Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" липня 2015 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого - судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва», третя особа директор Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» Новік Сергій Миколайович про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» з вимогами визнати звільнення позивача без законних підстав або з порушенням і поновити позивача на роботі на колишній посаді та стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу до часу поновлення на роботі.

На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 10 липня 2015 року судом залучено до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог директора Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» Новік Сергія Миколайовича. (а.с.37-38)

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, пояснив, що з 01 січня 2014 року позивач працював слюсарем сантехніком 4-го розряду в Комунальному підприємстві «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва». На підставі наказу по підприємству за №224-к від 18 травня 2015 року позивача звільнено із займаної посади, у зв'язку з скороченням штату працівників на підставі п.1 ст.40 Кодексу законів про працю України. Позивач вважає звільнення незаконним, оскільки відповідачем не була дотримана процедура звільнення, а саме: у визначений законодавством двомісячний строк позивача належним чином не було попереджено про наступне звільнення, не було запропоновано вакантних посад, які були на підприємстві, при скороченні посади не враховано обставини, які дають позивачу переважне право залишитись на роботі, а саме: стаж роботи, освіту, відсутність за час роботи дисциплінарних стягнень, наявність утриманців, оскільки позивач є єдиною працездатною особою в сім'ї, тому у сукупності всіх наявних порушень, які допущені відповідачем при його звільненні, позивач просить поновити його на займаній посаді та стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати поновлення на роботі та по день винесення судового рішення.

Представник відповідача Шевченко С.Т. в судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечував, просив в позові відмовити, оскільки процедура звільнення працівника відбулась з дотриманням норм чинного трудового законодавства, а враховуючи відсутність підстав для поновлення позивача на роботі, просить відмовити у задоволенні вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Представник відповідача Кіпаренко О.М. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі з підстав, викладених у запереченнях на позов, які приєднано до справи (а.с.67-68), пояснив, що згідно з наказом по підприємству за № 77 від 26.02.2015 р. «Про внесення змін до штатного розпису та скорочення чисельності працівників КП «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» та наказом по підприємству за № 78 від 26.02.2015 р. «Про попередження працівників підприємства щодо майбутнього звільнення в зв'язку зі скороченням штату» складено Додаток до наказу від 26.02.2015р. № 77, 78, в якому викладено список працівників ЖРЕО-409 КП «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва», які попереджені про скорочення штату 04.05.2015 р., про що слюсар-сантехнік 4 розряду ОСОБА_1 02.03.2015 року поставив свій підпис, з наказом № 224 к від 18.05.2015 р. про звільнення позивача із займаною посади, у зв'язку зі скороченням штату працівників, позивач був ознайомлений, про що свідчить його особистий підпис, при звільненні отримав трудову книжку та грошову компенсацію, ці обставини не заперечуються позивачем, на даний час посада слюсаря сантехніка 4 розряду, яку займав позивач, скорочена відповідно до Наказу № 77 від 26.02.2015р. «Про внесення змін до штатного розпису та скорочення чисельності працівників КП «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва», тому вимоги позивача про поновлення на раніше займаній посаді є безпідставними та необґрунтованими, у зв'язку з чим просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Третя особа - директор Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» Новік С.М., в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, пояснив, що керуючись розпорядженням № 61 від 13.02.2015 року Дніпровської районної в м. Києві Державної адміністрації «Про організаційно правові заходи, пов'язані з виконанням рішення Київради від 09.10.2014 р. № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» з метою оптимізації штатів адмінуправлінського персоналу, згідно Наказу № 77 від 26.02.2015 «Про внесення змін до штатного розпису та скорочення чисельності працівників КП «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» було підготовлено та затверджено новий штатний розпис та введено його в дію, попереджено всіх працівників Комунального підприємства та всіх його структурних підрозділів про скорочення посад, підготовлено та подано подання до профспілкового комітету про скорочення працівників, тому вважає, що підприємством дотримана процедура звільнення працівника, яке відбулось з дотриманням норм чинного трудового законодавства, тому відсутні підстави для поновлення позивача на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Заслухавши пояснення позивача, представників відповідача Шевченко С.Т. та Кіпаренко О.М., третьої особи Новік С.М., дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 01 січня 2014 року ОСОБА_1 був прийнятий на посаду слюсаря-сантехніка 4-готрозряду в ЖРЕО №409 Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва».

Статтею 141 Кодексу законів про працю України передбачено обов'язок власника або уповноваженого ним органу правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності.

Право власника або уповноваженого ним органу визначати чисельність працівників і штатний розпис нормативно закріплено щодо підприємств та їх об'єднань у частині третій статті 64 Господарського кодексу України.

Тобто право визначати чисельність і штат працівників належить тільки власникові або уповноваженому ним органу, тому доцільність скорочення чисельності або штату працівників судом не обговорюється, оскільки вирішення даного питання стосується внутрішньогосподарської діяльності підприємства.

Як убачається з матеріалів справи, на підставі наказу директора Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» С. Новік від 26 лютого 2015 року за №77 «Про внесення змін до штатного розпису та скорочення чисельності працівників КП «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» , керуючись розпорядження №61 від 13.02.2015 року районної в м. Києві державної адміністрації «Про організаційно-правові заходи, пов'язані з виканням рішення Київради від 09.10.2014 року №270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» з метою оптимізації штатів адмінуправлінського персоналу, наказано: начальнику ВПОП та ЗП - до 03.03.2015 року підготувати та затвердити новий штатний розпис та ввести його в дію 05.05.2015 р.; начальнику відділу з питань кадрової роботи - до 03.03.2015 р.: попередити всіх працівників Комунального підприємства та його структурних підрозділів про зміну структури, істотних умов праці та скорочення чисельності; до 14.04.2015 року підготувати та подати подання до профспілкового комітету про скорочення працівників. (а.с.49)

На підставі наказу директора Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» С. Новік від 26 лютого 2015 року за №78 «Про попередження працівників підприємства щодо майбутнього звільнення в зв'язку з скороченням штату», наказано: начальнику відділу з питань кадрової роботи Шевченко Т.М. - до 01.03.2015 р. підготувати відомість працівників, яких буде вивільнено 04.05.2015 року; до 03.03.2015 р. попередити всіх працівників Комунального підприємства та його структурних підрозділів під особистий розпис про вивільнення 04.05.2015 р.; (крім начальників ЖРЕО 401-412), в разі відмови працівником від підпису під попередженням відносно майбутнього вивільнення скласти відповідний акт; підготувати інформацію відносно вивільнених працівників підприємства Державної служби зайнятості Дніпровського району, передбаченому ст. 49-2 КЗпП України; згідно штатного розпису в новій редакції, запропонувати вивільненим працівникам іншу роботу на підприємстві за відповідною професією чи спеціальністю. Головному бухгалтеру Підприємства підготувати повний розрахунок виплати вивільнених працівників підприємства станом на 04.05.2015 року, передбачені ст. 44 КЗпП України. (а.с.50)

При звільненні працівників у зв'язку зі скороченням чисельності або штату повинні додержуватись правила щодо переведення звільнених працівників на іншу роботу при наявності вакантних робочих місць (посад) і згоди працівників.

Відповідно до роз'яснень п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6 листопада 1992 року „Про практику розгляду судами трудових спорів", розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 Кодексу законів про працю України, суду зобов'язані з'ясувати, зокрема, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є доказами про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник чи уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника за його згодою на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнений працівник переважним правом на залишення на роботі.

Згідно п.1 ч.1 ст.40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, а відповідно до ч.2 ст.40 Кодексу законів про працю України, звільнення з підстав, зазначених у пункті 1 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до ч.1 ст. 492 Кодексу законів про працю України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках зміни в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

В порядку ст. 492 Кодексу законів про працю України, позивач ОСОБА_1 попереджений про наступне звільнення з посади слюсаря -сантехніка 4-го розряду ЖРЕО №409 Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва», що підтверджується особистим підписом позивача із зазначенням дати 02.03.2015 року, в Додатку до наказу від 26.02.2015 року №77,78, в якому викладено Список працівників ЖРЕО-409 КП «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва», які попереджені про скорочення штату 04.05.2015 року. (а.с.75)

На підставі наказу директора Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» С. Новік від 05 травня 2015 року за №195 «Про продовження терміну дії попередження про скорочення працівників», внесено доповнення до наказу Підприємства № 78 від 26 лютого 2015 року «Про попередження працівників підприємства щодо майбутнього вивільнення в зв'язку з скороченням штату» та продовжено до 19 травня 2015 року термін дії попередження про скорочення посад та вивільнення працівників, відповідно до додатку № 1 до наказу.

Начальнику відділу з питань кадрової роботи 05.05.2015 р.: попередити працівників Підприємства та його структурних підрозділів під особистий розпис про вивільнення працівників, відповідно до додатку №1, 19 травня 2015 року; попередити працівників Підприємства та його структурних підрозділів, відповідно до додатку №1, про зміну структури, істотних умов праці та скорочення чисельності працівників Підприємства; підготувати інформацію відносно вивільнених працівників Підприємства до Державної служби зайнятості Дніпровського району м. Києва; згідно штатного розпису, запропонувати вивільненим працівникам іншу роботу на підприємстві за відповідною професією чи спеціальністю.

Керівникам структурних підрозділів Підприємства включно по 19 травня 2015 року проводити табелювання обліку робочого часу працівників, відповідно до додатку №1.

Централізованій бухгалтерії забезпечити оплату за фактично відпрацьований час працівникам, відповідно до додатку №1. (а.с.76)

08 травня 2015 року складено Акт, який підписано начальником ЖРЕО-409 Данильченко Д.В., головним інженером Будановим В.В. та майстром з ремонтів ОСОБА_8, про те, що слюсар-сантехнік ОСОБА_1 ознайомлений під розпис з наказом №77, 78 від 26.02.2015 року «Про скорочення штату працівників» у Додатку до наказу від 26.02.15 р., а з наказом №195 від 05.05.2015 року «Про продовження терміну дії попередження про скорочення працівників» ставити ознайомлений відмовився. (а.с.78)

Відповідно до вимог статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» передбачено, що у випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний термін обґрунтоване письмове подання роботодавця про розірвання трудового договору з працівником.

Згідно листа від 15 липня 2015 року за вих..№517-4359, який підписано головою профспілкового комітету Первинною профспілкової організації Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» Грек Т.Г., слюсар-сантехнік ЖРЕО №409 ОСОБА_1 не був членом профспілки та не перебував на обліку в первинній профспілковій організації КП «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва», тому згода профспілкового комітету на скорочення ОСОБА_1 не потрібна. (а.с.45)

В усіх випадках звільнення за п.1 ст.40 КЗпП провадиться з наданням гарантій, пільг і компенсацій, передбачених главою III-А Кодексу законів про працю України. Чинне законодавство не передбачає виключення із строку попередження працівника про наступне звільнення (не менш ніж за 2 місяці) часу знаходження його у відпустці або тимчасової непрацездатності. При недодержанні строку попередження працівника про звільнення, якщо він не підлягає поновленню на роботі з інших підстав, суд змінює дату його звільнення, зарахувавши строк попередження, протягом якого він працював.

На підставі наказу директора Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» С. Новік від 18 травня 2015 року за №224-к «По особовому складу», ОСОБА_1, слюсаря-сантехніка 4 розряду ЖРЕО-409, звільнено з 19 травня 2015 року за скороченням, згідно ст.40 п.1 КЗпП України, наказано бухгалтерії виплатити вихідну допомогу в розмірі середньомісячного заробітної плати та компенсацію за невикористану відпустку (відпустку використано за період з 01.04.2013 року по 31.03.2014 р. - 28 днів). Підстава: Наказ №77, 78 від 26.02.2015 р., 195к від 05.05.2015 року, протокол ПК від 23.04.2015 року. (а.с.79-81)

З цим наказом позивач був ознайомлений в день звільнення, після звільнення позивачу видана трудова книжка та проведено повний розрахунок по виплаті заробітної плати та інших обов'язкових платежів, в тому числі виплачено вихідну допомогу в розмірі середньомісячної заробітної плати, в межах розгляду даної справи позивачем не оспорюється проведений підприємством відповідача розрахунок по виплаті заробітної плати та обов'язкових платежів на день звільнення позивача.

Як передбачено нормами трудового законодавства України, суд, при розгляді спору про поновлення працівника на роботі зобов'язаний перевірити наявність підстав для звільнення, але не вправі обговорювати питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з частинами першою та третьою статті 492 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов'язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Вжиття роботодавцем заходів для працевлаштування працівника на іншому підприємстві чи після розірвання з працівником трудового договору відповідно до вимог частини другої статті 40, частини третьої статті 492 КЗпП України не є обов'язком роботодавця.

Власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 492 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов'язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року по справі №6-40цс15, за результати розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.355 Цивільного процесуального кодексу України.

Таким чином, трудовим законодавством передбачений певний порядок вивільнення працівників на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України, а саме: працівника необхідно попередити про наступне вивільнення не пізніше ніж за два місяці, запропонувати працівнику іншу роботу на тому ж підприємстві та повідомити державну службу зайнятості про наступне вивільнення працівників (стаття 492КЗпП України).

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, наведені сторонами доводи та заперечення з приводу підстав позову, суд приходить до висновку, що позивач був належним чином повідомлений про скорочення займаної ним посади за два місяці, оскільки висунуті позивачем заперечення по факту підробки його підпису у Додатку до наказу від 26.02.2015 року №77,78 не доведено належними та допустимими доказами, процесуальним правом заявити клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи позивач не скористався, з дотримання вимог ч.4 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України судом роз'яснено право позивача заявити клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи та наслідки вчинення та не вчинення процесуальних дій щодо надання доказів в цивільному процесі.

В той же час, під час розгляду справи судом встановлено, що після попередження позивача про майбутнє звільнення адміністрацією підприємства не було запропоновано позивачу вакантні посади, які були вільними на час попередження позивача про звільнення, та залишались вакантними на час звільнення позивача, в свою чергу в наказах по підприємству від 26 лютого 2015 року за №78 та від 05 травня 20215 року за №195 керівником підприємства Новік С.М. було покладено обов'язок запропонувати вивільненим працівникам іншу роботу на підприємстві за відповідною професією чи спеціальністю на начальника відділу з питань кадрової роботи, однак відповідач не скористався правом надати докази, які мали підтвердити наявність (відсутність) вакансій на підприємстві на момент звільнення позивача із займаної посади та відмову позивача від пропозицій переведення на іншу вакантну посаду на підприємстві.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що звільнення позивача із займаної посади відбулось з порушенням адміністрацією Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м.Києва» вимог частини другої статті 40, частини третьої статті 492 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, що є обов'язком роботодавця, ці обставини не спростовані відповідачем в межах даного спору, сам факт доведення обставин про невжиття роботодавцем заходів для працевлаштування працівника за наявності вільних вакантних посад на підприємстві та відсутності відмови працівника від запропонованих посад свідчить про порушення процедури звільнення працівника з підстав передбачених п. 1 ст.40 Кодексу законів про працю України, та слугує підставою для поновлення працівника на займаній посаді.

Відповідно до ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесені рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно вирішує вимоги про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваємої роботи.

Задовольняючи позов в частині вимог про поновлення позивача на роботі, суд вирішує питання про виплату позивачу за рахунок відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який розраховується за період з 20 травня 2015 року по 27 липня 2015 ( дата ухвалення судового рішення) та складає загальну суму 7225,78 грн. (153,74 грн. (розмір середньої заробітної плати за останні два місяці (квітень, березень 2015 року) х 47 робочих днів), при проведені розрахунку суд бере за основу дані, які викладені у довідці про середню заробітну плату (дохід) ОСОБА_1, яка видана Комунальним підприємством «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» 19 травня 2015 року за №300. (а.с.5)

Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м.Києва», третя особа директор Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» Новік Сергій Миколайович про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити, поновити ОСОБА_1 на посаді слюсаря-сантехніка 4 розряду ЖРЕО №409 Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м.Києва», стягнути з Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м.Києва» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20 травня 2015 року по 27 липня 2015 року в розмірі 7225 грн. 78 коп.

В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стягнути з Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м.Києва» на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. , оскільки позивав звільнений від сплати судового збору за подання даного позову до суду на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи викладене та керуючись п.1 ст.40, ст.ст. 42, 492, 235 Кодексу законів про працю України, ст. 64 Господарського кодексу України, п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6 листопада 1992 року „Про практику розгляду судами трудових спорів", ст.ст. 1, 4, 10, 11, 58, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва», третя особа директор Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» Новік Сергій Миколайович про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 на посаді слюсаря-сантехніка 4 розряду ЖРЕО №409 Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м.Києва».

Стягнути з Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20 травня 2015 року по 27 липня 2015 року в розмірі 7225 (сім тисяч двісті двадцять п'ять) грн. 78 коп.

Стягнути з Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м.Києва» на користь держави судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три )грн. 60 коп.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді слюсаря-сантехніка 4 розряду ЖРЕО №409 Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» підлягає негайному виконанню.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга, яка подається до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я