Справа № 639/1898/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2015 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Шиянової Л.О.

за участю секретаря Давтян К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства «НАВІКАРТ» про відшкодування моральної шкоди у звязку з порушенням прав споживача, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до приватного підприємства «НАВІКАРТ» про відшкодування моральної шкоди у звязку з порушенням прав споживача. Через канцелярію суду 04.03.2015 року надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення доказів, відповідно до якої в якості доказів при розгляді вказаного позову він планує використати інформацію про вхідні та вихідні дзвінки на номер телефону, яким він користується. Цією інформацією він хоче підтвердити факти існування та не випадковості телефонних дзвінків, про які йде мова у вказаній позовній заяві. Така інформація є в розпорядженні оператора мобільного звязку, послугами якого він користується, тому в порядку забезпечення доказів просить витребувати від приватного акціонерного товариства «Київстар» таку інформацію: інформацію про вхідні дзвінки на номер НОМЕР_1 ( із зазначенням дати, часу, номера, з якого був зроблений дзвінок, та часу тривалості розмови) за останні три роки; інформацію про вихідні дзвінки з номера НОМЕР_1 (із зазначенням дати, часу, номера, на який був зроблений дзвінок, та часу тривалості розмови) за останні три роки; інформацію про вхідні дзвінки на номер НОМЕР_1 та інформацію про вихідні дзвінки з номера НОМЕР_1 у випадках, коли зєднання та розмова не відбувалися ( із зазначенням дати та часу цих дзвінків) за останні три роки.

Сторони у судове засідання не зявилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява ОСОБА_1 про забезпечення доказів задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтвердитись іншими засобами доказування.

Відповідно до положень ст.133 ЦПК України особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів. Одним із способів забезпечення доказів є витребування таких доказів. Нормою ст.137 ЦПК України, в свою чергу, більш конкретизовано підстави для звернення до суду із заявою про витребування доказів, а саме зазначено, що звернення із такою заявою можливе лише у випадку, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі. Наявність таких складнощів, з урахуванням положень ст.ст.11, 60 ЦПК України, повинна бути доведена особою, яка звертається із заявою про витребування доказів.

В той же час, позивачем у своїй заяві про витребування доказів не зазначено, в чому полягають складнощі в поданні доказів, і без додання до заяви будь-яких доказів наявності таких складнощів, наприклад, відмови відповідних підприємств, установ в наданні доказів тощо.

Окрім того, відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення саме для вирішення справи, а не для забезпечення виконання рішення. Зі змісту ж поданої до суду заяви про витребування доказів вбачається, що метою такої заяви є отримання певної інформації, що, з урахуванням викладеного, не стосується безпосередньо підтвердження або спростування позовних вимог, вирішення спору по суті, або прийняття іншого процесуального рішення щодо провадження у справі, наприклад зупинення провадження, залишення без розгляду тощо.

Підсумовуючи вищевикладене, приймаючи до уваги ті обставини, що позивачем не було надано жодних доказів наявності у нього складнощів щодо отримання доказів, а самі доказі, про витребування яких просить позивач у заяві, не стосуються ані підтвердження позовних вимог, ані встановлення інших обставин, необхідних саме для вирішення справи, приходжу до висновку, що заява позивача про витребування доказів є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 133-135, 208-210 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.О. Шиянова