Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/430/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Ябчик Н. М.
Доповідач Гайсюк О. В.
РІШЕННЯ

Іменем України

26.03.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - Гайсюка О.В.

суддів - Карпенка О.Л., Голованя А.М.

при секретарі - Дімановій Н.І.

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 грудня 2014 року і

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до товариства з додатковою відповідальністю «Колос» про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, компенсації у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати.

Позивач зазначив, що працював в ТДВ «Колос» охоронцем з 03.01.2014 року по 08.04.2014 року.

З 01.04.2014 р. йому не була нарахована та не була виплачена заробітна плата за період з 01.03.2014 р. по 31.03.2014 року у сумі 762 гривні.

За період з 01.03.2014 року по 31.03.2014 року йому нараховано лише 1350 грн., а потрібно було 2112 грн. виходячи з 11 грн. за годину та враховуючи, що в березні він відпрацював 192 години.

Також йому не нараховувалася та не виплачувалася оплата за роботу в нічний та надурочний час. За період з 03.01.2014 року по 08.04.14р. за роботу в нічний час йому необхідно було нарахувати та виплатити 457,6 грн., а за роботу в надурочний час 858 грн.

Посилаючись на це, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь ненараховану йому заробітну плату за березень 2014 року у сумі 762 грн., ненараховану йому оплату праці за роботу в нічний час у сумі 457,6 грн., ненараховану йому оплату за роботу в надурочний час у сумі 858 грн., зобов'язати відповідача виплатити йому середній заробіток за весь час затримки належних до виплати сум по день подачі позову у сумі 8040,96 грн., компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати у сумі 102,3 грн. та 1500 грн. на відшкодування моральної шкоди, яку він зазнав через порушення його трудових прав.

Рішенням Знам'янського міськрайонного суду від 23.12.2014 року позов задоволено частково. З відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість по заробітній платі у сумі 762 грн. та оплату за роботу в надурочний час у сумі 571,54 грн., в решті вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду змінити, стягнути на його користь за роботу в нічний час 457,6 грн., за роботу в надурочний час ? 858 грн., компенсацію середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 8040,96 грн., компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати у розмірі 102,3 грн. та 1500 грн. на відшкодування моральної шкоди, а в решті рішення залишити без змін.

У судовому засіданні апеляційного суду позивач доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник відповідача з доводами скарги не погодилася.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судом вірно встановлено, що позивач ОСОБА_2 працював у ТДВ «Колос» охоронцем з 03.01.2014 року та звільнений з роботи за власним бажанням за наказом №107 від 07.04.2014 року, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.5) та зазначається самим позивачем у позовній заяві (а.с.1).

У день звільнення 08.04.2014 р. позивач працював, що підтвердила апеляційному суду і представник відповідача.

Суд дійшов правильного висновку про те, що, в цей день звільнення, відповідач не повністю розрахувався з позивачем, як того вимагає ст.116 КЗпП у зв'язку з тим, що йому не була нарахована в порушення вимог трудового законодавства заробітна плата у сумі 762 грн. за березень 2014 року, та безпідставно в порушення вимог ст.106 КЗпП не нараховано плату за роботу в надурочний час за січень 2014р.?271,21 грн., за лютий ? 58,64 грн., за березень 2014 р.? 241,89 грн., а всього 571,54 грн.. Загальний розмір ненарахованих та не виплачених в день звільнення сум складає 1333,54 грн..Відповідач цих висновків суду не оскаржив.

Суд дійшов правильного висновку про те, що вимоги позивача про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати задоволенню не підлягають. Оскільки така компенсація підлягає виплаті за Законом України від 19.10.2000 р. та Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати (на які послався суд) лише тим працівникам, яким заробітна плата була нарахована та вчасно не виплачена. Оскільки позивачу заробітна плата, яку він просив стягнути не нараховувалася, то підстави для стягнення йому компенсації відсутні.

Позивач не спростував висновків суду та розрахунків наведених в рішенні про те, що відповідач правильно провів оплату роботи позивача в нічних час та недонарахував йому оплату за роботу в надурочний час лише у розмірі 571,54 грн..

Для перевірки правильності нарахувань позивачу оплати роботи в нічний та надурочний часи була призначена судова економічна експертиза за ухвалою апеляційного суду від 19.02.2015 р., але у судовому засіданні від 26.03.2015 р. позивач від проведення такої експертизи відмовився, інших доказів, які б спростували розрахунки, наведені в рішенні, не надав.

Згідно ст.117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відмовляючи в задоволенні вимог позивача про стягнення відшкодування, передбаченого ст.117 КЗпП, суд дійшов помилкового висновку про відсутність вини відповідача в затримці розрахунку лише з тих підстав, що термін затримки (чотири місяці) не є істотним.

Отже, оскільки в затримці розрахунку є пряма вина відповідача, то вимоги позивача про стягнення середнього заробітку підлягають задоволенню частково, адже спір вирішено на користь позивача лише частково.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу у лютому 2014 р. нарахована заробітна плата 1848 грн. + недонараховано за надурочний час 58,64, всього 1906,64 грн. (а.с.4,6), у березні нараховано 1350 грн. + недонараховано 762 грн. +241,89 грн. (за надурочний час), всього 2359,89 грн. (а.с.4-6).

Усього за два місяці (1906,64+2353,89) = 4260,53 грн..

Кількість робочих днів у лютому 2014 р.? 20, і у березні 2014 р ? 20, а всього 40 днів (а.с.7-8).

Середньоденний заробіток за два місяці перед звільненням складає (4260,53:40) = 106.51 грн..

У межах позову (а.с.2) середній заробіток за весь час затримки на день подачі позову (95 робочих днів) складає (106,51 ? 95) = 10118,45 грн.

Але з урахуванням того, що позовні вимоги про стягнення заробітної плати, компенсації складали 2179,90, а задоволені вимоги частково на суму 1333,54 грн. (більше ніж наполовину), колегія суддів в межах позовних вимог позивача про стягнення середнього заробітку у сумі 8040,96 грн. вважає, що співмірною сумою відшкодування є сума середнього заробітку за весь час затримки розрахунку у розмірі 4000 грн..

Порушення трудових прав позивача, у зв'язку з ненарахуванням та у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагали від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, а тому відповідно до ст.273-1 КЗпП з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню 1000 грн..

Ця сума з урахуванням вимог розумності і справедливості є достатньою для компенсації моральних втрат позивача.

Наведене свідчить про те, що висновки суду в частині вирішення спору про стягнення середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди не відповідають обставинам справи, рішення в цій частині ухвалене без додержання норм матеріального та процесуального права.

А тому рішення в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення зазначених вимог позивача.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 грудня 2014 року в частині вирішення спору про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Колос» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні 4000 грн. та на відшкодування моральної шкоди 1000 грн., а всього 5000 грн..

У решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: