Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/2086/15 Головуючий у 1 інстанції: Пустовіт З.П.
Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Савченко О.В., суддів Кочеткової І.В. Маловічко С.В.

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ - Ресурси», третя особа - відділ державної автомобільної інспекції з обслуговування м. Бердянська та Бердянського району ГУМВС України в Запорізькій області про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до Державного підприємства МВС України «Інформ-Ресурси», третя особа - відділ ДАІ з обслуговування м. Бердянська та Бердянського району МВ УМВС України в Запорізькій області, в якому просив витребувати у відповідача належний йому автомобіль марки ЗАЗ 1102, державний номер НОМЕР_1.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 січня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

На вказане рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його необґрунтованість, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В позові ОСОБА_2 вказував на неправомірні дії працівників ДАЇ щодо незаконного затримання його автомобілю, оскільки тимчасове затримання транспортного засобу можливе в разі скоєння правопорушень, передбачених ч.ч.1,2,5,6 ст.121,121-1, 126, ч.ч.1-4 ст.130, ст.132-1, 206-1 КупАП, яких він не скоював. Також вказував, що працівниками ДАІ про тимчасове затримання автомобіля не зроблено відмітку в протоколі про адміністративне правопорушення, протокол огляду та затримання автомобілю взагалі не складався. Вважає, що відповідачами протиправно здійснене затримання та постановлення транспортного засобу на спеціальну площадку. Після затримання автомобіля він звертався в різні інстанції з приводу його повернення, зокрема, до ДП МВС «Інформ-Ресурси», однак до теперішнього часу автомобіль йому не повернуто. Тому, посилаючись на ст.ст. 386,387 ЦК України, просив витребувати у відповідачів належний йому автомобіль ЗАЗ 1102, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Відмовляючи в задоволенні цього позову, суд першої інстанції, виходив із того, що матеріалами цивільної справи та матеріалами справи про адміністративне правопорушення доводиться, що дії працівників ДАЇ відповідають вимогам чинного законодавства, а автомобіль не повернуто позивачу через порушення ним самим передбаченого Постановою КМУ порядку.

З такими висновками суду погоджується колегія, оскільки вони грунтуються на повно, ретельно та всебічно досліджених доказах та вимогах норм матеріального права, якими регулюються спірні правовідносини.

Судом встановлено, що 05.07.2014 року приблизно об 11-50 год. ОСОБА_2 керував належним йому автомобілем ЗАЗ 1102, реєстраційний номер НОМЕР_1, по вул. Макарова в м. Бердянську. На перехресті з вул. Штурманською він був зупинений працівниками ДАІ, якими виявлено, що ОСОБА_2 знаходиться за кермом в стані алкогольного сп'янінні.

Після проходження алкотесту в Бердянському ПНД з»ясовано, що ОСОБА_2 дійсно знаходився у стані алкогольного с»яніння, у зв»язку з чим було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та протокол № 722 огляду і тимчасового затримання транспортного засобу ЗАЗ 1102, а сам автомобіль доставлено на спеціальний майданчик, розташований у м. Бердянську, по вул. Мелітопольське шосе, 87-ж.

В протоколі огляду та тимчасового затримання ТЗ, з яким ОСОБА_2 був ознайомлений, останній написав, що грошей в автомобілі не мається. В протоколі про адміністративне правопорушення здійснено помітку про тимчасове затримання транспортного засобу.

Постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29 липня 2014р. ОСОБА_2, враховуючи його перебування на лікарняному та стан здоров»я, було звільнено від адміністративної відповідальності, обмежившись зауваженням. ОСОБА_2 постанову в частині встановлення факту скоєння правопорушення не оскаржував, хоча вказував в ході розгляду адміністративного протоколу, що в стані алкогольного сп»яніння не знаходився, а подібний до цього стан викликано вживанням лікарських препаратів.

Отже всі вищевказані встановлені судом обставини свідчать про безпідставність доводів позовної заяви ОСОБА_2 щодо незаконності дій працівників ДАІ, а саме: про безпідставність складання протоколу і визнання його винним в порушенні п. 2.9 "а" Правил дорожнього руху України; про нескладення протоколу тимчасового затримання транспортного засобу; про невчинення відмітки в протоколі про адміністративне правопорушення щодо тимчасового затримання транспортного засобу.

Не підтвердились також в ході розгляду справи ті доводи ОСОБА_2, що в порушення абз. 2 п. 2 Порядку, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008р. № 1102, працівниками ДАІ незаконно здійснена евакуація транспортного засобу та постановлення його на спеціальний майданчик з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 265-1 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачене, зокрема, як у випадку з ОСОБА_2, ч.1 ст.130 цього Кодексу, працівник Державної автомобільної інспекції тимчасово затримує транспортний засіб шляхом його блокування або доставляє його на зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку (якщо розміщення транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля -евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що після тимчасового затримання транспортного засобу працівник ДАІ зобов'язаний надати можливість повідомити про тимчасове затримання транспортного засобу та своє місцезнаходження іншу особу за власним вибором.

Таким чином, можливість повідомити іншу особу про тимчасове затримання автомобілю виникає після здійснення затримання, а не замість цього, як помилково вважає позивач. І ці обставини правильно встановив суд, зробивши вірний висновк на підставі встановленого.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, за результатами перевірки звернень ОСОБА_2 з приводу незаконності дій працівників ДАІ, направлених до начальника Бердянського МВ ГУМВС України в Запорізькій області та Бердянської міжрайонної прокуратури, порушень вимог чинного законодавства у їх діях встановлено не було.

Що стосується вимог позивача про витребування майна з чужого незаконного володіння, пред'явлених до Державного підприємства МВС України "Інформ-ресурси" встановлено наступне.

Відповідно до ч.4 ст. 265-2 КУпАП після закінчення триденного строку тимчасового затримання транспортного засобу особа має право звернутися за отриманням тимчасово затриманого транспортного засобу. Таке звернення особи є обов'язковим для його виконання незалежно від стадії вирішення справи про адміністративне правопорушення.

В пункті 12 постанови Кабінету Мніністрів № 1102 від 17.12.2008р., якою затверджено "Порядок тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках", визначено, що повернення тимчасово затриманого транспортного засобу, який зберігається на спеціальному майданчику чи стоянці, здійснюється за письмовим зверненням його водія, власника (співвласника) за умови оплати ним витрат, пов'язаних з транспортуванням та зберіганням такого транспортного засобу, та пред'явлення відповідного протоколу про адміністративне правопорушення.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 порушив визначений в п. 12 постанови КМУ порядок повернення тимчасово затриманого автомобілю ЗАЗ 1102, а саме: жодної письмової заяви про повернення свого автомобілю разом із протоколом про адмінправопорушення чи постановою суду до відповідача він не надав, оплату витрат за зберігання ТЗ не здійснив.

При цьому суд обгрунтовано не прийняв до уваги як належний і допустимий доказ заяву (а.с.8) на ім'я директора ДП МВС України "Інформ-Ресурси" про повернення йому автомобіля, оскільки вона датована 19 червня 2014 року, в той час як затримання автомобіля відбулося значно пізніше, а саме: 05 липня 2014 року.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 підтвердив, що з моменту складання протоколу 05.07.2014р. він з письмовою заявою до ДП МВС України «Інформ-Ресурси» не звертався, необхідний перелік документів не надавав, витрати відповідача за транспортування та зберігання автомобілю не сплачував. Пояснив, що йому не було відомо про цей порядок та про те, які документи слід подати, щоб забрати свій автомобіль.

До того ж, в матерілах справи мається підписана ОСОБА_2 заява від 15.08.2014р. на адресу Бердянського МВ УМВС України, що його автомобіль на спецмайданчику був розукомплектований, тому він не бажає його забирати ( а.с. 11).

Інших заяв, датованих пізніше, щодо намагання повернути свій автомобіль матеріали справи не містять.

За таких обставин, суд обгрунтано дійшов висновку про те, що сам позивач, не дотримавшись відповідного, передбаченого чинним законодавством порядку, позбавив себе можливості отримати свій ТЗ зі спеціального майданчику.

Доводи апеляційної скарги не спростовують судових висновків, тому підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення колегія не вбачає, у зв»язку з чим у відповідності до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційну скаргу слід відхилити із залишенням без змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 січня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Савченко О.В.

Судді: Кочеткова І.В.

Маловічко С.В.