АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/326/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1371/15Головуючий у 1-й інстанції Миронець О.К. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Корнієнка В.І.,

Суддів: Карпушина Г.Л., Пікуля В.П.,

При секретарі: Коротун І.В.

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 25 березня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради про визнання протиправними дій виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради та визнання видачі охоронного свідоцтва незаконним, з участю третіх осіб: ОСОБА_4 та ОСОБА_3.,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом, у якому просив визнати дії відповідача виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради протиправними, а видачу охоронного свідоцтва за № 1 від 25 вересня 2009 року незаконним.

Позовні вимоги вмотивовував тим, що його мати ОСОБА_4 являється громадянкою ОСОБА_5 Федерації та постійно там проживає. 25 вересня 2009 року виконавчим комітетом Київської районної у м. Полтаві ради його матері видано охоронне свідоцтво (бронь) на квартиру АДРЕСА_1 на строк до 06 листопада 2012 року. Це свідоцтво було видано на підставі трудового договору, укладеного з Углегірським лісхозом, який на момент його укладення був ліквідований. На підставі викладеного, вказуючи на те, що відповідач видав охоронне свідоцтво та належним чином не перевірив чинність даного трудового договору, ОСОБА_6 просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 25 березня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради про визнання протиправними дій виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради та визнання видачі охоронного свідоцтва незаконним - відмовлено.

З рішенням суду не погодився позивач ОСОБА_2, внаслідок чого подав на нього апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апелянт вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, та таким, що ухвалено внаслідок невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, із порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги вмотивовує тим, що суд необґрунтовано дійшов висновку про відсутність порушення належних йому прав. Посилається на те, що внаслідок незаконних дій позивача були порушені його права та інтереси як громадянина України щодо безоплатної приватизації житла, оскільки апеляційний суд, ухвалюючи рішення від 12 листопада 2014 року про скасування розпорядження виконавчого комітету Полтавської міської ради, відділу обліку, розподілу та приватизації житла № 96 від 25 березня 2003 року, керувався наявним охоронним свідоцтвом.

Також з рішенням суду не погодився ОСОБА_3 та подав на нього апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким визнати протиправними дії виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради під час прийняття рішення про видачу ОСОБА_4 охоронного свідоцтва № 1 від 25 вересня 2009 року та визнати це свідоцтво недійсним.

Доводи апеляційної скарги вмотивовує тим, що 25 вересня 2009 року виконавчий комітет Київської районної в м. Полтаві ради не виконав належним чином покладених на нього обовязків під час видачі свідоцтва та не встановив, що подані ОСОБА_4 документи, а саме: трудовий договір від 01 листопада 2009 року, не підтверджує перебування заявниці у трудових правовідносинах.

Також апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не перевірив тієї обставини, що поданий ОСОБА_4 трудовий договір від 01 листопада 2009 року, укладений між нею та Углегорським Лісхозом, на підставі якого було видано охоронне свідоцтво, є підробленим та спростовується іншими доказами у справі, оскільки завод був ліквідований 26 вересня 2008 року.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, приходить до висновку, що скарги підлягають до задоволення частково, за наступних підстав.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення суду.

Згідно до п.4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права..

Вирішуючи спірні правовідносини, місцевий суд вірно встановив коло та їх характер і правомірно виходив з наступного.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 у 2013 році, та продав її у подальшому ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 24 січня 2014 року.

Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 проживала та була зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згодом у звязку з направленням на роботу в Сахалінську область, що прирівнюється до районів Крайньої Півночі, за нею була заброньована житлова площа 4.35 кв.м. в двокімнатній квартирі АДРЕСА_2, що підтверджується охоронним свідоцтвом (броня) від 08 грудня 1984 року ( т. 2 а.с. 125 ).

В послідуючому, в період з 08 грудня 1984 року по 06 листопада 2012 року, за позивачкою вказана житлова площа зберігалась на підставі її бронювання.

За час дії броні квартиронаймачами за договором найму були батьки позивачки та вона сама. На підставі рішення виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради № 44 від 12 лютого 2013 року квартиронаймачем став ОСОБА_2 син позивачки.

Рішенням № 577 від 13 листопада 2012 року виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради відмовлено ОСОБА_4 в продовженні охоронного свідоцтва.

Вказані обставини встановлені рішення апеляційного суду Полтавської області від 12 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Виконавчого комітету Полтавської міської ради, Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради, Виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради, третя особа Реєстраційна служба Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, про визнання протиправним та скасування розпорядження виконкому Полтавської міської ради, визнання права користування квартирою, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, зобовязання здійснити реєстрацію в квартирі, визнання рішення виконавчого комітет незаконним, зобовязання передати ключі від квартири, яке набрало законної сили і є чинним.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий суд виходив з того, що на момент звернення з позовом ОСОБА_2 не являвся власником квартири АДРЕСА_1, внаслідок чого видача охоронного свідоцтва його матері ОСОБА_4 на цю ж квартиру не порушує належних йму прав та інтересів.

Проте з таким висновком колегія суддів не погоджується, оскільки ОСОБА_2 був зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1 та був наділений правом користування нею.

Вирішуючи спірні правовідносини, що склалися між сторонами, колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи та оригіналів документів, що стали підставою для продовження терміну дії охоронного свідоцтва (броні) та видачі охоронного свідоцтва на імя ОСОБА_4 на строк до 06 листопада 2012 року, надісланих для дослідження виконавчим комітетом Київської районної у м. Полтаві ради, встановлено, що 22 вересня 2009 року ОСОБА_4 звернулася з нотаріально посвідченою заявою щодо продовження строку дії вказаного свідоцтва.

В додатках до цієї заяви мається належним чином завірена копія трудового договору, клопотання роботодавця та попереднє охоронне свідоцтво.

Надані у додатках до заяви копії документів не викликають сумнівів щодо їх достовірності та дійсності.

Надаючи оцінку наданим позивачем доказам, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно відповіді виконуючого обовязки міністра лісового та мисливського господарства Сахалінської області вбачається, що розпорядженням адміністрації Сахалінської області від 09 листопада 2007 року № 656-ра «Про ліквідація обласних державних підприємств, підвідомчих департаменту лісів і особливо охоронюваних природних територій Сахалінської області» було ліквідовано Обласне державне підприємство «Углегорський лісхоз».

Розпорядженням адміністрації Сахалінської області від 08 жовтня 2007 року № 563-ра «Про створення обласного державного підприємства «Сахалінські лісництва» створено ОДП «Сахалінське лісництво» і йому були передані функції державного управління, контролю і надзору в сфері лісового господарства.. До складу ОДП «Сахалінське лісництво» увійшли філіали підприємства (лісництва), у числі яких і Углегірське лісництво.

Також вбачається, що Углегорське лісництво ОДП «Сахалінське лісництво» існує на базі ОДП «Углегорський лісхоз»

В свою чергу позивачем не належним чином доведено факту надання ОСОБА_4 підробних документів, а саме: трудового договору від 01 листопада 2009 року.

Окрім того, доводи апеляційних скарг є неспроможними, не спростовують вищевказаних висновків суду першої інстанції та не підтверджують належними доказами їх неправомірність, виходячи з наступного.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 12 листопада 2014 року, яке вже зазначалося вище, було визнано протиправним та скасовано розпорядження виконавчого комітету Полтавської міської ради, відділу обліку, розподілу та приватизації житла № 96 від 25 березня 2013 року.

Визнано незаконним рішення виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради № 44 від 11 лютого 2013 року про переоформлення особового рахунку на квартиру АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_4 права на користування квартирою № 51 по вулиці Пушкіна, 145 в м. Полтаві та зобовязано ОСОБА_2 передати ОСОБА_4 ключі від цієї квартири.

При ухваленні вказаного рішення апеляційним судом серед інших доказів, надавалася оцінка і охоронному свідоцтву, виданому виконавчим комітетом Київської районної у м. Полтаві ради на імя ОСОБА_4 25 вересня 2009 року щодо квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до цивільного процесуального законодавства ( ст. 61 ЦПК ) суд не наділений правом вдаватися до переоцінки доказів та обставин, встановлених у іншій справі, рішення у якій набрало законної сили.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що учасниками спірних правовідносин не були оскаржені у належному порядку дії посадових осіб виконавчого комітету Київської районного у м. Полтаві ради щодо видачі оскаржуваного охоронного свідоцтва, а не встановлені належним чином можливі порушення, допущені при цьому.

Той факт, що ОСОБА_4 є громадянкою ОСОБА_5 Федерації не позбавляє її права користування заброньованим житловим приміщенням і не являється підставою для втрати охоронним свідоцтвом чинності. Вказане узгоджується з чинним законодавством і врегульовується розпорядженням КМУ від 24 січня 1997 року № 44-р «Про бронювання та придбання жилих приміщень для осіб, які мають право на громадянство при поверненні в Україну».

Також житлове законодавство ( с. 71 ЖК) передбачає збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сімї понад шість місяців у таких випадках: тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами та характером роботи або у звязку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном протягом усього часу виконання цієї роботи чи навчання

Під терміном збереження жилих приміщень слід розуміти охорону законом права на жилу площу в жилих приміщеннях за тимчасово відсутніми особами. При цьому маються на увазі наймачі, члени їх сімей, навіть колишні, оскільки вони мають такі ж права і обов'язки, як і наймачі.

При цьому відповідно до ст. 107 Житлового Кодексу наймач або член його сімї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням від дня вибуття, незалежно від предявлення позову з цього приводу.

ОСОБА_4 не була визнана такою, що втратила право на користування спірним житловим приміщенням.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про зміну рішення Київського районного суду м. Полтави від 25 березня 2015 року в частині підстав відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 316 ЦПК України, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 25 березня 2015 року змінити в частині підстав відмови у задоволенні позовних вимог

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_7 /підпис/ ОСОБА_8

З оригіналом згідно: Суддя апеляційного суду

Полтавської області _______ ОСОБА_1