Провадження № 2/235/139/15
Єдиний унікальний номер 235/6503/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 року м.Красноармійськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі : головуючого - судді Токарєва А.Г.,

при секретарі Ященко А.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Красноармійську справу за позовом ОСОБА_1 до Гродівської селищної ради Красноармійського району про встановлення факту належності на праві особистої власності будинку та визнання права власності на спадщину за заповітом на будинок з надвірними будовами та спорудами,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Гродівської селищної ради Красноармійського району про встановлення факту належності на праві особистої власності будинку та визнання права власності на спадщину за заповітом на будинок з надвірними будовами та спорудами, в обґрунтування позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_4, який постійно проживав в АДРЕСА_1.

Після його смерті залишилася спадщина, що полягає в житловому будинку АДРЕСА_1, який розташований на приватизованій земельній ділянці площею 0,2789 га та яка належала ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 площею 0,2029 га для ведення особистого селянського господарства та Державного акту серії НОМЕР_2 площею 0,0760 га для обслуговування житлового будинку, виданих Красноармійською районною державною адміністрацією 17.01.2003 року.

На випадок смерті ОСОБА_4 заповідав все своє майно на його ім'я, про що 19.02.2001 року секретарем Гродівської селищної ради Красноармійського району Донецької області посвідчено заповіт за реєстром №34. Таким чином, позивач є спадкоємцем за заповітом. Спадщину він прийняв. Спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку в спадщині немає.

Позивач звернувся в Другу Красноармійську державну нотаріальну контору з проханням видати на його ім'я свідоцтво про право на спадщину за заповітом на будинок та земельну ділянку, на якій розташований будинок, але в цьому йому нотаріусом було відмовлено, про що видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Відносно земельної ділянки ніяких перепон для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом нема, але в Свідоцтві про право особистої власності на домоволодіння, що видане Гродівською селищною радою 10.02.1965 року на ім'я ОСОБА_4 зазначено, що будинок знаходиться не в АДРЕСА_1, хоча такої вулиці в с.Гродівка немає. Крім цього в Свідоцтві неправильно зазначено номер будинку: замість №88 зазначено №16, хоча фактично будинок АДРЕСА_1 на земельній ділянці, що належить спадкодавцю та знаходиться за цією адресою.

Позивач зазначає, що іншим шляхом виправити помилку неможливо, оскільки це було можливо тільки при житті ОСОБА_4 Таким чином, на час смерті ОСОБА_4 не являвся власником будинку, який зазначено в Свідоцтві про право особистої власності на домоволодіння.

Позивач вважає, що його права на спадщину порушені, а тому він просить суд встановити факт належності на праві особистої власності ОСОБА_4 домоволодіння АДРЕСА_1 та визнати за ним право власності на спадщину після смерті ОСОБА_4, яка полягає в домоволодінні з належними до нього надвірними будовами та спорудамиза вищевказаною адресою.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 надав аналогічні пояснення викладеним у позовній заяві, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач Гродівська селищна рада Красноармійського району Донецької області до суду не з'явився, про дату та час слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заяву з проханням розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Із матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 (а.с.6), який був батьком позивача ОСОБА_1 (а.с.21).

Встановлено, що після смерті ОСОБА_4 залишилась спадщина у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1, розташованого на земельній ділянці площею 0,2789 га, яка належала ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 площею 0,2029 га для ведення особистого селянського господарства та Державного акту серії НОМЕР_2 площею 0,0760 га для обслуговування житлового будинку, виданих Красноармійською районною державною адміністрацією 17.01.2003 року (ас.10,11).

Згідно заповіту, складеного 19.02.2001 року та посвідченого секретарем Гродівської селищної ради Красноармійського району, реєстровий №34, ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: «Все моє майно, де б воно не було і з чого воно не складалось, і на що я за законом матиму право, та належного мені житлового будинку, розташованого АДРЕСА_1, я заповідаю ОСОБА_1, спадщини лишаю ОСОБА_6 (а.с.9).

З свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 13.08.1965 року, виданого на підставі рішення виконкому Гродівської посилкової ради депутатів трудящих №3 від 10.02.1965 року, вбачається, що ОСОБА_4 належав житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.8).

Згідно листа Другої Красноармійської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернувся син спадкодавця ОСОБА_1, а відмовився від прийняття спадщини син спадкодавця ОСОБА_6 (а.с.37).

Постановою нотаріуса від 25.11.2014 року позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - у видачі Свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що спадкоємцем надано правовстановлюючий документ на житловий будинок в АДРЕСА_2, а зареєстрований він в БТІ АДРЕСА_1 (а.с.22).

Проте, з довідки КП «БТІ» від 08.01.2015 року №8 вбачається, що до 1 січня 2013 року будинок АДРЕСА_1 належав ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Гродівською селищною радою від 13.08.1965 року (а.с.41).

Крім того, згідно довідок Гродівської селищної ради встановлено, що при видачі 13.08.1965 року Свідоцтва про право власності на домоволодіння ОСОБА_4 було зроблено помилку, а саме: місце розташування домоволодіння вказане «поселок Гродовка», фактичне місце розташування домоволодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_4, 1927 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 до дня смерті був зареєстрований і мешкав за адресою: АДРЕСА_1 з 1977 року. Разом з ним у спадковому будинку ніхто не мешкав і не був зареєстрований (а.с.7,46).

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 пояснив, що знав померлого ОСОБА_4, як сусіда, оскільки вони мешкали в одному селі Красний Яр Гродівської селищної ради.

Відповідно до ст.256 ЦПК України судовим порядком можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1, належить померлому ОСОБА_4.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення вимоги позивача про встановлення факту належності вищевказаного майна померлому ОСОБА_4.

Вимоги позивача про визнання за ним права власності на спадкове майно також є обґрунтованими і підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла( спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців).

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом чи заповітом мають право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно зі ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

У першу чергу право спадкування за заповітом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки ( ст.. 1261 ЦК України).

У відповідності до п. 3.1. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Норми ст. 392 ЦК не застосовуються щодо вимог про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва (ч. 3 ст. 376 ЦК), оскільки особа не є власником, а лише заявляє вимогу про встановлення права власності на об'єкт самочинного будівництва.

У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.08. № 7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з частиною 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.

Оскільки судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги відповідно до ст.1261 ЦК України, спадщину прийняв, інші спадкоємці спадщину не прийняли та на неї не претендують, спадкове майно належало спадкодавцеві на законних підставах, то позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити та визнати за ним право власності на спадкове майно. Керуючись ст.ст. 328, 392, 1216, 1218, 1268, 1269 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 11,16, 57, 209, 212, 213, 214, 215, 256-259 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Гродівської селищної ради про встановлення факту належності на праві особистої власності будинку та визнання права власності на спадщину за заповітом на будинок з надвірними спорудами та будовами задовольнити. Встановити факт належності на праві особистої власності ОСОБА_4 домоволодіння АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадщину після смерті ОСОБА_4, яка полягає в домоволодінні з належними до нього надвірними будовами та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: