НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/2741/15
№ 2/183/1993/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області

в складі

судді Юрєвої Т.І.

при секретарі Хачатурової Е.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську справу за позовом ОСОБА_1 до Орлівщинскої сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання спадкоємцем четвертою черги спадкоємців за законом, та визнання права власності на спадщину, суд

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що 02 грудня 2012 року помер ОСОБА_2. З ОСОБА_2 вона проживала з 23 квітня 1990 року у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу за адресою с. Піщанка, Новомосковського району Дніпропетровської області, вул. Робоча,190. Сумісно вони вели господарство, обробляли город, мали сумісний бюджет, піклувались один до одного.

ОСОБА_2, як члену колективного сільськогосподарського підприємства Племконезавод «Орлівшина», с.Орлівщина, Новомосковського району Дніпропетровської області 31 березня 2000 року за №184 було видано Сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 5,08 в умовних кадастрових гектарах. (Серія ДП № 0288730). Державний акт на право приватної власності на землю виданий ОСОБА_2 на підставі рішення розпорядження голови Новомосковської районної державної адміністрації ОСОБА_1 народних депутатів №720 від 12 серпня 2002 року площею 5,180 гектарів в межах згідно з планом. Сертифікат зареєстрований 12 квітня 2000 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку(пай) за № 1039 Земельна ділянка розташована на території Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Вони сумісно з ОСОБА_2 здали земельний пай в оренду Асоціації фермерів «Агрокомплекс» с. Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області, що підтверджується довідкою №01 від 08.08.2009 року. Доходи від оренди вони використовували для їх сімї.

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, а саме: земельний пай (№83) розміром 5,280 га, розташований на території Орлівщинської сільської ради.

Заповіту ОСОБА_2 не залишив.

Встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 їй необхідно для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2, померлого 02.12.2012 року.

Вона є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 Відповідно до ст. 1264 ЦК України вона відноситься до спадкоємців четвертої черги за законом.

Зі спадкодавцем вона проживала однією сімєю по день його смерті за адресою: с.Піщанка, Новомосковського району Дніпропетровської області, вул. Робоча,190.

Вона звернулась до Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, держаного нотаріусу ОСОБА_3 щодо видачі їй Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2

Листом від 19.06.2013 року державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області відмовлено у видачі їй Свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки спадкоємцем не представлені до нотаріальної контори документи, що підтверджують фактр родинних відносин між ним та ОСОБА_2 Їй було рекомендовано звернутися до суду з позовною заявою.

Позивачка просить встановити факт проживання однією сімєю з спадкодавцем ОСОБА_2 з 23 квітня 1990 року по день його смерті за адресою: с.Піщанка, Новомосковського району Дніпропетровської області, вул. Робоча,190. Визнати її спадкоємцем четвертої черги спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_2, померлого 02.12.2012 року. Визнати право власності в порядку спадкування за законом на земельний пай (№183) розміром 5,180 га згідно Державного акту на право приватної власності на землю, виданого ОСОБА_2, на підставі рішення розпорядження голови Новомосковської районної державної адміністрації ОСОБА_1 народних депутатів №720 від 12 серпня 2002 року в межах згідно з планом, після смерті ОСОБА_2, померлого 02.12.2012 року.

В судовому засіданні представник позивачки позов підтримала повністю, дала суду пояснення, аналогічні вищевказаному.

Представник Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області про день слухання справи повідомлений належним чином, письмово просить розглянути справу за відсутністю представника.

Суд, вислухавши представника позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню по наступних підставах:

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_2 помер 02 грудня 2012 року, про що, 03 грудня 2012 року складено відповідний актовий запис №105 у виконавчому комітеті Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 заповіту не залишив, спадкоємців 1,2,3 черги на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2, померлого 02.12.2012 року, не має.

З довідки виконкому Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області № 1251 від 21.05.2013 року вбачається, що ОСОБА_2 проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 23.04.1990 року разом з ОСОБА_1 по день його смерті. ОСОБА_1 здійснювала за ним догляд.

За даними паспорту ОСОБА_1 зареєстрована з 19 березня 1990 року за адресою с.Піщанка, Новомосковського району Дніпропетровської області, вул. Робоча,190.

Згідно свідоцтва про одруження позивачка знаходилась у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, який помер 28.07.1978 року, що підтверджується свідоцтвом смерть, видане Піщанською сільською радою Новомосковського району Дніпропетровської області 1.08. 1978 року, актовий запис № 57.

Свідки ОСОБА_5 і ОСОБА_6 суду пояснив, що вони проживають у с. Піщанка по сусідству з ОСОБА_1. Вони підтвердили, що ОСОБА_2 проживав з ОСОБА_1 однією сімєю приблизно з 1998 року, вони вели спільне господарство, у них були кури, качки. Останні 2 роки ОСОБА_2 не ходив, не розмовляв, оскільки у нього був інсульт. За ним доглядала ОСОБА_1 Інших родичів у ОСОБА_2 ніколи ніхто не бачив.

Згідно довідки Піщанської сільської лікарні, яка видана 07.03.2008 року, ОСОБА_2, який проживав ІНФОРМАЦІЯ_2, переніс захворювання: гостре порушення мозкового кровообігу (інсульт).

Представник позивачки ОСОБА_7, будучи допитаної у якості свідка, підтвердила суду, що її матір ОСОБА_1 з ОСОБА_2В проживали з 23 квітня 1990 року у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу за адресою с. Піщанка, Новомосковського району Дніпропетровської області, вул. Робоча,190. Вказаний будинок належить її матері ОСОБА_1 на праві приватної власності. Матір зі спадкодавцем ОСОБА_2 сумісно вели господарство, обробляли город, мали сумісний бюджет, піклувались один до одного. ОСОБА_2, як члену колективного сільськогосподарського підприємства Племконезавод «Орлівшина», було видано Сертифікат на право на земельну частку (пай). Вони сумісно здали земельний пай в оренду Асоціації фермерів «Агрокомплекс» с. Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області. Доходи від оренди вони використовували для їх сімї. ОСОБА_2 помер 02.12.2012 року за вищевказаною адресою. Матір його поховала. Інших родичів у ОСОБА_2 ніколи не бачила.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини , суд враховує правила ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України, про те, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш, як пять років до часу відкриття спадщини.

Аналізуючи зібрані докази, суд вважає, що є підстави, які передбачені ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України, встановити факт проживання однією сімєю ОСОБА_1 з ОСОБА_2 з 23.04.1990 року за адресою с. Піщанка, Новомосковського району Дніпропетровської області, вул. Робоча,190, що відповідає ст. 1264 ЦК України.

Згідно відповіді Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області за № 117/02-14 від 03.06.2015 року, встановлено, що із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2, померлого 02.12.2012 року, звернулася ОСОБА_1. На підставі зазначеної заяви 25.02.2013 року заведено спадкову справу за № 96 Відомості про інших спадкоємців відсутні. Свідоцтво про право власності на спадщину не видавалось.

Згідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійне проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановлено ст. 1270 ЦК України він не заявив відмову від неї.

Після смерті ОСОБА_2, померлого 02.12.2012 року, відкрилося спадщина на майно належне спадкодавцеві, а саме на земельний пай (№183) розміром 5,180 га згідно Державного акту на право приватної власності на землю, виданого громадянину України ОСОБА_2 на підставі рішення розпорядження голови Новомосковської районної державної адміністрації ОСОБА_1 народних депутатів №720 від 12 серпня 2002 року в межах згідно з планом.

Позивачка звернулась до нотаріальної контори щодо видачі їй Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 померлого 02.12.2012 року.

Листом від 19.06.2013 року державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області відмовлено у видачі їй Свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки спадкоємцем не представлені до нотаріальної контори документи, що підтверджують факт родинних відносин між ним та ОСОБА_2 Їй було рекомендовано звернутися до суду з позовною заявою.

Оцінюючи в сукупності зібрані докази, суд вважає визнати ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_2, померлого 02.12.2012 року.

В частині позову про визнання за позивачем права власності на вищевказане спадкове майно у порядку спадкування за законом суд вважає відмовити, оскільки відповідно до діючого на момент відкриття спадщини законодавства право видачі свідоцтва на спадщину належить нотаріальної конторі. Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 256-258 ЦПК України, ст. ст. 1258, 1264, 1268, ст.ст.10,11,60, 213, 215 ГПК України, суд

В И Р І Ш І В :

Позов ОСОБА_1 до Орлівщинскої сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання спадкоємцем четвертою черги спадкоємців за законом, та визнання права власності на спадщину, задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сімєю ОСОБА_1 та ОСОБА_2, померлого 02.12.2012 року, з 23 квітня 1990 року по день його смерті за адресою: с. Піщанка, Новомосковського району Дніпропетровської області, вул. Робоча,190.

Визнати ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги спадкоємців за законом на спадщину після смерті ОСОБА_2, померлого 02.12.2012 року.

В частині позову ОСОБА_1 про визнання права власності на земельний пай (№183) розміром 5,180 га згідно Державного акту на право приватної власності на землю, виданого громадянину України ОСОБА_2 на підставі рішення розпорядження голови Новомосковської районної державної адміністрації ОСОБА_1 народних депутатів №720 від 12 серпня 2002 року в межах згідно з планом у порядку спадкування за законом відмовити, оскільки право видачі свідоцтва на спадщину належить нотаріальної конторі.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні при оголошенні рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: