АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/636/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів

судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

у складі:

ОСОБА_1 (головуючий)

ОСОБА_2, ОСОБА_3

при секретарях Кошельнику В.М., Гриньовій А.М.

з участю: ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 16 січня 2015 року цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до фізичної особи підприємця ОСОБА_6 про стягнення збитків.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Звертаючись в суд з позовом ОСОБА_4 зазначала, що 27.09.2011 року у меблевому салоні-магазині «АССОRD» вона за договором (без номера та визначення типу договору) замовила кухонні меблі. Виробником та продавцем цих меблів згідно з договором був ФОП ОСОБА_6 За меблі вона сплатила одну тисячу доларів США, що на той час складало 8053 грн., з яких їй було повернуто 33 грн., тобто кінцева вартість меблів склала 8020 грн. В порушення передбачених договором від 27.09.2011 р. строків меблі були встановлені 29.11.2011 року, з простроченням на 25 днів. Після встановлення меблів ОСОБА_4 виявила, що порушені її права як споживача: ціна товару сформована недобросовісно, окремо встановлена або визначена вартість фурнітури і деталей, що є невідємними частинами шаф-секцій, отримано кошти за неіснуючу шафу-секцію, неіснуючий карниз, за невиконану роботу - «патинування», не надано обіцяну знижку в 20% вартості товару.

У звязку з цим, ОСОБА_4 просила суд визнати порушення і обмеження її прав споживача відповідачем при укладенні договору, що ввело в оману, позбавило можливості її свідомого і компетентного вибору, зумовило істотний дисбаланс договірних прав та обовязків й завдало матеріальних та моральних збитків, а саме:

застосування нерозшифрованих кодів замість найменування кожної шафи-секції у листку замовленні від 23.09.2011 р., приховування ціни кожної шафи-секції та загальної ціни набору корпусних меблів;

істотною зміною шляхом обману в односторонньому порядку невідємної частини договору листка - замовлення від 23.09.2011 р. після виконання замовлення в частині вартості меблів;

урахуванням у двічі зміненому в односторонньому порядку листку-замовленні неіснуючого карнизу верхнього вартістю 25,4 євро, за наявності плінтуса;

внесенням нечіткого та двозначного положення договору щодо наданої знижки ціни товару у розмірі 20% без зазначення ціни до і після знижки.

Крім того, ОСОБА_4 просила суд стягнути з відповідача на її користь:

матеріальні збитки як наслідок невиконання умов п. 4.3 договору, що ввело в оману та спричинило необґрунтоване і незаконне стягнення коштів за договором в сумі 3592 грн. 73 коп. (2023,53 сушка 80, GАМА, карго, вітраж роза, ручки, плінтус, полиці скло, стільниця подвійна,- оплата не передбачена договором; 366,30 неіснуюча шафа-секція; 921,30 не виконана робота «патинування»; 281,60 неіснуючий карниз (верхній));

неустойку (пеню) згідно з ч. 3 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» в сумі 39340 грн. 39 коп. виходячи з суми прямих збитків (3592 грн. 73 коп. х (3:100) х 365 днів);

штраф в сумі 200 грн. 50 коп. (8020 грн. х (0,1% :100) х25 днів згідно п.3.4 договору за порушення строку виконання замовлення на 25 днів;

моральну шкоду в сумі 3000 грн. за порушення цивільних прав споживача і ненадання повної інформації про товар (ст. 23 ЦК України, ст. 31 Закону України «Про інформацію»;

а також визнати нечітким і двозначним положення п.п. 1.2, 4.2 щодо знижки ціни товару на 20% та стягнути 1604 грн. заподіяних збитків унаслідок недобросовісної реклами щодо цієї знижки.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду 16 січня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_4 до ФОП ОСОБА_6 про стягнення збитків відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

На підтвердження незаконності рішення зазначається, що суд ухвалив рішення поза підставами та предметом позовних вимог, зокрема що стосується п.1 позову, навівши у рішенні спотворений виклад вимог і неналежне мотивування у мотивувальній частині. При цьому, суду належало встановити, чи було наявним порушення і обмеження її права відповідачем саме при укладенні договору від 27.09.2011 р. спричинене шляхом використання ним переваг свого становища у виробничій та торгівельній діяльності, ненадання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про назву кожної шафи-секції; приховування і ненадання ціни за кожну із девяти секцій; застосування при розрахунках іноземної валюти, недобросовісної реклами; нечесної підприємницької практики; ненадання розрахункового документу та документів, які підтверджують виконання договору, що ввело в оману, позбавило можливості свідомого і компетентного вибору, та зумовило істотний дисбаланс договірних прав та обовязків й завдало матеріальних і моральних збитків.

Таким чином, судом грубо порушено ст. 215 ЦПК України, усупереч ч.1 п. 3 якої у мотивувальній частині рішення не зазначено, чому не перевірялися і не встановлювалися саме ті вищевикладені обставини, на які посилалась позивач, та грубо проігноровано і не застосовано відповідні їм правовідносини. Суд у своєму рішенні не навів мотивів, з яких суд вважає встановленою відсутність фактів, якими нею обґрунтовувалися вимоги щодо порушення її права (з метою усвідомленого вибору) на отримання інформації про назву і ціну кожної шафи з 9-ти, які замовлені у складі набору меблів для кухні. Суд не тільки не наводить, чому у цій частині відхилено докази, а й узагалі не зазначає, на які докази вона посилалась, як і не обґрунтовує і не згадує, чому норми Правил торгівлі меблями суд не застосував на захист прав позивача.

Є явною фальсифікацією висновок суду, що обовязку продавця зазначати ціну кожної окремої секції на момент продажу не було, оскільки предметом договору купівлі-продажу є кухня, а не окремо секції кухні.

Так само, суд безпідставно зазначає у рішенні, що відповідно до графічного зображення, що йшло додатком до договору, вбачається 9 шаф-секцій та визначено розмір 10 корпусів, що підтверджено заявою-замовленням від 13.12.2011 р. виданою додатково на клопотання споживача.

Отже, не погоджується ОСОБА_4 з висновком суду в рішенні, що будь-яких зауважень щодо невідповідності комплектності товару вказаному графічному зображенню вона не має, відтак є безпідставним твердження щодо неіснуючих елементів, за які продавцем обраховано ціну.

Надана інформація відповідачем про ціну кожної секції підтвердила, що сума коштів, які були сплачені за набір із 9 секцій перевищує їх сумарну вартість без знижки на 3226 грн. 70 коп. і є очевидним, що ця сума була сплачена понад вартість 9 секцій.

Таким чином, саме тому і заявлені вимоги про стягнення з відповідача завдані матеріальні збитки як наслідок протиправних дій, невиконання умов за п. 4.3 договору, приховуванням і ненаданням ціни за кожну секцію, застосування нечесної підприємницької практики, що ввело її в оману та спричинило незаконне стягнення коштів при оплаті за договором в розмірі 3592 грн. 73 коп.

Судом проігноровано ч. 9 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів», що під час розгляду вимог споживача про відшкодування збитків необхідно виходити з припущення, що у споживача немає спеціальних знань про властивості та характеристику продукції, яку він придбаває.

Судом нічого не мотивовано в рішенні щодо вимог про «патинування», безпідставно відмовлено і в задоволенні клопотання про призначення експертизи.

Суд безпідставно відмовив у задоволенні вимог про стягнення пені в сумі 39 340 грн. 39 коп., а також штрафу в сумі 200 грн. 50 коп. у відповідності до п. 3.4 договору у звязку з пропуском позовної давності, оскільки є доведеним факт порушення зобовязання в частині виконання замовлення на 25 днів.

Без найменшого мотивування суд зробив і висновок, що знижка зроблена станом на час укладення договору, але ніде в договорі не зазначена вартість товару в сумі 10031 грн., а повна ціна товару вказана в п. 1.2 договору 8020 грн.

При розгляді справи суд не застосував норми матеріального права, які підлягали застосуванню, а саме ст. 68 Конституції України, ст. ст. 1, 7 Закону України «Про рекламу», ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 15-1 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції», а також не врахував розяснення, викладені у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6.11.2009 року № 9.

В справі заявлялася вимога про відшкодування моральної шкоди у т. ч. і згідно зі ст. 31 Закону України «Про інформацію», але позовна вимога у цій частині судом також не мотивована.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримала з викладених у ній мотивів.

Представник ФОП ОСОБА_6 ОСОБА_5 апеляційну скаргу не визнала, рішення суду вважає законним і обґрунтованим.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 23.09.2011 року ОСОБА_4 звернулася в салон-магазин «АССОRD» з метою придбання кухонних меблів. 27.09.2011 року між директором магазину ФОП ОСОБА_6 та ОСОБА_4 укладено договір, за яким продавець ФОП ОСОБА_6 зобовязався згідно листа замовлення і графічного зображення доставити товар кухню Портал 172+патина, а покупець ОСОБА_4 зобовязалася прийняти товар і оплатити його вартість в сумі 8020 грн. Термін поставки товару за цим договором складав 30 робочих днів. Ціна товару, що постачається, відповідно до п. 4.1 договору є вільно-відпускною. Відповідно до пункту 4.2 договору при повній оплаті вартості товару при оформленні замовлення продавцем пропонується знижка 20%. Вартість кухонних меблів оплачена покупцем повністю на момент замовлення. Поставка та встановлення меблів проведена продавцем 29.11.2011 року з простроченням на 25 днів.

Вказані обставини підтверджуються договором від 27.09.2011 року, листком замовленням від 23.09.2011 року, графічним зображенням, листами замовлення від 27.09.2011 року та 13.12.2011 року, відповіддю Держспоживінспекції у Хмельницькій області від 23.02.2012 року про порушення в діях ФОП ОСОБА_6 термінів виконання замовлення.

Дослідивши докази до справі, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність порушень з боку ФОП ОСОБА_6 щодо формування ціни товару набору кухонних меблів, оскільки ця ціна згідно договору є вільно-відпускною, погодженою сторонами при укладенні договору та прийнята покупцем на момент укладення договору, про що свідчить укладений договір та проведена оплата.

Відповідно до графічного зображення, що йшло додатком до договору, є 9 шаф-секцій та визначено 10 корпусів, що підтверджується заявою-замовленням від 13.12.2011 року, виданою додатково на клопотання споживача.

В той же час, будь-яких зауважень щодо невідповідності комплектності товару вказаному графічному зображенню ОСОБА_4 не має, а відтак безпідставними є твердження щодо неіснуючих елементів, за які продавцем обраховано ціну.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено обставини порушення її прав як споживача, визначених Законом України «Про захист прав споживачів», окрім факту прострочення виконання договору на 25 днів. Але враховуючи, що ОСОБА_4 пропустила позовну давність в один рік, на застосуванні якої наполягає відповідач, суд визнав цю обставину підставою для відмови у задоволенні цієї вимоги.

Викладені висновки суду першої інстанції в цій частині позовних вимог є правильними, узгоджуються з наявними у справі доказами та відповідають вимогам норм матеріального права, які застосовані судом першої інстанції.

Так, 27 вересня 2011 року між сторонами був укладений договір на виготовлення і поставку меблів «Кухня портал 172+патина». До договору були додані специфікація комплектності товару та лист графічного зображення замовлення. Договір був підписаний сторонами в день його укладення і жодних зауважень щодо умов договору та ціни на меблі від покупця не було. Ціна та товар, відповідно до п. 4.1, була вільно-відпускною (ринковою), узгодження сторонами ціни на товар та підписання договору свідчить про домовленість сторін щодо вартості товару.

Меблі були виготовлені відповідно до специфікації та графічного зображення замовлення і встановлені позивачу. Доказів того, що замовлений товар за формою, розміром, кольором, комплектністю та іншими параметрами не відповідає умовам договору від 27.09.2011 р., або має інші недоліки, що не дають можливості використовувати його за призначенням, чи є неякісним, під час розгляду справи не встановлено, після оплати товару його ціна не змінювалася, оскільки його вартість залишалася 8020 грн.

Таким чином, суд не має підстав вважати, що права ОСОБА_4 як споживача в цій частині були порушені, тому відсутні підстави для задоволення її вимог про стягнення збитків в сумі 3592 грн. 73 коп., неустойки в сумі 39340 грн. 39 коп.

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні вимог щодо надання знижки на 20%, суд першої інстанції прийшов до висновку, що враховуючи положення закону щодо поняття знижки та письмової відповіді ОСОБА_6 від 18.01.2012 року на скаргу ОСОБА_4 вбачається, що така знижка зроблена станом на час укладення договору.

Проте погодитися з таким висновком суду в цій частині позовних вимог ОСОБА_4 не можна, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи та умовам договору від 23 вересня 2011 року, а тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 в цій частині є обґрунтованими.

Відповідно до пункту 1.2 Договору від 27 вересня 2011 року за цим договором вартість товару складає 8020 грн.

Згідно п. 4.2 цього Договору при повній оплаті вартості товару при оформленні замовлення знижка 20%.

Під час розгляду справи як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді сторони не заперечували, що вартість товару в сумі 8020 грн. ОСОБА_4 оплачена при оформленні замовлення.

Таким чином, відповідно до умов договору ОСОБА_4 мала обґрунтовані сподівання на отримання знижки в 20 % від вартості товару.

При цьому, відповідач вказував, з чим погодився і суд першої інстанції, що визначена в договорі вартість товару в сумі 8020 грн. вже з наданою знижкою.

Проте колегія суддів з таким висновком не погоджується, оскільки в замовлені, договорі від 27 вересня 2011 року іншої вартості товару, ніж 8020 грн., не зазначається. Інша вартість товару зявилася після передання товару покупцеві, у доданому до відповіді ФОП ОСОБА_6 на скаргу ОСОБА_4 листку замовленні.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідно до умов договору від 29 вересня 2011 року ОСОБА_4 передбачену цим договором знижку в 20% не отримала.

Той факт, що сторони по різному тлумачили договір в частині вартості товару без знижки та зі знижкою свідчить про те, що положення пункту 1.2 у взаємозвязку з пунктом 4.2 договору від 29 вересня 2011 року щодо повної вартості товару та знижки є нечітким та таким, що допускає їх двояке тлумачення.

В свою чергу, відповідно до частини 1 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація про продукцію повинна містити дані про ціну (тариф).

Оскільки ОСОБА_4 як споживач не отримала повної та необхідної інформації щодо вартості товару, що призвело до ненадання їй знижки в 20 %, але яку вона сподівалася отримати у відповідності з її тлумаченням умов договору від 29 вересня 2011 року, то позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими.

Тому рішення Хмельницького міськрайонного суду 16 січня 2015 року в частині позовних вимог ОСОБА_4 про визнання нечітким і двозначним положень договору, стягнення збитків внаслідок недобросовісної реклами щодо знижки на ціну товару скасувати, а позовні вимоги ОСОБА_4 в цій частині слід задовольнити і визнати нечіткими та двозначними положення пунктів 1.2 та 4.2 договору від 27 вересня 2011 року щодо знижки на вартість товару на 20 %.

Як наслідок, з фізичної особи підприємця ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню 1604 (одна тисяча шістсот чотири) грн. збитків ненаданням знижки.

В іншій частині рішення Хмельницького міськрайонного суду від 16 січня 2015 року залишити без змін.

Підставою для часткового скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є, відповідно до п. 3 ч.1 ст.309 ЦПК України, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд ухвалив рішення поза підставами та предметом позовних вимог, зокрема, що стосується п.1 позову, навівши у рішенні спотворений виклад вимог і неналежне мотивування у мотивувальній частині, що є порушенням ст. 215 ЦПК України, не є підставою для скасування рішення у повному обсязі, оскільки воно, за виключенням тієї частини позовних вимог, які задовольняються апеляційним судом, є правильним по суті.

При цьому, немає достатніх підстав вважати, що від позивача приховувалася та не надавалася ціна за кожну із девяти секцій, оскільки предметом договору була кухня, а не окремо секції кухні, в договорі визначалася загальна вартість кухні. Доказів того, що ОСОБА_4 при виконанні замовлення та укладенні договору вимагала надання ціни за кожну секцію під час розгляду справи, як того вимагають ст. ст. 10, 60 ЦПК України, не подано.

В апеляційній скарзі безпідставно також зазначається, що надана інформація відповідачем про ціну кожної секції підтвердила, що сума коштів, які були сплачені за набір із 9 секцій, перевищує їх сумарну вартість без знижки на 3226 грн. 70 коп. і є очевидним, що ця сума була сплачена понад вартість 9 секцій, оскільки надана інформація не підтверджує сплату позивачем вартості понад вказану в договорі від 2 вересня 2011 року. Тому незаконного стягнення відповідачем коштів з позивача за договором в сумі 3592 грн. 73 коп. не було.

Судом, як вказується в апеляційній скарзі, не мотивоване рішення щодо вимог про «патинування».

Проте зі змісту договору та листа замовлення видно, що ОСОБА_4 замовлена «Кухня портал 172+патина» і плата понад визначену в договорі за патинування не стягувалася.

Клопотання про призначення експертизи ухвалою суду від 24.11.2014 року було відхилено обґрунтовано, мотиви прийнятого рішення в ухвалі наведені і вони відповідають вимогам ст. 143 ЦПК України.

Підстави для задоволення вимог про стягнення пені в сумі 39 340 грн. 39 коп. суд не мав, оскільки порушення, на які посилається ОСОБА_4 і які призвели на її думку до такого розміру пені, не доведені під час розгляду справи.

Що стосується відмови у стягненні штрафу в сумі 200 грн. 50 коп. у відповідності до п. 3.4 договору у звязку з пропуском давності, то такий висновок суду є законним, оскільки стороною в спорі була зроблена заява про застосування позовної давності. При цьому, суд першої інстанції правильно зазначив у рішенні, що порушення, за яке позивач просить стягнути пеню, не є триваючим.

В апеляційній скарзі також вказується, що судом не мотивована вимога щодо моральної шкоди.

Проте судом така вимога не обґрунтовувалася, оскільки він відмовляв у позові в повному обсязі.

Але колегія суддів також вважає, що підстави для відшкодування моральної шкоди у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» немає, оскільки дії відповідача не були спрямовані на порушення прав споживача.

Посилання в скарзі, що при розгляді справи суд не застосував норми матеріального права, які підлягали застосуванню, а саме ст. 68 Конституції України, ст. ст. 1, 7 Закону України «Про рекламу», ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 15-1 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції», а також не врахував розяснення, викладені у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6.11.2009 року № 9 також не можуть бути підставою для скасування рішення суду в повному обсязі.

Як вказується в ч.2 ст. 308 ЦПК України, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Тому колегія суддів виходить з того, що суд першої інстанції навіть при тому, що не зіслався в рішенні на певні норми матеріального права, але ухвалив правильне по суті рішення, яке в повному обсязі скасуванню не підлягає.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з фізичної особи підприємця ОСОБА_6 в дохід держави слід стягнути 243 грн. 60 коп. судового збору.

Інші підстави в межах доводів апеляційної скарги для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 16 січня 2015 року в частині позовних вимог ОСОБА_4 про визнання нечітким і двозначним положень договору, стягнення збитків внаслідок недобросовісної реклами щодо знижки на ціну товару скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_4 в цій частині задовольнити.

Визнати нечіткими та двозначними положення пунктів 1.2 та 4.2 договору від 27 вересня 2011 року щодо знижки на вартість товару на 20 %.

Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 1604 (одна тисяча шістсот чотири) грн. збитків ненаданням знижки.

В іншій частині рішення Хмельницького міськрайонного суду від 16 січня 2015 року залишити без змін.

Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_6 в дохід держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: підпис Судді: підписи

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду М.М. Пастощук

===============================================================

Головуючий у І інстанції Порозова І.Ю.

Доповідач - Пастощук М.М. Категорія № 57