АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Осіяна О.М.,

суддів Деркач Н.М., Красвітної Т.П.,

за участю секретаря Ялової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої злочином, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої злочином, задоволені частково.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 500 грн., на користь держави судовий збір у сумі 243,6 грн.

В апеляційній скарзі позивачка просить задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін із наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2014 року ОСОБА_3 визнана винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Вирок набрав законної сили 15 листопада 2014 року.

Як встановлено судом, 03 червня 2014 року о 22 год. 15 хв. ОСОБА_3, знаходячись на алеї, що розташована на пр. Шахтобудівників в м. Павлограді, побачила, що на ґрунті різких неприязних стосунків між її донькою ОСОБА_4 і ОСОБА_2 виникла сварка, керуючись раптово виниклим умислом, спрямованим на заподіяння тілесних ушкоджень, нанесла ОСОБА_2 тілесні ушкодження в область правої кисті руки, потім знайшла скляну пляшку і кинула її в бік ОСОБА_2 в область спини, після чого зняла своє взуття і нанесла один удар взуттям ОСОБА_2 в область тулуба. Своїми діями, у відповідності до висновку СМЕ № 303 від 17 липня 2014 року у ОСОБА_2 виявлені тілесні ушкодження у вигляді садни та гематоми правого передпліччя, садни правої кисті руки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, вироком суду встановлений факт скоєння відповідачкою злочину і завдання позивачці тілесних ушкоджень і повторному доказуванню, у розумінні ст. 61 ЦПК України, зазначені обставини не підлягають.

Суд визнав, що позивачці діями відповідачки завдана моральна шкода, яка полягає в завданні фізичного болю та стражданнях, ушкодженні здоров'я, а також душевних стражданнях у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї.

Враховуючи вимоги ст.ст. 23, 1167 ЦК України, принципи розумності та справедливості, а також глибину фізичних страждань, суд обґрунтовано визначив розмір моральної шкоди в сумі 500 грн., яка підлягає стягненню з відповідачки на користь позивачки.

При цьому, суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову ОСОБА_2 в частині відшкодування шкоди за втрату золотого ланцюжка, посилаючись на те, що доказів щодо належності позивачці золотого ланцюга розміром 50 см, вагою 12,4 гр., ціною 1488 грн., копії бирки якого знаходяться в матеріалах даної цивільної справи, як і доказів щодо його втрати, позивачкою суду не надано.

Доводи апеляційної скарги позивачки про те, що розмір стягнутої з відповідачки на її користь моральної шкоди в сумі 500 грн. не відповідає принципу розумності та справедливості, - не можуть бути прийняті до уваги, оскільки судом при визначенні розміру грошового відшкодування враховані характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань позивача у відповідності до вимог ст. 23 ЦК України.

Посилання позивачки в апеляційній скарзі на те, що суд необґрунтовано відмовив у задоволенні її позову в частині відшкодування шкоди за втрату золотого ланцюжка, також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки факт належності позивачці та втрати нею золотого ланцюга під час отримання тілесних ушкоджень не підтверджені належними та достовірними доказами у відповідності до вимог ч. 3 ст. 10, ст.ст. 11, 60, 131 ЦПК України.

Крім того, з дослідженого у суді апеляційної інстанції кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, також не вбачається факт втрати належного позивачці золотого ланцюга під час нанесення відповідачкою тілесних ушкоджень.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, а із матеріалів справи вбачається, що передбачені ст. 309 ЦПК України підстави для скасування чи зміни судового рішення відсутні, і оскаржуване рішення судом першої інстанції ухвалене із додержанням норм процесуального права та у відповідності із нормами матеріального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у двадцятиденний строк у касаційному порядку.

Судді: