Справа № 495/3595/15-ц
З а о ч н е р і ш е н н я
14 липня 2015 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області
в складі: головуючої одноособово судді Чебан Н.В.
при секретарі Ткаченко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровський Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Білгород-Дністровський РВ ГУ ДМС України про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, -
В С Т А Н О В И В:
Позивачка 28.05.2015 року звернулася до суду з позовом до відповідача, третя особа: Білгород-Дністровський РВ ГУ ДМС України про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, посилаючись на те, що в належному їй житловому будинку № 86, що розташований за адресою: Одеська область, м.Білгород-Дністровський, вул.Шабська зареєстрований, але не проживає з 2012 року її колишній чоловік ОСОБА_2 На підставі вищевикладеного, просить суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: Одеська область, м.Білгород-Дністровський, вул. Шабська, 86, а також зобовязати Білгород-Дністровський районний відділ ГУ ДМС України зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: Одеська область, м.Білгород-Дністровський, вул. Шабська, 86.
Позивач в судове засідання не зявилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.39).
Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи у відповідності до ч.1 ст.77 ЦПК України повідомлявся належним чином, причина неявки суду не відома (а.с.38).
Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, зауважень та заперечень не має (а.с.36).
Враховуючи вимоги ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності сторін без фіксування судового процесу, що відповідає положенням ст.ст.158, 169, 197ЦПК України.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає за необхідне заяву задовольнити частково, виходячи з наступних підстав.
Шлюб з відповідачем було розірвано 29.10.2012 року, що підтверджується рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської (а.с.19).
Як вбачається з матеріалів справи, згідно домової книги за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.5-8).
Згідно акту від 25.05.2015 року складеного КП «ЖЕО №1» вбачається, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, проте за вищевказаною адресою не проживає з серпня 2014 року(а.с.16).
Частиною 1 статті 383 ЦК України передбачено, що власник жилого будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї та інших осіб.
Аналогічне правило міститься в статті 150 ЖК України, відповідно до якої громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Відповідно до частини 1 статті 156 ЖК України члени сім'ї власника житлової квартири які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Частиною четвертою вказаної статті встановлено, що припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє членів його сім'ї права користування займаним приміщенням.
Тобто проживання членів сім'ї у житловому приміщенні, яке належить громадянину на праві власності, є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право.
У разі виникнення спору між власником та особами, які проживали з ним як члени сім'ї, необхідно враховувати той факт, що право користування житлом має речово-правовий характер, у зв'язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України.
Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням власника. Так, згідно цієї норми закону член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
У судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не проживає у належному позивачеві будинку з 2014 року.
Частиною 2 статті 156 ЖК передбачені певні зобов'язання членів сім'ї власника житлового будинку (квартири), в тому числі брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території та проведенню ремонту.
Оскільки відповідач ОСОБА_2 як колишній член сім'ї власника 27/100 частин будинку №86,розташованого за адресою: вул. Шабська, м.Білгород-Дністровський Одеська область дійсно не проживає по місцю реєстрації більше одного року, то є законні підстави для визнання його таким, що втратив право на користування цим житлом.
В даному випадку рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житлом, буде підставою для зняття його з реєстрації місця проживання, оскільки відповідно до положень ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Враховуючи вищевикладене, а саме зареєстроване у встановленому порядку право власності позивача на 27/100 частин будинку №86,розташованого за адресою: вул. Шабська, м.Білгород-Дністровський Одеська область, ту обставину, що відповідач не проживає в ній з 2014 року, а також що рішення суду є самостійною підставою для зняття з реєстрації, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право спірним житловим будинком, та про відмову в задоволенні решти вимог.
На підставі викладеного та керуючись ст. 150,156 ЖК Української РСР, ст. 405,406 ЦК України ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57, 58, 60, 208, 209, 212-215, 218, 224-228 ЦПК України, суд ,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Білгород-Дністровський РВ ГУ ДМС України про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 таким, що втратив право користування 27/100 частин житлового будинку № 86, що знаходиться по вул. Шабська у м.Білгород-Дністровський Одеської області.
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили через десять днів з моменту його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Н.В. Чебан