АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 752/3768/13-ц Головуючий у 1-ій інстанції - Плахотнюк К.Г.
Апеляційне провадження Доповідач - Іванченко М.М.
№22-ц/796/6908/2015
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Іванченка М.М.

суддів: Лапчевської О.Ф., Болотова Є.В.

при секретарі: Гарматюк О.Д.

за участю:

позивача: ОСОБА_3

представника позивача: ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання недійсним договору

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20 лютого 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

Позивач звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ПАТ «ОТП Банк» та з урахуванням змінених позовних вимог просила визнати недійсним договір купівлі-продажу кредитного портфелю від 24 грудня 2010 року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в частині передачі (продажу) прав по кредитному договору № CМ - SМЕВ01/010/2008/1, укладеному 19 лютого 2008 року з ЗАТ «ОТП Банк».

Мотивуючи свої вимоги тим, що між нею та ЗАТ «ОТП Банк» укладено кредитний договір № CМ - SМЕВ01/010/2008/1 від 19 лютого 2008 року, виконання зобов'язань забезпечено договором іпотеки №РМ/SМЕВ01/010/208/1 від 19 лютого 2008 року. Між ПАТ «ОТП Банк» і ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір б/н купівлі-продажу кредитного портфелю та договір про відступлення права вимоги від 24 грудня 2010 року. Відповідно до умов договору ПАТ «ОТП Банк» передав ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права вимоги за кредитними договорами, перелік яких міститься у додатку №1, які забезпечені іпотекою або заставою. Відповідно, за умов договорів, які були предметом купівлі-продажу до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права кредитора, як сторони, що іменується іпотекодержатель, у тому числі і за укладеними з нею договорами.

Позивач вважала, що відповідно п. 2.1.2. кредитного договору № CМ - SМЕВ 01/010/2008/1 від 19 лютого 2008 року банк зобов'язався не розголошувати третім особам інформацію про позичальника, яка складає банківську таємницю. Однак у зв'язку з укладенням оспорюваних договорів від 24 грудня 2010 року відбулася заміна кредитора у зобов'язанні та передача новому кредитору усіх документів, які засвідчують права, що передані, у тому числі усієї інформації, яка є важливою для їх здійснення, що було прямо заборонено пунктом 2.1.2. кредитного договору № CМ - SМЕВ 01/010/2008/1 від 19 лютого 2008 року. На виконання зазначених умов договору заміна кредитора у зобов'язанні не могла здійснюватись без згоди боржників, а тому укладення оспорюваних договорів відбулось з прямим порушенням правил ст. 516 ЦК України та Закону України «Про захист персональних даних». Крім того, у результаті укладення відповідачами оспорюваних договорів ПАТ «ОТП Банк», як первісний володілець її персональних даних за договорами кредиту та іпотеки фактично передав їх третій особі ТОВ «ОТП Факторинг Україна», не повідомивши її про це протягом десяти робочих днів, внаслідок чого відбулось передання, отримання та безконтрольна обробка персональних даних без її на те згоди, чим також порушено пункт 2.1.2. кредитного договору та Закон України «Про захист персональних даних».

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 20 лютого 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ПАТ «ОТП Банк», треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання недійсним договору - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

У поданій апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для розгляду справи. Зазначає, що в результаті укладення договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 24 грудня 2010 року відбулась незаконна передача персональних даних і незаконне розкриття банківської таємниці про фізичну особу, а саме ОСОБА_3 та ОСОБА_5, ОСОБА_6 Крім того вказує не те, що дотримання вимог п.2.1.2 № CМ - SМЕВ 01/010/2008/1 від 19 лютого 2008 року, а також виконання ст.ст. 6, 21 закону України «Про захист персональних даних» робили неможливим уступку права вимоги за вказаним кредитним договором.

Позивач та її представник в суді апеляційної інстанції підтримали апеляційну скаргу з наведених в ній підстав та просили її задовольнити.

Представник відповідача та треті особи у судове засідання не з'явились про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Тому відповідно до ст.305 ЦПК України колегія суддів вирішила розглядати справу за відсутності осіб, що не з'явились.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що укладаючи 24 грудня 2010 року договір купівлі-продажу кредитного портфелю предметом якого був і кредитний договір № CМ - SМЕВ01/010/2008/1 укладений 19 лютого 2008 року між ОСОБА_3 та ЗАТ «ОТП Банк» відповідачами не було допущено порушення умов зазначеного кредитного договору та положень Закону України «Про захист персональних даних». Колегія суддів погоджується з такими висновками суду виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 19 лютого 2008 року між ОСОБА_3 та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником,якого є ПАТ «ОТП Банк», було укладено кредитний договір № CМ - SМЕВ01/010/2008/1 відповідно до якого позичальник отримала кредит у розмірі 405 000, 00 дол. США на споживчі цілі з кінцевим терміном повернення не пізніше 18 лютого 2023 року.

Відповідно до п. 2.1.2 кредитного договору № CМ - SМЕВ01/010/2008/1 від 19 лютого 2008 року ЗАТ «ОТП Банк», банк зобов'язався не розголошувати третім особам інформацію про позичальника, яка складає банківську таємницю, за виключенням випадків передання такої інформації, в порядку та в об'ємі визначеному чинним законодавством України, в бюро кредитних історій, а також коли розкриття банківської таємниці є обов'язковим для банку у відповідності з чинним законодавством чи необхідне банку для захисту його прав та інтересів.

Для забезпечення виконання вказаного кредитного договору 19 лютого 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки №РМ/SМЕВ01/010/208/1 предметом якого є нерухоме майно - нежитлові приміщення АДРЕСА_1.

10 грудня 2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю. Відповідно до умов, якого продавець (ПАТ «ОТП Банк») продає (переуступає) покупцю (ТОВ «ОТП Факторинг Україна») права на кредитний портфель, який включає в себе кредитні договори (перелік яких міститься у Додатку 1 до цього договору), а покупець приймає такий кредитний портфель та зобов'язується сплатити на користь продавця винагороду. Покупець набуває усі права вимоги за кредитними договорами, що є дійсними на дату набрання чинності, включаючи, але не обмежуючись правами вимоги до боржників щодо сплати суми основного боргу; правами вимоги до боржників щодо сплати процентів, нарахованих на суму основного боргу; а також правами вимоги до боржників щодо сплати штрафних санкцій. Продавець зобов'язаний передати права за окремими договорами застави та/або договорами іпотеки, укладеними між продавцем та боржниками для забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами. Передача таких договорів має бути оформлена відповідним договором про передачу прав на заставлене майно. Розкриття банківської таємниці у зв'язку з передачею кредитного портфелю та, зокрема кредитних договорі покупцю вважається дозволеним розкриттям банківської таємниці та не є порушенням чинного законодавства України. Продавець зобов'язаний повідомити боржників/поручителів про укладення цього договору протягом 20 робочих днів з дати набрання чинності.

Відповідно до наявного в матеріалах справи витягу №1 з додатку до договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 24 грудня 2010 року предметом купівлі-продажу був і кредитний договір № CМ - SМЕВ01/010/2008/1 укладений 19 лютого 2008 року між ОСОБА_3 та ЗАТ «ОТП Банк».

Судом встановлено, що укладений відповідачами у справі договір купівлі-продажу кредитного портфелю предметом якого був і кредитний договір № CМ - SМЕВ01/010/2008/1 укладений 19 лютого 2008 року між ОСОБА_3 та ЗАТ «ОТП Банк» стосувався тільки передачі покупцю за договором, як новому кредитору права вимоги, в межах яких не було розголошено інформацію яка складала б банківську таємницю третім особам.

Частиною 1 ст.215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, а частиною 1 ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно до ст.ст.512, 516 ЦК України: кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ч.1 ст.21 Закону України «Про захист персональних даних» про передачу персональних даних третій особі володілець персональних даних протягом десяти робочих днів повідомляє суб'єкта персональних даних, якщо цього вимагають умови його згоди або інше не передбачено законом.

Відповідно до ст.60 Закону України «Про банки та банківську діяльність», банківською таємницею, зокрема, є: відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди; фінансово-економічний стан клієнтів; системи охорони банку та клієнтів; інформація про організаційно-правову структуру юридичної особи - клієнта, її керівників, напрями діяльності; відомості стосовно комерційної діяльності клієнтів чи комерційної таємниці, будь-якого проекту, винаходів, зразків продукції та інша комерційна інформація; інформація щодо звітності по окремому банку, за винятком тієї, що підлягає опублікуванню; коди, що використовуються банками для захисту інформації.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що посилання апелянта на те, що ПАТ «ОТП банк» уклавши 24 грудня 2010 року договір купівлі продажу кредитного портфелю та договір відступлення права вимоги з ТОВ «ОТП ФакторингУкраїна» порушила законодавство та умови договору є необґрунтованими, оскільки ПАТ «ОТП банк» діяв в межах закону та не порушив права позивача, крім того в судовому засіданні встановлено, що позивач зверталась до ТОВ «ОТП ФакторингУкраїна» з проханням реструктуризації боргу за кредитним договором та сплачувала кошти за ним чим фактично визнавала заміну кредитора.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка зібраним доказам по справі, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: