У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Южного міського суду Одеської області від 26 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 26 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулось до суду з позовом до відповідачів про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом продажу предмета іпотеки на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

Позивач посилався на те, що між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 14 червня 2007 року був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у сумі 30 тис. дол. США, сума кредиту дорівнює еквіваленту 151 500 грн за курсом НБУ на день укладання цього договору, у тимчасове користування на умовах забезпеченості, зворотності, строковості, платності в строк до 14 червня 2017 року із сплатою 13,5 % річних за користування кредитом.

Відповідно до п. 1.2.2 договору про надання споживчого кредиту, позичальник зобов'язується повернути суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 460 дол. CШA в день сплати ануїтетних платежів.

Позичальник зобов'язується повернути суму кредиту та сплатити проценти, штрафи та інші платежі згідно з умовами договору на рахунок № НОМЕР_1, відкритий у банку.

Відповідно до п. 1.3.1 договору про надання споживчого кредиту, за використання кредитних коштів у межах установленого строку кредитування процентна ставка встановлюється в розмірі 13,5 % річних. По закінченню 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту та кожного наступного місяця кредитування, процента ставка підлягає перегляду відповідно до умов п. 10.2 даного договору.

07 квітня 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 була укладена додаткова угода № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 14 червня 2007 року, згідно з якої сторони домовились про зміну розміру ануїтетного платежу, а саме позичальник зобов'язується повертати в день сплати ануїтетних платежів, передбачений договором, суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у таких розмірах: у період з 14 квітня по 14 вересня у розмірі 304,98 дол. США; у період з 14 жовтня до кінця терміну дії договору у розмірі 475 дол. США, якщо інший розмір ануїтетного платежу не буде встановлений згідно з умовами договору. «День сплати ануїтетного платежу» - це 14 число кожного календарного місяця строку кредитування, протягом якого позичальник зобов'язується сплатити ануїтетний платіж.

На забезпечення виконання зобов'язань за договором між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5, ОСОБА_4 був укладений іпотечний договір від 14 червня 2007 року, згідно умовами якого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 передали в іпотеку квартиру АДРЕСА_1. Згідно з висновком від 01 червня 2007 року, виданого ПП «Фінекс-Юг», ринкова вартість предмета іпотеки становить 447 728 грн або 88 659 дол. США.

Відповідно до п. 2.1.1 договору іпотеки, у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем зобов'язань за кредитним договором іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами.

20 квітня 2004 року між ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 був укладений договір міни житла, відповідно до п. п. 1.1, 1.2 вказаного договору ОСОБА_5, ОСОБА_6 передали квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_7 У свою чергу відповідачі прийняли від ОСОБА_7 у власність квартиру АДРЕСА_1. Міна проводилась без грошової доплати.

На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 27 жовтня 2009 року АКІБ «УкрСиббанк» змінило назву на ПАТ «УкрСиббанк».

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами.

Згідно з актами прийому-передачі документації за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року ПАТ «Дельта Банк» прийняв від ПАТ «УкрСиббанк» документ щодо стягнення заборгованості боржників, а саме: ОСОБА_4 кредитний договір № 0.

У зв'язку з тим, що позичальник належним чином свої обов'язки не виконує, станом на 27 листопада 2013 року утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 45 122,60 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 27 листопада 2013 року становить 360 664 грн 93 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 27 109,75 дол. США, що еквівалентно 216 688 грн 23 коп., заборгованості за процентами - 18 012,85 дол. США, що еквівалентно 143 976 грн 71 коп.

Рішенням Южного міського суду Одеської області від 26 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 26 травня 2015 року, позов задоволено частково.

У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 за договором про надання споживчою кредиту від 14 червня 2007 року № 0 в розмірі 45 122,60 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 27 листопада 2013 року становить 360 664 грн 93 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки нерухоме майно - чотирьохкімнатну квартиру, загальною площею 78,39 кв. м, жилою площею 49,37 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_5, ОСОБА_6 на підставі договору міни, посвідчений Южненською міською державною нотаріальною конторою Одеської області, шляхом продажу на прилюдних торгах, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченого Законом України «Про виконавче провадження», з визначенням початкової ціни на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна та майнових прав та професійну оціночну діяльність.

Вирішено питання про судові витрати.

Відстрочено виконання рішення на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України» від 03 червня 2014 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною першою ст. 33 та ст. 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобов'язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (далі - Закон), згідно з яким протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами − резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України), що повною мірою відповідає лексичному значенню відповідного слова, яке розкривається в тлумачному словнику української мови.

Отже, мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільнення від його виконання. Відтак установлений Законом мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Крім того, згідно з п. 4 Закону протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Оскільки вказаний Закон не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього Закону.

Рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону не підлягає виконанню.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позивачем вимог, а саме шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Судом правильно вирішено питання про зупинення стягнення на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», що відповідає ст. 217 ЦПК України, яка надає суду право визначити порядок виконання рішення, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходи для забезпечення його виконання.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком судів попередніх інстанцій та з їх оцінкою.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при розгляді даної справи судами попередніх інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Южного міського суду Одеської області від 26 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 26 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Леванчук А.О. Нагорняк В.А. Писана Т.О.