Справа № 195/244/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2015 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кондус Л.А., при секретарі Горват Н.Є.,

за участю: позивачів та представника позивачів, представника прокуратури Дніпропетровської області прокурора Шкуро Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел.Томаківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Прокуратури Дніпропетровської області, Головного Управління Міністерства Внутрішніх Справ України у Дніпропетровській області, Державного казначейства служби України про відшкодування моральної шкоди завданої незаконними діями правоохоронних органів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися до суду з позовом до Прокуратури Дніпропетровської області, Головного Управління Міністерства Внутрішніх Справ України у Дніпропетровській області, Державного казначейства служби України про стягнення з Державного казначейства України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку в порядку відшкодування шкоди завданої внаслідок незаконних дій органів досудового розслідування , прокуратури і суду заподіяну моральну шкоду на користь ОСОБА_1 у розмірі 248472 грн., ОСОБА_5 в розмірі 248472 грн., ОСОБА_3 у розмірі 248472 грн., ОСОБА_4 у розмірі 248472 грн.

Позивачі обґрунтовують свої вимоги тим, що 30.06.2006 року слідчим відділом Томаківського районного відділу ГУМВС України у Дніпропетровській області була порушена кримінальна справа стосовно ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 по факту відкритого викрадення чужого майна за ч.2 ст. 186 КК України.

ОСОБА_7 03.07.2014 року при укладенні шлюбу змінив своє прізвище на «Суворов», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія И-НО № 354393.

Позивачів обвинуватили у тому, що 24.04.2006 року у балці біля річки в селі Новокиївка вони відкрито викрали металевий місток, який належав Новокиївській сільській громаді.

В липні 2006 року позивачі були притягнуті до кримінальної відповідальності, їм було предявлено обвинувачення у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та обрано запобіжний захід підписка про невиїзд. Кримінальна справа з обвинувальним висновком 28.05.2007 року була направлена до Томаківського районного суду.

06 вересня 2007 року Томаківський районний суд повернув справу прокурору Томаківського району для проведення додаткового розслідування. Ці обставини підтверджуються копіями процесуальних документів кримінальної справи.

Позивачі та їх захисник ОСОБА_8 неодноразово зверталися до генеральної Прокуратури України, Прокуратури Дніпропетровської області, до Управління Внутрішніх справ у Дніпропетровській області з проханням прийняти рішення по справі. На свої звернення отримували відповіді, що по справі триває досудове слідство, це підтверджується листами установ.

31.12.2014 року прокуратурою Томаківського району Дніпропетровської області було винесено постанову про закриття кримінального провадження. Відповідно до цієї постанови кримінальне провадження закрито у звязку з відсутністю у діях ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, що підтверджується постановою.

Позивачі посилаються на те, що незаконними діями працівників органів досудового слідства вони були позбавлені конституційного права на свободу і особисту недоторканність. За час тривалого часу перебування під слідством позивачам завдано тяжких фізичних і моральних страждань, яких вони зазнали у звязку з протиправною поведінкою щодо них. Погіршились їх нормальні життєві звязки. Негативні емоції, переживання вплинули на спокій і стан здоровя.

Внаслідок незаконних дій правоохоронних органів, психічного впливу позивачам заподіяно моральну шкоду.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати. Позивачі оцінюють заподіяну шкоду у розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожен місяць перебування під слідством. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2015 року становить 1218 грн. у місяць. Позивачі незаконно перебували під слідством 102 місяці. Дві мінімальні заробітні плати 2436 грн., 102 міс. х 2436 грн. = 248472 грн.

Таким чином, позивачі зазначають, що їм завдано моральну шкоду у розмірі 248472 грн. кожному.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного притягнення як обвинуваченого відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду. Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину.

В судовому засіданні позивачі та представник позивачів, посилаючись на обставини, викладені в позові, позовні вимоги підтримали та просять задовольнити їх у повному обсязі. Також позивачі пояснили, що в звязку з тривалим перебуванням їх під слідством вони зазнали значних моральних страждань та погіршились їх нормальні життєві звязки. Після кожного виклику до слідчого Томаківського районного відділу у кожного з них погіршувався емоційний стан та настрій. Вони не є жителями селища Томаківка, тому кожного разу їм доводилося відриватися від роботи, щоб поїхати до слідчого та до суду. Крім того, в звязку з порушенням стосовно них кримінальної справи у кожного було припинено кар?єрний зріст, стосунки з жителями села Новокиївка Томаківського району, а також з деякими родичами та друзями погіршилися, оскільки їх вважали злочинцями. Вони також не могли поїхати на заробітки за кордон, вони навіть не намагалися оформити закордонні паспорти, оскільки знаходилися під слідством та до кожного з них було застосовано запобіжний захід підписка про невиїзд, тобто вони не могли виїхати навіть за межі населеного пункту, де проживають, для того, щоб працевлаштуватися на кращу роботу.

Представник відповідача - прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 (за довіреністю) в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечує проти їх задоволення в повному обсязі, з огляду на наступне.

Встановлено, що постановою слідчого СВ Токаківського РВ УМВС України у Дніпропетровській області ОСОБА_10 від 30.06.2006 р. за фактом відкритого розкрадання металевого містка через струмок поблизу с.Новокиївка порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Постановою слідчого від 19.07.2006 р. обвинувачення у скоєнні зазначеного злочину предявлено ОСОБА_6

Постановами від 20.07.2006 р. обвинувачення у скоєнні зазначеного злочину предявлено ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_11 та ОСОБА_4

За результатами досудового розслідування 29.05.2007 р. прокурором Томаківського району затверджено обвинувальний висновок відносно ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 186 КК України, та кримінальну справу спрямовано до Томаківського районного суду для розгляду по суті.

За результатами судового розгляду 06.09.2007 р. Томаківським районним судом справу направлено прокурору Томаківського району для проведення додаткового досудового розслідування.

Після тривалого досудового розслідування прокурором прокуратури Томаківського району від 31.12.2014 кримінальне провадження відносно них закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Відповідно до положень ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, притягнення до кримінальної відповідальності, відшкодовується державою в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури і суду.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» (далі Закон) підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Відповідно до ст.ст. 4, 13 Закону відшкодування моральної шкоди провадиться в разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих звязків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Визначаючи розмір стягнення моральної шкоди суд повинен враховувати вимоги ч. ч. 5, 6 ст. 4 та ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду» та п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (нематеріальної) шкоди» в частині визначення розміру моральної шкоди залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, враховується стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступень зниження престижу, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Позивачі перебували під кримінальним переслідуванням загалом 83 місяці, отже, розмір відшкодування моральної шкоди не відповідає дійсності.

За таких обставин, прокурор відповідача пояснив, що той розмір відшкодування моральної шкоди, який було заявлено позивачами до відшкодування, не підлягає стягненню.

Представник відповідача - ГУМВС України в Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, але подав до суду письмові заперечення на вказаний позов та просить суд розглянути справу за його відсутності. Свої заперечення він обґрунтовує тим, що позивачами не надано до суду належних, допустимих доказів спричинення їм моральної шкоди та необґрунтовано її розмір.

Крім того, представник відповідача вважає, що період з 25.03.2008 р. до 19.03.2009 р ., коли досудове слідство було призупинено та обвинувачених було оголошено у розшук, не може бути врахований при визначенні розміру відшкодовуваної шкоди, оскільки кримінальна справа у вказаний період не розслідувалась з вини обвинувачених.

Представник відповідача Державної казначейської служби України в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши осіб, які зявилися, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи суд вбачає, що за результатами досудового розслідування 29.05.2007 р. прокурором Томаківського району затверджено обвинувальний висновок стосовно ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 186 КК України, та кримінальну справу направлено до Томаківського районного суду для розгляду по суті.

За результатами судового розгляду, в звязку з тим, що демонтований місток на балансі Новокиївської сільської ради не значився та для зясування осіб, яким спричинено збитки демонтажем вказаного містка, 06.09.2007 р. Томаківським районним судом справу направлено прокурору Томаківського району для проведення додаткового досудового розслідування, що підтверджується копією ухвали Томаківського районного суду від 06.09.2007 року.

Після тривалого досудового розслідування прокурором прокуратури Томаківського району від 31.12.2014 кримінальне провадження за №и 0000668 від 07.11.2014 р. стосовно вказаних позивачів закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, в звязку з відсутністю в діях останніх складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

ОСОБА_7, який є одним з позивачів у даній справі, 03.07.2014 року при укладенні шлюбу змінив своє прізвище на «Суворов», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія И-НО № 354393.

Відповідно до вимог п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно із вимогами ч.ч. 2, 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв'язку із приниженням її честі, гідності, а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Положеннями ч. 2 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.

Відповідно до вимог ч. ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями чи дією органу державної влади відшкодовується Державою незалежно від вини цього органу. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, відшкодовується Державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду; право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду виникає у разі закриття кримінальної справи органом попереднього (досудового) слідства.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок його незаконного засудження, незаконного притягнення, як обвинуваченого, а згідно із вимогами ст. 3 цього ж Закону, громадянинові відшкодовується моральна шкода.

Згідно із вимогами ст.ст. 2, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди у порядку та у розмірах, визначених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення; відшкодування моральної шкоди проводиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визначаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Відповідно до п. 9 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року, який узагальнив розгляд судами справ цієї категорії у межах держави, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає незалежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ст. 13 Закону, розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством і судом провадиться виходячи із розміру не менше мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством і судом. Крім того, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами рівності, поміркованості, розумності, справедливості.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

З матеріалів справи суд вбачає, що позивачам незаконно та безпідставно було пред'явлено звинувачення в злочині, який вони не скоювали. Крім того, позивачам був обраний запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд, внаслідок чого вони були обмежені у реалізації права вільного пересування, що значним чином вплинуло на законні права та свободи. Разом з тим жодних доказів щодо характеру та обсягу моральних страждань (душевних, психічних тощо), яких зазнали позивачі, доказів їх немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) в судове засідання надано не було .

Статтею 8 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2015 рік» встановлено, що і мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1.01.2015 року становить 1218 гривень. При цьому суд виходить з розміру мінімальної заробітної плати на час розгляду справи 1218 грн.

Крім того, суд погоджується з твердженням представника відповідача ГУМВС України в Дніпропетровській області, що період з 25.03.2008 р. до 19.03.2009 р., коли досудове слідство було призупинено та обвинувачених було оголошено у розшук, не може бути врахований при визначенні розміру відшкодовуваної шкоди, оскільки кримінальна справа у вказаний період не розслідувалась з вини обвинувачених. Також з матеріалів справи суд вбачає, що з таких же причин досудове слідство також було призупинено у період з 08.09.2006 р. по 20.04.2007 р. На підтвердження вказаних обставин суду надано копії відповідних постанов досудового слідства.

З цих підстав суд вважає, що суму розміру моральної шкоди слід розраховувати наступним чином: 83 місяці х 1218 грн. = 101094 грн.

Частково задовольняючи позовні вимоги позивачів, суд вважає за необхідне судові витрати у справі віднести на рахунок Держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 7, 15, 60, 88, 212, 215 ЦПК України, ст.ст. 1167, 1176 ЦК України, Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Прокуратури Дніпропетровської області, Головного Управління Міністерства Внутрішніх Справ України у Дніпропетровській області, Державного казначейства служби України про відшкодування моральної шкоди завданої незаконними діями правоохоронних органів задовольнити частково.

Стягнути з Державного казначейства України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку в порядку відшкодування шкоди завданої внаслідок незаконних дій органів досудового розслідування, прокуратури і суду заподіяну моральну шкоду на користь ОСОБА_1 у розмірі 101094 грн., ОСОБА_5 в розмірі 101094 грн., ОСОБА_3 у розмірі 101094 грн., ОСОБА_4 у розмірі 101094 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Томаківський районний суд.

Суддя: /підпис/ОСОБА_12

З оригіналом згідно:

Суддя Л.А.Кондус