Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Фарятьєв С.О.
Справа № 409/1301/15-ц
Провадження № 22ц/782/331/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого судді Фарятьєва С.О.

суддів Луганської В.М., Коновалової В.А.

при секретарі Козубської А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Білокуракинського районного суду Луганської області від 28 травня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 і ОСОБА_3 до Олексіївської сільської ради і ОСОБА_4 про визнання права власності на споруду ангару,-

В с т а н о в и л а:

Ухвалою Білокуракинського районного суду Луганської області від 28 травня 2015 року у відкритті провадження по справі за позовом ОСОБА_2 і ОСОБА_3 до Олексіївської сільської ради і ОСОБА_4 про визнання права власності на споруду ангару відмовлено на підставі п.2 ч.2 ст.122 ЦПК України.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду 1-ої інстанції, позивачка звернулась з апеляційною скаргою на неї, в якій просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для розгляду по суті, посилаючись на те, що суд порушив норми процесуального права і дійшов невірних висновків, які не відповідають дійсним обставинам по справі.

Відповідач в особі Олексіївської сільської ради про місце, день та час розгляду справи в апеляційному суді був повідомлений своєчасно та належним чином, просив суд розглянути справу без його участі та вирішити питання у відповідності до вимог чинного законодавства.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

В силу ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно зі ст.3 ч.1 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності із вимогами ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відмовляючи у відкритті провадження по справі, суд першої інстанції послався на те, що раніше позивачка в інтересах свого чоловіка, який на теперішній час помер, зверталася до суду із вказаним позовом. Відповідачем по справі був ОСОБА_4, а предметом спору був той же ангар, тобто є таке, що набрало сили рішення суду між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Однак погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна.

Відповідно до вимог п.2 ч.2 ст.122 ЦПК України, суддя дійсно відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало сили рішення суду між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Звертаючись до суду з даною позовною заявою позивачі вказали, що правовою підставою для визнання за ними права власності на споруду у вигляді ангару та ворохоочисної машини ОВС-25, що устаткуванням спороди ангару, є правові документи, прийняті співвласниками КСП «Шлях Леніна», відповідно до яких ангар було включено до пайового фонду КСП «Шлях Леніна» для розпаювання, і вирішено передати це майно їм на праві спільної часткової власності. Проте суд першої інстанції певної уваги на зазначене не звернув і не перевірив у повному обсязі такі твердження позивачів.

З доданих до позовної заяви позивачів матеріалів вбачається, що рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 16 листопада 2009 року позовні вимоги ОСОБА_4 до СТОВ «Надія» про визнання права власності на нерухоме майно, а саме споруду ангару, розташованого у с. Олексіївка Білокуракинського району Луганської області по вул. Молодіжна, буд. 42 було задоволено.

На підставі цього рішення суду за ОСОБА_4 було визнано право власності на споруду ангару, розташованого у с. Олексіївка Білокуракинського району Луганської області по вул. Молодіжна, буд. 42 і 15 грудня 2009 року ОСОБА_4 отримав свідоцтво про право власності на це нерухоме майно.

Ухвалою апеляційного суду Луганської області від 22 лютого 2010 року зазначене рішення суду першої інстанції було скасоване з процесуальних підстав і справу було передано на новий розгляд до того ж суду в іншому складі.

При новому розгляді справи у задоволенні вищевказаного позову ОСОБА_4 до СТОВ «Надія» а також зустрічного позову ОСОБА_5 (чоловіка ОСОБА_2М.) до ОСОБА_4 і СТОВ «Надія» про визнання права власності на 97,87% споруди ангару і позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 і СТОВ «Надія» про визнання права власності на 2,13% частини споруди ангару рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 06 травня 2011 року, залишеним ухвалою апеляційного суду Луганської області від 20.09.2011 року без змін, у задоволенні позовних вимог як ОСОБА_4, так і ОСОБА_5 та ОСОБА_3В було відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.01.2012 року зазначені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій було залишено без змін.

Проте ОСОБА_4, незважаючи на судові рішення про відмову йому у визнанні за ним права власності на нерухоме майно у вигляді ангару, продовжував користуватися спорудою ангару.

Тому ОСОБА_2 в інтересах свого чоловіка ОСОБА_5 звернулась до суду за заявою про поворот виконання рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 16 листопада 2009 року і ухвалою суду від 11 червня 2012 року цю заяву було задоволено та допущено поворот виконання зазначеного рішення суду за позовом ОСОБА_4 до СТОВ «Надія» про визнання права власності на нерухоме майно і було скасовано реєстрацію права власності на споруду ангару, розташованого у с.Олексіївка Білокуракинського району Луганської області по вул. Молодіжна, буд. 42 на імя ОСОБА_4 Зазначена ухвала набрала чинності 18.06.2012 року.

12 листопада 2012 року ОСОБА_5 (чоловік позивачки) помер.

25 листопада 2013 року ОСОБА_2 звернулась до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до КП «Білокуракинське районне бюро технічної інвентаризації» (БТІ), Реєстраційної служби «Білокуракинського районного управління юстиції у Луганській області, 3-тя особа ОСОБА_4, в якому просила визнати незаконним та скасувати рішення від 15 грудня 2009 року КП «Білокуракинське районне БТІ» про реєстрацію в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно права приватної власності на споруду ангару, розташованого у с.Олексіївка Білокуракинського району Луганської області по вул. Молодіжна, буд. 42 на імя ОСОБА_4, визнати незаконними дії БТІ, що полягають у поновленні реєстрації у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно права приватної власності на спірну спору ангару на імя ОСОБА_4, зобовязати Реєстраційну службу «Білокуракинського районного управління юстиції у Луганській області внести запис до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно про відсутність права власності на споруду вказаного ангара.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2014 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 було відмовлено повністю.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2014 року постанову Луганського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2014 року скасовано.

Позов ОСОБА_2 до КП «Білокуракинське районне БТІ», Реєстраційної служби «Білокуракинського районного управління юстиції у Луганській області, 3-тя особа ОСОБА_4 про визнання незаконними дій, скасування рішення від 15.12.2009 року та зобовязання вчинити певні дії задоволено частково.

Суд скасував рішення КП «Білокуракинське районне БТІ» від 15.12.2009 року про реєстрацію в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно права приватної власності на споруду ангару за адресою: Луганська область, Білокуракинський район с.Олексіївка вул. Молодіжна, буд. 42 на імя ОСОБА_4

Зобовязав Реєстраційну службу «Білокуракинського районного управління юстиції у Луганській області внести запис до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно про скасування рішення КП «Білокуракинське районне БТІ» від 15.12.2009 року про реєстрацію в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно права приватної власності на споруду ангару за адресою: Луганська область, Білокуракинський район с.Олексіївка вул. Молодіжна, буд. 42 на імя ОСОБА_4

В іншій частині позовних вимог відмовив.

Тобто з вищенаведеного вбачається, що позов позивачами було предявлено з інших підстав, які наявні на цей час, і які раніше судом не розглядались, а також до однієї із осіб, а саме до Олексіївської сільської ради, до якої позивачі раніше з позовом не звертались і ОСОБА_4 власником спірної спороди ангару на теперішній час не є.

Проте, незважаючи на зазначене суд першої інстанції, як зазначалось вище, своєю ухвалою відмовив у відкритті провадження по справі, що було зроблено ним поспішно

Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Крім того, відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних

свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спор щодо його прав та обов`язків цивільного характеру, чого суд першої інстанції до уваги також не прийняв.

Тому посилання суду першої інстанції на п.2 ч.2 ст.122 ЦПК України судова колегія вважає безпідставним, в звязку з чим ухвала суду підлягає скасуванню, а справа поверненню у той же суд для нового вирішення питання у встановленому законом порядку.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312 ч.1 п.3, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Білокуракинського районного суду Луганської області від 28 травня 2015 року скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає чинності негайно, однак може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги протягом 20-ти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: