гСправа № 358/1033/15-ц Провадження № 2/358/408/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2015 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого: судді Якутюка В.С.,

за участю секретаря Давиденко М.В.,

розглянувши в відкритому попередньому судовому засіданні в залі суду цивільну справу без фіксування технічними засобами відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України за позовом ОСОБА_1 до Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області про тлумачення змісту заповіту,

В С Т А Н О В И В:

22 червня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Медвинської сільської ради Богуславського району, в якому просила тлумачити заповіт померлого спадкодавця ОСОБА_2, який був посвідчений 16 липня 2007 року секретарем виконавчого комітету Медвинської сільської ради Богуславського району, посилаючись на те, що ОСОБА_2 за життя склала заповіт, згідно якого вона заповіла все своє майно їй особисто, але в самому заповіті зазначено, що ОСОБА_2 заповіла все майно спадкоємцю в рівних частках. Вона вважає, що при складанні заповіту секретар сільської ради помилково записала фразу «в рівних частках», хоча в заповіті було зазначено лише одне прізвище, в звязку з чим їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки це позбавляє нотаріуса можливості встановити спадкоємця за заповітом, тому вона і змушена звернутися з відповідним позовом до суду.

Представник позивача ОСОБА_3 в попереднє судове засідання не зявився, але письмово повідомив суд про розгляд справи без його участі, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області в попереднє судове засідання не зявився, але письмово повідомив суд про розгляд справи без його участі, позов визнав та не заперечував проти його задоволення.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Матеріалами справи встановлено, що 24 лютого 2014 року померла ОСОБА_2 у віці 91 року в с. Медвин Богуславського району Київської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ОК №295204.

За життя нею був складений заповіт від 16 липня 2007 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Медвинської сільської ради Богуславського району Київської та зареєстрований в реєстрі за №124, згідно до якого ОСОБА_2 заповіла все своє майно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 в рівних частках.

Згідно ч. 1 ст.1233 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

З метою оформлення спадщини позивач ОСОБА_1 звернулася до Богуславської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак державний нотаріус встановила, що неможливо видати свідоцтво про право на спадщину за вищезазначеним заповітом, оскільки за заповітом заповідано ОСОБА_1 майно в рівних частках.

Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20 червня 2015 року державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_4 видно, що спадкоємцю за заповітом ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно спадкодавця ОСОБА_2, оскільки в заповідальному розпорядженні (заповіті), посвідченому секретарем виконавчого комітету Медвинської сільської ради від 16.07.2007 року, існує помилка в частині визначення спадкової частки спадкоємцю (в рівних частках), яка унеможливлює визначення спадкової частки ОСОБА_1.

Відповідно до положень ст.ст.213, 1256 ЦК України, тлумачення заповіту здійснюється з метою встановлення точної волі заповідача і може мати місце, якщо заповіт викликає питання в спадкоємців, має суперечливий характер, у звязку з чим необхідно уточнити його зміст. При цьому ч.2 ст.213 ЦК не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення в тексті самого правочину. Таким чином, при тлумаченні заповіту не допускається внесення змін у сам зміст заповіту, враховуючи також, що заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, майнових прав і обовязків на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України).

В даному випадку, суд приходить до висновку, що дійсне волевиявлення заповідача ОСОБА_2 було спрямоване на заповідання майна саме позивачу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому позов підлягає задоволенню.

На підставі ст.ст.213, 1233 ЦК України та керуючись ст.ст.10, 11, 58-61,130, 174, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Тлумачити заповіт ОСОБА_2, який був посвідчений 16 липня 2007 року секретарем Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області та зареєстрований в реєстрі за №124, а саме: що ОСОБА_2 зробила розпорядження на випадок своєї смерті: все своє майно, яке буде належати їй на день смерті, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй по закону, заповіла ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Богуславський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя ОСОБА_5