Справа № 697/221/15-ц
№ пров. 4-с/697/2/2015
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2015 р.Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі

головуючого судді Хорошун О.В.

за участю секретаря Десятник О.А..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробниче підприємство «Пересвіт» на постанову про повернення виконавчого документа стягувачу,

В С Т А Н О В И В:

Скаржник товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробниче підприємство «Пересвіт» звернулося в суд з скаргою на постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Свою скаргу мотивує тим, що рішенням апеляційного суд Черкаської області від 10.12.2013р. по справі № 22-ц/793/2090/13 ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «ТВП «Пересвіт» задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ТВП «Пересвіт» завдану шкоду в сумі 457660 грн., судові витрати в сумі 872 грн. По справі видано виконавчий лист. З метою примусового стягнення боргу відділом ДВС Канівського РУЮ відкрито виконавче провадження № 43986274. 29.12.2014р. старшим державним виконавцем відділу ДВС Канівського РУЮ ОСОБА_2 прийнято постанову у провадженні № 43986274 про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» в звязку з не виявленням майна, на яке може бути звернено стягнення. Вважає, що прийнята постанова про повернення виконавчого документа стягувачу є незаконною, оскільки державним виконавцем не проведено достатніх дій по виконанню виконавчого листа та безпідставно винесено постанову про його повернення стягувачу.

Просить суд визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Канівського РУЮ ОСОБА_2 від 29.12.2014р. у провадженні № 43986274 про повернення виконавчого документа стягувачу. Зобовязати відділ ДВС Канівського РУЮ поновити виконавче провадження № 43986274. Зобовязати відділ ДВС Канівського РУЮ при проведенні виконавчих дій у провадженні № 43986274 вжити до боржника всіх можливих заходів, передбачених ст..11 Закону України «Про виконавче провадження».

В судове засідання представник скаржника не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 18). Подану скаргу підтримав повністю та просив її задовольнити.

Боржник ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляді справи, причини неявки суду не повідомив.

Представник ВДВС Канівського міськрайонного управління юстиції в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 33), та письмові заперечення щодо скарги.

Вивчивши матеріали скарги, виконавчого провадження приходить до наступного.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Канівського міськрайонного управління юстиції (далі-відділ ДВС) перебуває виконавчий лист, виданий 21.10.2013 року Канівським міськрайонним судом Черкаської області на виконання рішення апеляційного суду Черкаської області від 10.12.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ТВП «Пересвіт» завдану шкоду в сумі 457660 грн., судові витрати в сумі 872 грн.

08.11.2013 року головним державним виконавцем відділу ДВС Канівського міськрайонного управління юстиції в Черкаській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання вказаного виконавчого листа та надано боржнику строк для добровільного його виконання до 15.11.2013 року.

Постановою від 29.12.2014 року виконавчий лист повернуто стягувачу у зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Боржниця не працює, пенсії не отримує. В постанові зазначено про повторне пред'явлення виконавчого документа до виконання в строк до 29.12.2015 року.

Звертаючись із скаргою на дії державного виконавця Кучінського Д.В. покликалася на те, що державним виконавцем не проведено достатніх дій по виконанню виконавчого листа та безпідставно винесено постанову про його повернення стягувачу.

Відповідно до вимог ст. ст. 11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначені у законі дії, спрямовані на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (абзац третій пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина судового розгляду (пункт 43 Рішення у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року).

Статтею 383 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст. 82 Закону України "Про виконавче провадження"(далі - Закону) рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Згідно вимог ч.3 ст. 23 Закону у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника,- з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Відповідно до п.2 ч.1, ч. 5 ст. 47 Закону виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Судом встановлено з матеріалів виконавчого провадження, що державним виконавцем було вжито необхідних заходів щодо своєчасного та повного виконання рішення суду.

Зокрема, державним виконавцем перевірялось наявність коштів боржника, яких не виявилось; встановлювалось місце знаходження боржника, встановлювалось наявність майна боржника, так встановлено, що ОСОБА_1 є власником 1/4 частини квартири, яка перебуває в іпотеці згідно Договору іпотеки від 28.04.2007р., зареєстрованого в реєстрі №1-1695 посвідченого нотаріусом Канівської державної нотаріальної контори (а.с. 25-30).

На підставі наведеного, суд прийшов до висновку, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачу відповідає вимогам Закону, а тому дії державного виконавця є правомірними, а доводи скарги про те, що державним виконавцем в порушення ст.11 Закону безпідставно повернуто виконавчий документ стягувачу не заслуговують на увагу та спростовуються встановленими обставинами справи.

Разом з тим скаржник не позбавлений можливості захистити своє право, пред'явивши виконавчий документ до виконання повторно у строки визначені постановою про повернення виконавчого документа.

Керуючись ст. 383 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробниче підприємство «Пересвіт» на постанову про повернення виконавчого документа стягувачу - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий О . В . Хорошун