Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 369/6162/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

14.07.2015 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді: Дубас Т.В.,

при секретарі Дідур М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Києво-Святошинський районний відділ реєстрації актів громадянського стану про внесення змін до запису акта громадянського стану про національність ,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до Києво-Святошнського районного суду Київської області із даною заявою, мотивуючи її тим, що її батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали однією сімєю тривалий час, не реєструючи своїх відносин.

По національності батьки заявника були німці.

Коли ж народилась заявник, то в свідоцтві про її народження в графі батько було записано лише імя батька ОСОБА_3. Тому що, на той час шлюб батьків не був зареєстрований у РАЦСі.

Імя ж матері було записано ОСОБА_4 «німкеня».

Згодом коли заявник одружилась, то в свідоцтві про її одруження, 12.07.1969 року, з ОСОБА_5, складеного РАЦСом м. Коростень, Житомирської області, її національність помилково вказана «росіянка», замість «німкеня». Свідоцтво за № 184 від 12.07.1969 року.

Таким чином, пізніше, в звязку з цим в належних їй документах неправильно вказувалась її національність «русская» замість «німкеня».

В даний час заявник звернулась до РАЦСу Києво-Святошинського району Київської області з проханням внести зміни актовому записі про шлюб за № 184 від 12.07.1969 року складеного відділом реєстрації актів цивільного стану Коростенського міжрайонного управління юстиції у Житомирській області на ОСОБА_5 та ОСОБА_6, де вказана її національність «русская», замість «німкеня».

Але своїм висновком від 30.05.2015 року за № 133-03-01-04-27 заявнику було відмовлено в звязку з відсутністю підстав. Відмову органу РАЦСу, заявник вважала необґрунтованою та такою що порушує її право на вільний вибір національності.

Факт належності матері ОСОБА_7 до національності «німкеня» підтверджується свідоцтвом про її народження, свідоцтвом про народження матері, свідоцтвом про одруження її батьків за № 10 від 15.01.1972 р. виданого РАЦСом м. Коростень Житомирської області та свідоцтвом про перший шлюб матері за № 905 від 10.05.1932 з ОСОБА_8 Мінаєвичем (ОСОБА_9).

Тому заявник просила внести зміни до актового № 184 від 12.07.1969 р., про реєстрацію її шлюбу з громадянином ОСОБА_5, зроблений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Коростенського міжрайонного управління юстиції у Житомирській області, зазначивши її національність «німкеня» замість «русская».

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 свої вимоги підтримала та просила заяву задоволити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Суд, заслухавши пояснення заявника, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, приходить до висновку про необхідність відмови у вимогах заяви виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, 12.07.1969 року Міським бюро РАЦС м. Коростень Житомирської області, актовий запис 184, було зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 (національність «Украинец») та ОСОБА_6 (національність «Русская»).

Відповідно до свідоцтва про народження заявниці вбачається що її батьками являються: батько ОСОБА_10 (графа національність порожня) та мати ОСОБА_11 (національність «Немка»).

Згідно з положеннями ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Статтею 256 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження.

Відповідно до ст. 300 ЦК України фізична особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно ст. 11 ЗУ «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Згідно з положеннями ч.3 ст. 9 та ч.1 ст.22 ЗУ "Про реєстрацію актів цивільного стану" актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація, яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку. Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесення змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Разом з тим, відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Cуду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» відповідно до статей 255, 271 Цивільного процесуального Кодексу України (ЦПК) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

При розгляді справ про встановлення неправильності в актовому записі про народження суди мають враховувати, що він зокрема повинен містити відомості про національність і громадянство батьків, а якщо їх не було внесено - актовий запис має бути доповнено.

У разі, коли мати дитини не перебуває у шлюбі та немає спільної заяви батьків або рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини провадиться за прізвищем матері, а ім'я, по батькові за бажанням матері, запис про громадянство і національність батька за громадянством і національністю матері. Такі дані можуть бути внесені до актового запису за заявою матері або повнолітньої дитини.

Питання щодо встановлення неправильності в актовому записі про народження, зокрема, щодо доповнення відомостей про національність та громадянство батьків, суд вирішує на підставі письмових (архівних матеріалів; відомостей, які містяться в паспорті; довідок з місця роботи, навчання, проживання; військових, профспілкових, інших посвідчень тощо) та інших доказів, що з достовірністю підтверджують заявлену вимогу.

При вирішенні питання щодо неправильності запису про національність батьків слід враховувати, що згідно з Указом Президента України від 31 грудня 1991 року N 24/91 "Про порядок зміни громадянами України національності" у паспорт громадянина вносяться відомості про національність відповідно до національності одного з батьків.

На підставі Указу Президента України № 70/99 від 27 січня 1999 року втратив чинність Указ Президента України від 31 грудня 1991 року № 24 "Про порядок зміни громадянами України національності", і з того часу в законодавстві України відсутні норми, які передбачаються настання певних юридичних наслідків або набуття немайнових чи майнових прав в залежності від національності особи.

Верховний Суд України у своєму Аналізі судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення від 2012 року зазначив, що не можуть бути встановлені у судовому порядку факти щодо належності до певної національності.

Відповідно до п.п. 1.1. Розідлу 1 Правил внесення змін до актових записів цтвльного стану їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 20.01.2012 року № 112/5 внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством.

У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

На підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за формою, наведеною в додатку 2.

У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в судовому порядку.

Стаття 258 ЦПК України передбачає що у заяві повинно бути зазначено:

1) який факт заявник просить встановити та з якою метою;

2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт;

3) докази, що підтверджують факт.

До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

В матеріалах справи наявний лист Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Києво-Святошинського РУЮ від 30.05.2015 р. за № 133-03.01-04-27, де заявнику ОСОБА_1 повідомлено що встановлення національної належності громадян не є компетенцією органів державної реєстрації актів цивільного стану.

Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку про неможливість внесення змін до актового запису про реєстрацію шлюбу в порядку окремого провадження, оскільки законом передбачено інший позасудовий порядок встановлення юридичного факту, яким внесення змін до актових записів цивільного стану провадиться відповідним Відділом державної реєстрації актів цивільного стану шляхом складанням Висновку затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 20.01.2012 року № 112/5.

В даному випадку заявниці не було надано відповідного Висновку про відмову у внесенні змін до актового запису про реєстрацію шлюбу. Крім того, заявницею у заяві не зазначено мету встановлення даного юридичного факту.

Стаття 60 ЦПК України визначає що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тому, суд не знаходить правових підстави визначених Розділом IV ЦПК України для задоволення заяви ОСОБА_1 про внесення змін до запису акта громадянського стану про національність.

Керуючись ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 60, 209, 212-215, 218, 234, 235, 256-259 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В заяві ОСОБА_1, заінтересована особа: Києво-Святошинський районний відділ реєстрації актів громадянського стану про внесення змін до запису акта громадянського стану про національність відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня його оголошення.

Суддя: Дубас Т.В.