Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/814/15 Головуючий у 1-й інстанції: Беспалько Т.Д.
Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

Суддів: Трофимової Д.А.

Дзярука М.П.

При секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 04 грудня 2014 року по справі за заявою Комунального підприємства "Вільнянський міськкомунгосп Запорізької області" до ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення грошового боргу,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року КП "Вільнянський міськкомунгосп Запорізької області" звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг в сумі 528,36 грн. та судового збору в розмірі 121,80 грн.

Судовим наказом Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 липня 2014 року стягнуто з ОСОБА_3. на користь КП "Вільнянський міськкомунгосп Запорізької області" заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 528,36 грн. та судовий збір в сумі 121,80 грн. (а.с. 17).

В листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою про скасування судового наказу Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 липня 2014 року (а.с. 21).

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 04 грудня 2014 року заяву ОСОБА_3. про скасування судового наказу від 21 липня 2014 року, виданого за заявою КП "Вільнянський міськкомунгосп Запорізької області" про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг залишено без задоволення (а.с. 37).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 04 грудня 2014 року та постановити нову, якою скасувати судовий наказ від 21 липня 2014 року, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та наявність спору про право.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість судового наказу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги частково, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 293 ЦПК Україниухвала суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про скасування судового наказу не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Згідно з п. 2 ч. 9 ст. 105-1 ЦПК Українисудовий наказ, щодо якого суд прийняв ухвалу про залишення заяви про його скасування без задоволення, може бути оскаржений в апеляційному порядку, встановленому цим Кодексом.

Апелянт в одній апеляційній скарзі оскаржив і ухвалу суду і судовий наказ, що унеможливлювало повернення апеляційної скарги до суду першої інстанції для виконання вимог ч. 2 ст. 293 ЦПК України.

Разом з тим, судова колегія вважає, що з судовим наказом судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 липня 2014 року погодитися не можна, оскільки суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, недоведені обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи.

Судова колегія вважає, що вказані порушення призвели до невірного вирішення справи, а тому суд апеляційної інстанції на підставі ст. 309-1 ЦПК Українискасовує судовий наказ з наступних підстав.

Відповідно до ст. 309-1 ЦПК України, судовий наказ підлягає скасуванню в апеляційному порядку, якщо апеляційний суд встановить відсутність між стягувачем та боржником спірних правовідносин, на основі яких була заявлена вимога, передбачена частиною першою статті 96 цього Кодексу.

Ухвала апеляційного суду про скасування судового наказу є остаточною і оскарженню не підлягає.

Як вбачається з роз'яснень, викладених в п.п. 9, 13, 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження" № 14 від 23 грудня 2011 року, наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 ЦК України).

Якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення (пункт 3 частини першої статті 96 ЦПК), судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

У цьому випадку може бути видано судовий наказ про стягнення не лише суми заборгованості, але й про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. Для їх стягнення суду має бути додано документи, що чітко підтверджують їх розрахунок (у тому числі й розрахунок щомісячних нарахувань), при цьому визначений розмір не потребує додаткової оцінки та дослідження у сукупності з іншими доказами.

Ураховуючи, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, як змінений судовий наказ, так і судовий наказ, щодо якого суд прийняв ухвалу про залишення заяви про його скасування без задоволення, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку за правилами оскарження рішення суду. У касаційному порядку зазначені судові рішення не оскаржуються.

Між тим, з представлених суду апеляційної інстанції матеріалів вбачається, що заявник не надав документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Так, з довідки КП "Вільнянський міськкомунгосп Запорізької області" № 76 від 12.03.2015р. вбачається, що станом на дату видачі судового наказу по особовому рахунку НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 була заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в сумі 352,24 грн.

Крім іншого, ОСОБА_3 посилається на те, що договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій було укладено сторонами 12.10.2012р., а не 01.06.2012р. Проте, з неї стягнуто заборгованість на підставі вказаного договору з 01.06.2012р. по 01.06.2014р.

Отже, як на час розгляду заяви про видачу судового наказу так і на час розгляду заяви про його скасування вбачався спір про право, що слід було врахувати суду першої інстанції.

Враховуючи наведені обставини і спірність правовідносин, колегія суддів вважає можливим скасувати судовий наказ, роз'яснивши, що заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті в позовному провадженні з дотриманням загальних правил щодо пред'явлення позову.

Керуючись ст.ст. 95-106, 303, 307, 309-1, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Судовий наказ Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 липня 2014 року по цій справі скасувати.

Роз'яснити, що заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті в позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: