянці без його дозволу, а Петрівська сільська рада прийняла рішення про узаконення цієї прибудови за заявою, яку він не подавав.

Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів, зокрема: визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ст.15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Пунктами 6, 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз'яснено, що при вирішенні питань, пов'язаних із компетенцією судів у спорах, що виникають із земельних відносин, судам слід ураховувати роз'яснення, викладені в пунктах 2 і 3 постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», а також Рішенням КСУ від 01.04.2010 року № 10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень ч.1 ст.143 Конституції України, пунктів "а", "б", "в", "г" ст.12 ЗК України, п.1 ч.1 ст.17 КАС України. При цьому суди мають виходити з того, що згідно зі ст.13, 14 Конституції України, статтями 177, 181, 324 і главою 30 ЦК України земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, а держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах із метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок. Отже, суд має з'ясувати, є спір приватноправовим або публічно-правовим; чи виник спір із відносин, урегульованих нормами цивільного права, чи пов'язані ці відносини зі здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності; чи виник спір щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень при реалізації ним управлінських функцій у сфері земельних правовідносин.

Земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 5 ЗК України). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства.

Як зазначалося вище, зі змісту позовної заяви вбачається, що спірні правовідносини виникли у зв'язку із прийняттям 10.09.2011 Петрівською сільською радою рішення № 48 про надання дозволу ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на узаконення переобладнання одноквартирного будинку в двоквартирний, а також раніше побудовану прибудову «а» розміром 5,0х5,0 ОСОБА_6 та переобладнання кухні площею 32,1 м. в житлову кімнату ОСОБА_5 в АДРЕСА_1.

Позивач вказує на те, що рішення прийнято за заявою, з якою він не звертався, крім того, даним рішенням були порушені його права як власника земельної ділянки, на якій ця прибудова розміщена.

Таким чином, предметом спору є право на користування та володіння ОСОБА_5 земельною ділянкою, тому висновок районного суду про те, що спір не підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, є помилковим.

Враховуючи наведене, ухвала судді першої інстанції підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.307, п.3 ч.1ст.312, ст. 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу судді Козелецького районного суду Чернігівської області від 22 червня 2015 року скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає

Головуючий:Судді: