Справа № 305/114/15-ц
Провадження по справі № 2/305/204/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2015 року. Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючої - судді Бліщ О.Б.

секретаря - Вербещук В.А.

за участю: позивачки - ОСОБА_1

представника третьої особи - ОСОБА_2

представників третьої особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_5 сільської ради Рахівського району Закарпатської області, треті особи без самостійних вимог: Реєстраційна служба Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області, ОСОБА_6,

ОСОБА_7

про визнання права власності на спадкове майно,

за об'єднаним позовом третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_6

до ОСОБА_1, ОСОБА_5 сільської ради Рахівського району Закарпатської області,

треті особи без самостійних вимог: реєстраційна служба Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області, Рахівська державна нотаріальна контора Закарпатської області, ОСОБА_7

про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за правом представлення

та за позовом третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору

ОСОБА_7 до ОСОБА_1, ОСОБА_5 сільської ради Рахівського району Закарпатської області, треті особи без самостійних вимог: реєстраційна служба Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області, Рахівська державна нотаріальна контора Закарпатської області, ОСОБА_8

про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за правом представлення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_5 сільської ради Рахівського району Закарпатської області, треті особи без самостійних вимог: Реєстраційна служба Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що її дідові ОСОБА_9 та бабі ОСОБА_10 належав житловий будинок, господарські будівлі та споруди, розташовані на земельній ділянці 0,25 га, наданій для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул. Енгельса, 41 в с. Верхнє Водяне Рахівського району Закарпатської області. 29 грудня 2008 року баба ОСОБА_10 померла, після смерті якої спадщину на належну частину житлового будинку фактично прийняв ОСОБА_9, будучи їй чоловіком, проживаючи постійно з нею по день її смерті. 16 серпня 2010 року помер дід ОСОБА_9, після чого відкрилася спадщина на належний йому житловий будинок №41 по вул. Енгельса в с. Верхнє Водяне Рахівського району Закарпатської області. Спадкоємцями їхнього майна була дочка померлих - ОСОБА_2, яка являється їй матір'ю. Однак, її мати ОСОБА_2, померла 10 жовтня 2006 року, тобто раніше, ніж її батьки. Таким чином, враховуючи, що її мати ОСОБА_2 була єдиним спадкоємцем після смерті своїх батьків ОСОБА_10 та ОСОБА_9, однак на час відкриття спадщини не була живою, вважає, що вона має право на спадкування після діда за правом представлення. Після смерті діда ОСОБА_9, спадщину у вигляді житлового будинку №41 по вул. Енгельса в с. Верхнє Водяне Рахівського району фактично, в силу ст. 1268 ЦК України, вона прийняла. За зверненням до нотаріуса про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом, отримала відмову, через те, що відсутня реєстрація спадкового будинку за спадкодавцями, тобто встановлено відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, а отже на спадковий будинок поширений режим самочинного будівництва, про що винесено відповідну постанову. Незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Як і цього не зробили її баба й дід в той час, коли їх будинок був зареєстрований у погосподарській книзі, підтвердженням чого є довідка виконавчого комітету ОСОБА_5 сільської ради Рахівського району Закарпатської області №511 від 26 вересня 2014 року. Саме не вчинення спадкодавцями ОСОБА_10 та ОСОБА_9 відповідних дій по оформленню свого права власності і одержання відповідного свідоцтва про право власності і спричиняє сьогодні подання нею як спадкоємцем за правом представлення позову про визнання права власності, оскільки в нотаріальному порядку оформити своє право власності на спадщину вона не може. Майнових спорів з приводу заявлених нею вимог про спадкування зазначеного житлового будинку не існує, що стверджено Витягом зі Спадкового реєстру, та заявою інших спадкоємців про відмову від прийняття спадщини в її користь. На підставі наведеного просила визнати за нею, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН:НОМЕР_1, мешканкою с. Верхнє Водяне, вул. Миру, 44 Рахівського району Закарпатської області, в порядку спадкування за правом представлення, після смерті ОСОБА_9, право власності на житловий будинок № 41, загальною площею 57,15 кв.м, розташований по вул. Енгельса в с. Верхнє Водяне Рахівського району Закарпатської області. Судові витрати залишає за собою.

10.02.2015 року (реєстрація по канцелярії суду), ОСОБА_2, яка діє як представник за дорученням в інтересах третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - ОСОБА_6 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_5 сільської ради Рахівського району Закарпатської області, треті особи без самостійних вимог: реєстраційна служба Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області, Рахівська державна нотаріальна контора Закарпатської області, ОСОБА_7 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за правом представлення.

Позовні вимоги мотивує тим, що в провадженні Рахівського районного суду Закарпатської області, знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 сільської ради Рахівського району Закарпатської області, треті особи без самостійних вимог: Реєстраційна служба Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на спадкове майно. Як убачається із матеріалів цивільної справи, предметом судового спору являється житловий будинок № 41 загальною площею 57,15 м2, що розташований по вулиці Енгельса в селі Верхнє Водяне, Рахівського району, Закарпатської області, який залишився після смерті гр-на ОСОБА_9, право власності на який позивачка просить визнати за нею в цілій частині в порядку спадкування за правом представлення шляхом винесення відповідного судового рішення. Враховуючи всі обєктивні обставини даної справи, вважає, що позивач, ОСОБА_6, має право, як третя особа із самостійними вимогами на предмет спору, предявити до позивача, ОСОБА_1, та до відповідача, ОСОБА_5 сільської ради Рахівського району, Закарпатської області, позов про визнання за ним в порядку спадкування за правом представлення права власності на це майно, оскільки, ОСОБА_6 також являється внуком спадкодавців ОСОБА_10 та ОСОБА_9, у звязку із чим він є особою, яка у відповідності до частини 1 статті 1266 Цивільного кодексу України має право на спадкування даного спадкового майна. У відповідності до частин 1-2 статті 1220 ЦК України, спадщина на спірне спадкове майно відкрилася на ? частину, належну на праві спільної сумісної власності гр-ці ОСОБА_10, 29 грудня 2008 року, на іншу ? частину спадкового майна, належну на праві спільної сумісної власності ОСОБА_9 16 серпня 2010 року. Позивач, ОСОБА_6, являючись спадкоємцем за правом представлення, прийняв спадщину після смерті бабусі, ОСОБА_10, та смерті дідуся, ОСОБА_9, у порядку та у відповідності до положень частини 1 статті 1266, частини 3 статті 1268, частини 1 статті 1270 ЦК України. Спадкодавці, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, перебуваючи між собою у зареєстрованому шлюбі, за свого життя володіли спільним сумісним майном, яким являвся, в тому числі, житловий будинок № 41, що розташовується по вулиці Енгельса в селі Верхнє Водяне, Рахівського району, Закарпатської області. За свого життя відповідної державної реєстрації прав власності на дане нерухоме майно гр-нами ОСОБА_9 та ОСОБА_10 проведено не було, хоча останні вважали його своєю приватною власністю, належним чином нею володіли та відповідно розпоряджалися. Спадщина на ? частину спірного житлового будинку, яка належала гр-ці ОСОБА_10, відкрилася після її смерті 29 грудня 2008 року. Цю спадщину в відповідності до положень частини 3 статті 1268, частини 1 статті 1270 ЦК України у рівних частинах прийняли її чоловік, ОСОБА_9, як спадкоємець першої черги спадкоємців за законом, та її внуки, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, як спадкоємці за правом представлення після смерті своєї матері, ОСОБА_2. Їхня мати, ОСОБА_2, яка являлася дочкою спадкодавця, ОСОБА_10, померла до її смерті 10 жовтня 2006 року. Спадщину, що складається із іншої ? частини житлового будинку, яка відкрилася 16 серпня 2010 року після смерті ОСОБА_9, у рівних частинах прийняли його внуки, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, як спадкоємці за правом представлення, які на час відкриття цієї спадщини проживали разом зі спадкодавцем. Інші спадкоємці за законом, в тому числі, ОСОБА_1, яка також являється внучкою спадкодавців, спадщину не прийняла, оскільки на час відкриття цієї спадщини не проживала разом зі спадкодавцями, а була зареєстрована та постійно проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Враховуючи наведені вище обєктивні обставини даної справи, аналізуючи правові норми, якими ці цивільно-правові відносини врегульовуються, вважає, що позовні вимоги первинного позову гр-ки ОСОБА_11 про визнання за нею права власності на спадкове майно, є необґрунтованими, безпідставними, такими, що не базуються на Законі, а доводи та підстави заявленого нею позову не відповідають дійсним обставинам справи та спростовуються доводами цього позову. Разом з тим, виходячи із дійсних обставин справи та незаперечних фактів, вважає, що позивач, ОСОБА_6, має право на визнання за собою права власності на спірне нерухоме майно з правових підстав та обєктивних доводів, зазначених нею вище. Позивач, ОСОБА_6, у встановленому законодавством порядку з метою отримання ним свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно за правом представлення, звернувся до нотаріальної контори за місцем його розташування із відповідною заявою про видачу такого свідоцтва, але в цьому йому було відмовлено у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно та запропоновано вирішити дане питання в судовому порядку. Доказом цього являється постанова державного нотаріуса Рахівської державної нотаріальної контори Закарпатської області № 11 від 29 січня 2015 року, оригінал якої додається до матеріалів даної позовної заяви. Звернення позивача до суду першої інстанції із вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням його права на отримання власності в порядку спадкування за правом представлення, зокрема, у видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом у його користь у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий будинок. Згідно інвентарної справи № 132, характеристики будинку, господарських будівель та споруд № 41 по вулиці Енгельса в селі Верхнє Водяне, Рахівського району, Закарпатської області, виконаної техніком з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_12, даний спадковий будинок на сьогоднішній час технічно придатний для його використання за цільовим призначенням. Рік побудови нерухомого майна 1972, його інвентаризаційна вартість становить 98.327 (девяносто вісім тисяч триста двадцять сім) грн. Як убачається із довідки виконавчого комітету ОСОБА_5 сільської ради Рахівського району, Закарпатської області № 02-05/25 від 28 січня 2015 року та копії особового рахунку обєкту погосподарського обліку, житловий будинок № 41, який розташований по вулиці Енгельса у селі Верхнє Водяне, Рахівського району, Закарпатської області, належав ОСОБА_9 та ОСОБА_10 і на даний час знаходиться на земельній ділянці площею 0,25 га, цільовим призначенням якої являється будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Матеріалами справи доводиться факт прийняття гр-ном ОСОБА_6 спадщини після її відкриття за правом представлення у звязку зі смертю спадкодавців ОСОБА_10 та ОСОБА_9, та смертю його матері, ОСОБА_2, в цілій частині шляхом його пасивної поведінки в поряду статей 1268, 1270 ЦК України. На підставі наведеного просила винести ухвалу, за якою позов гр-ки ОСОБА_1 до ОСОБА_5 сільської ради Рахівського району Закарпатської області, третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору - Реєстраційної служби Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання за права власності на спадкове майно, та позов ОСОБА_6, як третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору до ОСОБА_1, ОСОБА_5 сільської ради Рахівського району Закарпатської області, третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору - Реєстраційної служби Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області, Рахівської державної нотаріальної контори Закарпатської області, ОСОБА_7 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за правом представлення - обєднати в одне провадження. Визнати за гр-ном ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканцем села Верхнє Водяне, вулиця Енгельса, будинок номер 41, Рахівського району, Закарпатської області в порядку спадкування за правом представлення право власності в цілій частині на житловий будинок № 41 разом із зблокованими господарськими будівлями та убиральнею, що розташовані по вулиці Енгельса в селі Верхнє Водяне, Рахівського району, Закарпатської області. Вирішити питання розподілу судових витрат.

13.02.2015 року (реєстрація по канцелярії суду), ОСОБА_3, який діє як представник за дорученням в інтересах третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - ОСОБА_7 звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_5 сільської ради Рахівського району Закарпатської області, треті особи без самостійних вимог: реєстраційна служба Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області, Рахівська державна нотаріальна контора Закарпатської області, ОСОБА_6 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за правом представлення.

Позовні вимоги мотивує тим, що в провадженні Рахівського районного суду Закарпатської області, знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 сільської ради Рахівського району Закарпатської області, треті особи без самостійних вимог: Реєстраційна служба Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на спадкове майно. Як убачається із матеріалів цивільної справи, предметом судового спору являється житловий будинок № 41 загальною площею 57,15 м2, що розташований по вулиці Енгельса в селі Верхнє Водяне, Рахівського району, Закарпатської області, який залишився після смерті гр-на ОСОБА_9, право власності на який позивачка просить визнати за нею в цілій частині в порядку спадкування за правом представлення шляхом винесення відповідного судового рішення. Враховуючи всі обєктивні обставини даної справи, вважає, що позивач, ОСОБА_7, має право, як третя особа із самостійними вимогами на предмет спору, предявити до позивача, ОСОБА_1, та до відповідача, ОСОБА_5 сільської ради Рахівського району, Закарпатської області, позов про визнання за ним в порядку спадкування за правом представлення права власності на це майно, оскільки, ОСОБА_7 також являється внуком спадкодавців ОСОБА_10 та ОСОБА_9, у звязку із чим він є особою, яка у відповідності до частини 1 статті 1266 Цивільного кодексу України має право на спадкування даного спадкового майна. У відповідності до частин 1-2 статті 1220 ЦК України, спадщина на спірне спадкове майно відкрилася на ? частину, належну на праві спільної сумісної власності гр-ці ОСОБА_10, 29 грудня 2008 року, на іншу ? частину спадкового майна, належну на праві спільної сумісної власності ОСОБА_9 16 серпня 2010 року. Позивач, ОСОБА_7, являючись спадкоємцем за правом представлення, прийняв спадщину після смерті бабусі, ОСОБА_10, та смерті дідуся, ОСОБА_9, у порядку та у відповідності до положень частини 1 статті 1266, частини 3 статті 1268, частини 1 статті 1270 ЦК України. Спадкодавці, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, перебуваючи між собою у зареєстрованому шлюбі, за свого життя володіли спільним сумісним майном, яким являвся, в тому числі, житловий будинок № 41, що розташовується по вулиці Енгельса в селі Верхнє Водяне, Рахівського району, Закарпатської області. За свого життя відповідної державної реєстрації прав власності на дане нерухоме майно гр-нами ОСОБА_9 та ОСОБА_10 проведено не було, хоча останні вважали його своєю приватною власністю, належним чином нею володіли та відповідно розпоряджалися. Спадщина на ? частину спірного житлового будинку, яка належала гр-ці ОСОБА_10, відкрилася після її смерті 29 грудня 2008 року. Цю спадщину в відповідності до положень частини 3 статті 1268, частини 1 статті 1270 ЦК України у рівних частинах прийняли її чоловік, ОСОБА_9, як спадкоємець першої черги спадкоємців за законом, та її внуки, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, як спадкоємці за правом представлення. Їхня мати, ОСОБА_2, яка являлася дочкою спадкодавця, ОСОБА_10, померла до її смерті 10 жовтня 2006 року. Спадщину, що складається із іншої ? частини житлового будинку, яка відкрилася 16 серпня 2010 року після смерті ОСОБА_9, у рівних частинах прийняли його внуки, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, як спадкоємці за правом представлення, які на час відкриття цієї спадщини проживали разом зі спадкодавцем. Інші спадкоємці за законом, в тому числі, ОСОБА_1, яка також являється внучкою спадкодавців, спадщину не прийняла, оскільки на час відкриття цієї спадщини не проживала разом зі спадкодавцями, а була зареєстрована та постійно проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Враховуючи наведені вище обєктивні обставини даної справи, аналізуючи правові норми, якими ці цивільно-правові відносини врегульовуються, вважає, що позовні вимоги первинного позову гр-ки ОСОБА_11 про визнання за нею права власності на спадкове майно, є необґрунтованими, безпідставними, такими, що не базуються на Законі, а доводи та підстави заявленого нею позову не відповідають дійсним обставинам справи та спростовуються доводами цього позову. Разом з тим, виходячи із дійсних обставин справи та незаперечних фактів, вважає, що позивач, ОСОБА_7, має право на визнання за собою права власності на спірне нерухоме майно з правових підстав та обєктивних доводів, зазначених нею вище. Позивач, ОСОБА_7, у встановленому законодавством порядку з метою отримання ним свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно за правом представлення, звернувся до нотаріальної контори за місцем його розташування із відповідною заявою про видачу такого свідоцтва, але в цьому йому було відмовлено у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно та запропоновано вирішити дане питання в судовому порядку. Доказом цього являється постанова державного нотаріуса Рахівської державної нотаріальної контори Закарпатської області № 12 від 03 лютого 2015 року, оригінал якої додається до матеріалів даної позовної заяви. Звернення позивача до суду першої інстанції із вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням його права на отримання власності в порядку спадкування за правом представлення, зокрема, у видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом у його користь у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий будинок. Згідно інвентарної справи № 132, характеристики будинку, господарських будівель та споруд № 41 по вулиці Енгельса в селі Верхнє Водяне, Рахівського району, Закарпатської області, виконаної техніком з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_12, даний спадковий будинок на сьогоднішній час технічно придатний для його використання за цільовим призначенням. Рік побудови нерухомого майна 1972, його інвентаризаційна вартість становить 98.327 (девяносто вісім тисяч триста двадцять сім) грн. Як убачається із довідки виконавчого комітету ОСОБА_5 сільської ради Рахівського району, Закарпатської області № 02-05/25 від 28 січня 2015 року та копії особового рахунку обєкту погосподарського обліку, житловий будинок № 41, який розташований по вулиці Енгельса у селі Верхнє Водяне, Рахівського району, Закарпатської області, належав ОСОБА_9 та ОСОБА_10 і на даний час знаходиться на земельній ділянці площею 0,25 га, цільовим призначенням якої являється будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Матеріалами справи доводиться факт прийняття гр-ном ОСОБА_7 спадщини після її відкриття за правом представлення у звязку зі смертю спадкодавців ОСОБА_10 та ОСОБА_9, та смертю його матері, ОСОБА_2, в цілій частині шляхом його пасивної поведінки в поряду статей 1268, 1270 ЦК України. На підставі наведеного просив винести ухвалу, за якою позов гр-ки ОСОБА_1 до ОСОБА_5 сільської ради Рахівського району Закарпатської області, третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору - Реєстраційної служби Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання за права власності на спадкове майно, та позов ОСОБА_7, як третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору до ОСОБА_1, ОСОБА_5 сільської ради Рахівського району Закарпатської області, третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору - Реєстраційної служби Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області, Рахівської державної нотаріальної контори Закарпатської області, ОСОБА_7 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за правом представлення - обєднати в одне провадження. Визнати за гр-ном ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканцем села Верхнє Водяне, вулиця Енгельса, будинок номер 41, Рахівського району, Закарпатської області в порядку спадкування за правом представлення право власності на 1/2 частину житлового будинку № 41 разом із пропорційними частками зблокованих господарських будівель та убиральнею, що розташовані по вулиці Енгельса в селі Верхнє Водяне, Рахівського району, Закарпатської області. Вирішити питання розподілу судових витрат.

Ухвалою суду від 16.02.2015 року постановлено допустити ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 сільської ради Рахівського району Закарпатської області, треті особи без самостійних вимог: реєстраційна служба Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на спадкове майно у якості третіх осіб які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору.

Позовну заяву третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору - ОСОБА_6 до ОСОБА_1, ОСОБА_5 сільської ради Рахівського району Закарпатської області, треті особи без самостійних вимог: реєстраційна служба Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області, Рахівська державна нотаріальна контора Закарпатської області, ОСОБА_7 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за правом представлення та позовну заяву третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору - ОСОБА_7 до ОСОБА_1, ОСОБА_5 сільської ради Рахівського району Закарпатської області, треті особи без самостійних вимог: реєстраційна служба Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області, Рахівська державна нотаріальна контора Закарпатської області, ОСОБА_8 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за правом представлення об'єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 сільської ради Рахівського району Закарпатської області, треті особи без самостійних вимог: реєстраційна служба Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на спадкове майно.

Позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позові та просила винести справедлмве рішення. Зазначила, що на момент смерті дідуся проживала у його будинку, хоча прописаною була у чоловіка, з яким на той час вже не жила.

Представник третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_6 - ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала позов ОСОБА_6 з підстав, наведених у позовній заяві. Ствердила, що на її думку, право на спадкове майно (житловий будинок №41, по вул. Енгельса в с.Верхнє Водяне, Рахівського району Закарпатської області. разом із зблокованими господарськими будівлями та убиральнею) в цілій частині має саме ОСОБА_6, як особа, яка прийняла спадщину після смерті дідуся.

Представники третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_7 - ОСОБА_3, ОСОБА_4, позовні вимоги ОСОБА_7 підтримали, просили такий задовольнити з підстав, наведених у позові. При цьому зазначили, що нотаріальну відмову від спадщини на користь сестри - ОСОБА_1 ОСОБА_7 дійсно написав, але з умовою, що сестра, у разі необхідності впустить його проживати з нею. ОСОБА_13 своєї обіцянки не дотримала, то він також претендує на свою частку у спадковому майні. Окрім того, вважають, що цю заяву не слід брати до уваги й через те, що вона подана після пропуску строку, визначеного законодавством для прийняття спадщини. Просять визнати за ОСОБА_7 прова на 1/2 частину житлового будинку №41 разом із пропорційними частками зблокованих господарських будівель та убиральнею, розташовані по вул. Енгельса в с.Верхнє Водяне, Рахівського району Закарпатської області.

Представник відповідача ОСОБА_5 сільської ради Рахівського району Закарпатської області, в судове засідання не з'явився, однак сільський голова - ОСОБА_14, надіслала заяву, в якій просила розглянути справу без участі представника сільської ради. Позовні вимоги визнають.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, Реєстраційної служби Рахівського РУЮ, в судове засідання не з'явився, однак начальник реєстраційної служби ОСОБА_15, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника реєстраційної служби, позовні вимоги залишають на розсуд суду, відповідно до чинного законодавства.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Рахівської державної нотаріальної контори, в судове засідання не з'явився, однак завідуюча Рахівської ДНК - ОСОБА_16, надіслала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримує.

Заслухавши учасників судоввого розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного висновку.

У відповідності до положень частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідачем у справі являється особа, діями якої порушуються права та інтереси відповідача.

Судом встановлено, що за період перебування в зареєстрованому шлюбі, громадянами ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у 1972- 1978 роках побудовано житловий будинок, господарські будівлі та споруди, які розташовані на земельній ділянці 0,25 га, наданій для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул.. Енгельса, 41 в с. Верхнє Водяне Рахівського району Закарпатської області, та який набув статусу спільного сумісного майна подружжя, що стверджено довідкою виконкому ОСОБА_5 сільської ради Рахівського району Закарпатської області №511 від 26.08.2014 року.

29 грудня 2008 року померла громадянка ОСОБА_10 померла, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №179176 виданого, повторно, 25 вересня 2014 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рахівського районного управління юстиції у Закарпатській області.

Після її смерті залишилося спадкове майно, яким була ? частина житлового будинку, господарських будівель та споруд, які розташовані за адресою: с. Верхнє Водяне, вул. Енгельса, № 41, Рахівського району Закарпатської області.

Оскільки спадщина на за померлою ОСОБА_10 відкрилася 29 грудня 2008 року то дані цивільні правовідносини слід врегульовувати положеннями Книги шостої "Спадкове право" ЦК України (в редакції 2004 року).

Згідно із положеннями ст. ст. 1217, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Так, відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Спадкоємцем майна нині померлої ОСОБА_10 став її чоловік, ОСОБА_9, який в силу ст. 1270 ЦК України прийняв спадщину, після смерті своєї дружини, як спадкоємець першої черги за законом, оскільки на час відкриття спадщини проживав у спадковому будинку разом зі спадкодавцем, у зв'язку з чим набув правового статусу особи, яка цю спадщину прийняла та ставши таким чином одноосібним власником вказаного житлового будинку.

16 серпня 2010 року помер громадянин ОСОБА_9, про що складено відповідний актовий запис №53 та відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рахівського районного управління юстиції у Закарпатській області 25 вересня 2014 року видано, повторно, свідоцтво про смерть серії І-ФМ №179175.

Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно, в тому числі і на житловий будинок №41 з господарськими будівлями та спорудами, по вул. Енгельса в с.Верхнє Водяне, Рахівського району Закарпатської області.

З показів сторін, судом достовірно встановлено про те, що за період свого життя, ОСОБА_9 заповіту не складав. Таким чином, спадкування в даному випадку здійснюється за законом.

Як уже зазначалося вище у відповідності до ст. 1261 ЦК україни у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Єдиним спадкоємцем першої черги за законом майна нині померлого ОСОБА_9 була його дочка ОСОБА_2. Ступінь родинних зв"язків підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ФМ №3008669 від 22 лютого 1972 року, та витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого подружжя № 2 від 03.12.2014 року, згідно якого ОСОБА_17 змінила після укладення шлюбу своє прізвище на ОСОБА_12.

Однак, ОСОБА_2 померла 10 жовтня 2006 року, тобто раніше за свого батька, що стверджено свідоцтвом про смерть серії 1-ФМ №036878 від 13 жовтня 2006 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Згідно з вимогами ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

З матеріалів справи, судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та треті особи з самостійними вимогами на предмет спору: ОСОБА_6, ОСОБА_7, являються дітьми нині померлої ОСОБА_2 миколаївни.

Таким чином, враховуючи, що їхня мати ОСОБА_2 була єдиним спадкоємцем після смерті свого батька ОСОБА_9, однак на час відкриття спадщини не була живою, суд приходить до висновку, що позивачка ОСОБА_1 та треті особи з самостійними вимогами на предмет спору: ОСОБА_6, ОСОБА_7 мають право на спадкування після діда за правом представлення.

Звернення позивачки та третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору до суду з вимогами про визнання за ними права власності на спадкове майно зумовлене порушенням їхнього права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом в їхню користь, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на право власності на спадковий будинок.

При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно звертається увага на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовується редакція закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, оскільки до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Країні (УРСР) із 1979 року, в яких при визначення року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку, тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Вартість даного житлового будинку з надвірними спорудами становить 98327 гривень, що стверджується зведеним актом вартості будинків, господарських будівель та споруд.

Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд, виданої техніком з інвентаризації нерухомого майна, ОСОБА_12, спірний будинок побудований у 1972 році.

З довідки №511 від 26.08.2014 року, виданої виконавчим комітетом ОСОБА_5 сільської ради, встановлено, що за ОСОБА_9 та ОСОБА_10 згідно запису в погосподарській книзі, числився житловий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, 0.25 га наданій для обслуговування жилого будинку господарських будівель та споруд по вул. Енгельса, 41 в селі Верхнє Водяне рахівського району Закарпатської області.

За таких обставин, суд констатує, що вище зазначений житловий будинок не можна розцінювати як об'єкт самочинного будівництва.

Стаття 1268 ЦК України проголошує, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

З витягу зі спакового реєстру №39308408 від 29.12.2014 року слідує, що у спадковому реєстрі відсутня інформація про спадкову справу та видані на її підставі свідоцтва про право на спадщину.

Поряд з цим судом достовірно встановлено про те, що позивачка за первинним позовом ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 прийняла спадщину після смерті свого діда ОСОБА_9, оскільки на час відкриття спадщини проживала у спадковому будинку разом зі спадкодавцем, у зв'язку з чим набула правового статусу особи, яка цю спадщину прийняла, що зокрема стверджено довідкою виконавчого комітету ОСОБА_5 сільської ради Рахівського району Закарпатської області №522 від 01.10.2014 року.

Посилання представників третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на те, що позивачка не прийняла спадщину за своїм дідом ОСОБА_9 не були підтверджені жодним наалежним та допустимим доказом.

Також, судом встановлено про те, що третя особа з самостійними вимогами на предмет спору- Магей ОСОБА_18, теж прийняв спадщину після смерті свого діда ОСОБА_9, що стверджено довідкою ОСОБА_5 сільської ради Рахівського району Закарпатської області № 2325 від 17.08.2010 року

Третя особа з самостійними вимогами на предмет спору, ОСОБА_7, як спадкоємець за правом представлення, відмовився від належної йому частки у спадщині після смерті ОСОБА_9 в користь своєї сестри, позивачки по справі ОСОБА_1, що стверджується його особистою заявою від 13 вересня 2014 року, посвідчену приватним нотаріусом рахівського районного нотаріального округу, ОСОБА_19, яка зареєстрована в реєстрі за №1570.

Суд вважає безпідставними, посилання представника ОСОБА_7 - ОСОБА_3 про те, що заява його довірителя про відмову від прийняття спадщини являється недійсною, оскільки ОСОБА_7 подав заяву після закінчення строку, який встановлений для подачі такої заяви, виходячи з наступних правових підстав.

Зумовлені встановленими фактами правовідносини стосуються недійсності угод і регулюються главою 16 Цивільного кодексу України. Роз'яснення з цього приводу містяться також у Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" № 9 від 06 листопада 2009 року"

Стаття 203 ЦК України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст.ст. 229, 230 Цивільного кодексу України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму ВСУ (п.п. 4,5 указаної постанови) судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Частина 5 ст. 1274 ЦК України визначає вичерпний перелік коли відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом не дійсною з підстав встановлених статтями 225, 229-231 і 233 цього Кодексу.

Натомість, ОСОБА_7 та його представником ОСОБА_3не надано жодного належного та допустимого доказу того, що третьою особою з самостійними вимогами на предмет спору на момент підписання ним заяви про відмову від прийняття спадщини не усвідомлював значення своїх дій або не міг керувати ними. Не надано доказів і того, що ОСОБА_7 підписав заяву про відмов від српадщини під впливом помилки, обману, насильства чи тяжкої хвороби.

Згідно положень ст.ст.10,11,58,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які брали участь у розгляді справи, а кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, враховуючи, що третя особа з самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_7, відмовився від своєї частки у спадщині, яка відкрилася після смерті його діда, ОСОБА_9 на користь позивачки ОСОБА_1, ним та його представником ОСОБА_3 не ставилася позовна вимога про визнання недійсною заяви про відмову від спадщини, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_7 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за правом представлення слід відмовити.

В зв"язку з наведеним, первісний позов ОСОБА_1 та позов третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_6 слід задовольнити частково, визнавши: за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини житлового будинку №41 по вул. Енгельса в с. Верхнє Водяне, Рахівського району Закарпатської області; за ОСОБА_6, право власності на 1/3 частину вище зазначеного житлового будинку.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати залишити за сторонами.

Керуючись ст.ст. 10,11,60, 131, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Первісний позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН:НОМЕР_1, мешканкою с. Верхнє Водяне, вул. Миру, 44 Рахівського району Закарпатської області, в порядку спадкування за правом представлення, після смерті ОСОБА_9, право власності на 2/3 частини житлового будинку № 41, розташованого по вул. Енгельса в с. Верхнє Водяне Рахівського району Закарпатської області.

Позов третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору, ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканцем села Верхнє Водяне, вулиця Енгельса, будинок номер 41, Рахівського району, Закарпатської області в порядку спадкування за правом представлення після смерті ОСОБА_9, право власності на 1/3 частину житлового будинку № 41 разом із пропорційними частками зблокованих господарських будівель та убиральнею, що розташовані по вулиці Енгельса в селі Верхнє Водяне, Рахівського району, Закарпатської області.

Позов третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору, ОСОБА_7 - залишити бе задоволення.

Судові витрати залишити за сторонами.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до цивільної палати апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча: Бліщ О.Б.

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду: Бліщ О.Б.