Справа № 2-7377/03
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2015 року Рівненський міський суд

під головуванням судді Ковальова І.М.

при секретарі Мізера А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне подання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України відносно ОСОБА_1,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд надійшло подання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України відносно ОСОБА_1.

В судовому засіданні державний виконавець Відділу ДВС Рівненського МУЮ подання повністю підтримала з підстав, викладених у поданні та просить суд його задоволити.

В судове засідання боржник ОСОБА_1 не зявився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином судовою повісткою. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав.

Заслухавши державного виконавця, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що постановою Рівненського міського суду від 8 вересня 2003 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини заробітку, але не менше ? частини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на одну дитину щомісячно, починаючи з 2 вересня 2003 року і до досягнення дитиною повноліття.

08 вересня 2003 року Рівненським міським судом було видано виконавчий лист по справі, який позивачем ОСОБА_2 був предявлений до виконання у відділ ДВС Рівненського міського управління юстиції.

Відповідно до ст.11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобовязаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії, здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розвязання спорів у цій сфері.

Так, п.2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, наявність невиконаних зобовязань, але лише до моменту виконання зобовязань або розвязання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобовязань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, увалених у порядку, передбаченому ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.377-1 ЦПК України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання. Ухилення від виконання зобовязань означає такі дії боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним обовязків.

Невиконання може бути зумовлене обєктивними причинами: відсутністю майна, роботи у звязку з чим, саме по собі невиконання обовязку боржником не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобовязань.

Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

З долучених до подання документів не вбачається, що державним виконавцем вживались будь-які виконавчі дії для виконання виконавчих листів, зокрема відсутні запити до державних реєстраційних служб з приводу відсутності чи наявності рухомого чи нерухомого майна боржника, розрахункових рахунків та інше. Також, у даному поданні відсутні докази навмисного чи свідомого ухилення боржника від виконання свого зобовязання, зокрема, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, що боржник на час виконання рішення виїжджав за межі України, що призвело до виникнення заборгованості або боржник безпідставно не зявлявся на виклики державного виконавця.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні подання державного виконавця слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,60,293,294,377 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

У задоволенні подання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України відносно ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_3