У х в а л а

іменем україни

6 липня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Карпенко С.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 квітня 2015 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 9 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів,

в с т а н о в и в :

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 квітня 2015 року позов задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, що стягується з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У інші частині позову відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 9 червня 2015 року рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 квітня 2015 року скасовано частині відмови в задоволенні вимог про припинення стягнення аліментів за виконавчим листом, виданим на підставі рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 вересня 2006 року, та ухвалено в цій частині нове рішення, яким виконавчий лист повернуто до суду, який його видав, як такий, що не підлягає виконанню.

У іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про скасування рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 квітня 2015 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 9 червня 2015 року в частині визначення частки до якої зменшено розмір аліментів, і просив їх визначити у твердій грошовій сумі у розмірі 200 грн, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та при перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, встановивши, що у позивача народилася ще одна дитини, а інші обставини, на які він посилався як на підставу зменшення розміру аліментів, враховані судами про ухваленні рішень про їх стягнення, обґрунтовано зменшив розмір аліментів до 1/6 частки.

Доводи касаційної скарги і зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами першої й апеляційної інстанцій в частині що оскаржується допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, та зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 квітня 2015 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 9 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особам, які подавали касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ С.О.Карпенко