Справа № 460/1557/2010 Головуючий у 1 інстанції: Тесля Б.І.
Провадження № 22-ц/783/2636/15 Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г., Савуляка Р.В.

за участі секретаря: Щербая В.П.

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 05 жовтня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Яворівської державної нотаріальної контори про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, -

встановила:

Оскарженим рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 05 жовтня 2010 року позов задоволено.

Визначено додатковий строк для прийняття спадщини ОСОБА_5, після смерті батька - ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, 6 місяців з дня вступу рішення у законну силу.

Дане рішення суду оскаржив ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є незаконним та таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що оскільки спадщина відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1, то суд повинен був керуватися нормами права, які передбачені ЦК УРСР від 18 липня 1963 року із змінами та доповненнями. Проте суд, виносячи оскаржуване рішення керувався нормами Цивільного кодексу України, який набрав чинності 01 січня 2004 року чим порушив норми процесуального права. Суд першої інстанції прийняв оскаржене рішення, при цьому не перевірив наявність спадкової справи стосовно спадкодавця, не встановив чи є письмова згода спадкоємця, який прийняв спадщину, на прийняття спадщини позивачем ОСОБА_5, не залучив до участі в справі в якості відповідача особу, яка прийняла спадщину - ОСОБА_7, не залучив до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_3, як власника спірного майна, чим грубо порушив норми процесуального права.

Просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким в заявленому позові відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підтримання апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_2 на заперечення апеляційної скарги, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених позовних вимог законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду в повній мірі не відповідає.

Встановлено, що згідно заповіту від 19 лютого 1987 року, ОСОБА_6, все своє майно заповів своєму синові - ОСОБА_5.

Згідно свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Шутово Яворівського району Львівської області помер ОСОБА_6.

Задовольняючи даний позов і визначаючи додатковий строк позивачу для прийняття спадщини, районний суд виходив з того, що такий з поважних причин у встановлений законом шестимісячний строк не прийняв спадщину після смерті батька.

Однак поза увагою суду залишилась та обставина, що заповіт складено 19 лютого 1987 року, а позивач посилався на норми ЦК України (2004 року), які зворотної дії не мають.

Суду слід було обговорити питання чи поширюється норми ст.1218,1268,1272 ЦК України на дані правовідносини.

Апелянт вказує, що до даних правовідносин слід застосовувати норми нормами права, які передбачені ЦК УРСР від 18 липня 1963 року.

Судова колегія вважає ці посилання підставними, так як норми ЦК України про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, яких не було в ЦК УРСР, на дані правовідносини не поширюються.

При цьому судова колегія враховує, що відповідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.

Отже при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Позивач не звертався з позовом про продовження строку для прийняття спадщини (ст. 550 ЦК УРСР).

Згідно зі ст. 3 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Особа, яка вважає, що її право порушене, самостійно визначає спосіб його захисту, передбачений ст. 16 ЦК України.

Згідно зі ст. 11 ЦПК Українисуд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до свідоцтва ОСОБА_6 та ОСОБА_8 06 серпня 1964 року зареєстрували шлюб (а.с. 25).

Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за законом, ОСОБА_7, як дружина померлого ОСОБА_6, успадкувала 2.11.2001 року будинковолодіння за АДРЕСА_1.

Дане будинковолодіння належало спадкодавцю на підставі свідоцтва про право особистої власності на будинок оволодіння, видане на підставі рішення виконкому Калинівської сільської ради від 18.01.2001 року за №3, зареєстрованого в ЛОБТІ в реєстровій книзі №1, під реєстровим №7.

Відповідно до договору дарування житлового будинку та земельної ділянки від 13 серпня 2010 року, ОСОБА_7 безоплатно передала у власність, ОСОБА_3, житловий будинок НОМЕР_2 по вулиці без назви та земельну ділянку, для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, площею 0,2500 гектарів, в селі Шутове Яворівського району Львівської області з приналежними до нього будівлями та спорудами (а.с. 29).

Даний договір був посвідчений нотаріусом Новояворівської державної нотаріальної контори Львівської області Коцюмбасом С.Й.

З врахуванням вищенаведеного суду першої інстанції слід було вирішити питання щодо притягнення до участі в справі, як відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_7.

На стадії апеляційного розгляду справи процесуальним законодавством не передбачено притягнення до участі в справі, як відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_7.

При таких обставинах з врахуванням наведеного та того, що не притягнуті до участі в даній справі особи чиї права порушені, рішення суду слід скасувати і постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1ч.1ст. 314, ст.315, ст.317 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 05 жовтня 2010 року - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів..

Головуючий: Бермес І.В.

Судді: Мусіна Т.Г.

Савуляк Р.В.