Справа № 523/3252/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2015 р. Суворовський районний суд міста Одеса у складі :

головуючого судді Сувертак І.В.

при секретарі Мамренко Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №24 в місті Одеса цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в особі Філії "Одеського регіонального управління" Публічного акціонерного товариства "БАНК "ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ" про захист прав споживача, повернення коштів по депозитному вкладу, нарахованих процентів, стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовними вимогами до відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі Філії "Одеського регіонального управління" ПАТ "БАНК "ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ" про захист прав споживача, повернення коштів по депозитному вкладу, нарахованих процентів, стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 06 грудня 2014 року він уклав з відповідачем договір-заяву № 328823/102542/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 3 (три) місяці в іноземній валюті. За умовами цього договору заяви позивач вніс вклад у сумі 21905,10 доларів США (Двадцять одна тисяча девятсот пять доларів США 10 центів) на вкладний рахунок №2630.7.16.49857.05 на строк з 06 грудня 2014 року по 06 березня 2015 року. Позивач зазначив, що 09 лютого 2015 року вона письмово звернулась у відділення відповідача із заявою про дострокове повернення суми вкладу та процентів по ньому у порядку, передбаченому пунктом 5 зазначеного договору - заяви. Але відповідач не повернув позивачу належні йому грошові кошти готівкою. В подальшому позивачем були подані відповідачу відповідні заяви 11.02.2015 р., 12.02.2015 р., 23.02.2015 р. з вимогами про повернення належних позивачу грошових коштів та нарахованих процентів або шляхом виплати готівкою через касу банку або шляхом їх перерахування на рахунок в іншому банку.

Однак, відповідач не повернув кошти готівкою та не перерахував їх на рахунок позивача в іншому банку.В своїй позовній заяві позивач просив суд визнати неправомірними дії відповідача по неповерненню йому банківського строкового вкладу, стягнути з відповідача на користь позивача кошти за договором банківського вкладу разом з нарахованими процентами, у розмірі 22116,85 доларів США (двадцять дві тисячі сто шістнадцять доларів США 85 центів). Також просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн. і завдану моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн.

На протязі розгляду справи, позивач декілька разів уточнював свої позовні вимоги (л.с.33-36, 39-41, 57-59), в останнє уточнив вимоги 02 червня 2015 р. л.с.57-59 у зв,язку з частковою виплатою грошових коштів позивачеві, а саме про стягнення додатково за період з дати закінчення терміну дії договору 06 березня 2015 року за фактичну кількість днів користування грошима:

- пені за ставкою 3 % річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі частини другої статті 625 ЦК України;

- процентів за ставкою 11,60 % річних відповідно до договору-заяви № 328823/102542/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» від 06 грудня 2014 року.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав уточненні позовні вимоги та їх обґрунтування, просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з,вився , належним чином сповіщений (л.с.37,38,50,53), причини неявки суду не сповістив, з письмовими запереченнями чи поясненнями не звертався до суду.

З,ясував обставини справи, заслухав пояснення з,явившихся осіб це представника позивача, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судом встановлено наступне:

06 грудня 2014 року між позивачем та відповідачем укладено договір-заяву № 328823/102542/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 3 (три) місяці в іноземній валюті, за умовами якого позивач внес, а відповідач прийняв грошові кошти в іноземній валюті у сумі 21905,10 доларів США (двадцять одна тисяча девятсот пять доларів США 10 центів) на вкладний рахунок №2630.7.16.49857.05 на строк з 06 грудня 2014 року по 06 березня 2015 року зі сплатою позивачу процентів за ставкою 11,60% річних. Внесення грошових коштів у розмірі 21905,10 доларів США (двадцять одна тисяча девятсот пять доларів США 10 центів) підтверджується меморіальним валютним ордером №1 від 06.12.2014 р.. Також це підтверджується наданою позивачем випискою по особовому рахунку за період з 09.02.2015 р. по 23.02.2015 р., з якої вбачається, що залишок належних позивачу грошових коштів станом на 23.02.2015 р. складав 21905,10 доларів США (двадцять одна тисяча девятсот пять доларів США 10 центів).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України , зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).

Відповідно до ч. 2 ст. 1058 ЦК України, договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором.

Частина 1 ст. 633 ЦК України визначає поняття публічний договір: публічний договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обовязок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги звязку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Згідно з ч. 2 ст. 633 ЦК України умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» клієнт банку будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку.

Виходячи з вищенаведеного, вкладник за договором банківського вкладу є споживачем послуг банку (клієнт банку), зокрема у сфері залучення коштів на депозитні рахунки. Відповідно захист його прав як споживача регламентовано Законом України «Про захист прав споживачів» та відповідними нормами Цивільного Кодексу України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; продукція - будь-який виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб.

Пунктом 13 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначається: належна якість товару, роботи або послуги властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах і нормативних документах, та умовам договору із споживачем.

Згідно з п. 2 ч.1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на належну якість обслуговування.

До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 ЦК України), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Частина 1 ст. 1058 ЦК України передбачає, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від іншої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові цю суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, установлених договором (п. 2.4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 року №516 (далі Положення від 03.12.2003 р. №516)).

Згідно ч. 1 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Згідно п. 1.2. Положення від 03.12.2003 р. №516, договір банківського вкладу (депозиту) укладається на умовах видачі вкладу (депозиту) на першу вимогу (вклад (депозит) на вимогу) або на умовах повернення вкладу (депозиту) зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад (депозит). За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором (абз. 2 п. 3.3. Положення від 03.12.2003 р. №516).

Тобто, внесений позивачем вклад відповідно до Договору - заяви є вкладом на вимогу, отже, відповідач зобовязаний повернути кошти позивачу протягом усього строку дії договору на вимогу позивача.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності позивачу, відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод («кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».)

Цей же принцип закріплено і в статті 41 Конституції України. Але, в порушення цих норм, Позивач позбавлений права користуватися своїм майном. В даному випадку його майном є грошові кошти, які відповідач отримав від позивача на умовах строковості та платності, та до цього моменту не повернув.

Частина 1 ст. 1061 ЦК України визначає, що банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Абзацом 1 п. 3.5. Положення від 03.12.2003 року №516 встановлено, що проценти на банківський вклад (депозит) виплачуються вкладникові на його вимогу відповідно до строків, визначених у договорі банківського вкладу (депозиту).

Відповідно до абз. 2 п. 1.6. Положення від 03.12.2003 року №516, банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника в іншій іноземній чи в національній валюті.

Як встановлено судом, по закінченню терміну дії договору це 06.03.2015р. позивачу сума вкладу в повному обсязі разом з нарахованими відсотками повернута не була, а було лише частково видано нараховані проценти у розмірі 100,00 доларів США замість повної суми процентів у розмірі 184,09 доларів США. Також встановлено, що після звернення позивача до суду за період з 20.04.2015 р. по 29.05.2015 р. відповідачем було здійснене часткове повернення позивачу грошових коштів на загальну суму 12135,00 доларів США (дванадцять тисяч сто тридцять пять доларів США 00 центів), про що зазначалось в заявах про уточнення позовних вимог від 30.04.2015р. та від 02.06.2015 р., та що підтверджується наданими позивачем відповідними квитанціями (від 20.04.2015р. на суму 700,00 доларів США, від 21.04.2015 р. на суму 670,00 доларів США, від 23.04.2015 р. на суму 660,00 доларів США, від 24.04.2015 р. на суму 660,00 доларів США, від 27.04.2015 р. на суму 660,00 доларів США, від 05.05.2015 р. на суму 700,00 доларів США, від 06.05.2015 р. на суму 700,00 доларів США, від 07.05.2015 р. на суму 700,00 доларів США, від 08.05.2015 р. на суму 500,00 доларів США, від 12.05.2015 р. на суму 710,00 доларів США, від 14.05.2015 р. на суму 710,00 доларів США, від 18.05.2015 р. на суму 710,00 доларів США,від 20.05.2015 р. на суму 680,00 доларів США, від 22.05.2015 р. на суму 550,00 доларів США, від 26.05.2015 р. на суму 700,00 доларів США, від 27.05.2015 р. на суму 700,00 доларів США, від 28.05.2015 р. на суму 710,00 доларів США, від 29.05.2015 р. на суму 710,00 доларів США).

У подальшому банк відмовлявся від видачі коштів позивачу готівкою та від їх перерахування на рахунок позивача в іншому банку.

Станом на день винесення рішення суду сума банківського вкладу, яка підлягає поверненню відповідачем, складає: 21905,10 12135,00 = 9770,10 доларів США.

Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що в даному випадку відповідач порушив умови договору та всупереч вимог чинного цивільного законодавства кошти позивача не повернув у повному обсязі та у належний строк.

Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, необхідно визнати неправомірними дії відповідача по неповерненню коштів за договором-заявою № 328823/102542/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» від 06 грудня 2014 року та стягнути з відповідача на користь позивача суму банківського вкладу за договором-заявою № 328823/102542/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» від 06 грудня 2014 року в розмірі 9770,10 доларів США (девять тисяч сімсот сімдесят доларів США 10 центів). Також пдлягають стягненню несплачені проценти за ставкою 11,60% річних згідно договору-заяви № 328823/102542/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» від 06 грудня 2014 року за фактичну кількість днів користування грошима протягом строку дії договору-заяви до 06 березня 2015 року в сумі 84,09 доларів США (вісімдесят чотири долари США 09 центів).

Крім цього, оскільки відповідачем не було здійснено своєчасне повернення вкладу разом з сумою нарахованих за користування ним процентів позивачеві, відповідач продовжував, і на сьогодні продовжує користуватися грошовими коштами позивача, що були внесені позивачем відповідачу. Оскільки відповідач, всупереч волі позивача, продовжує користування грошима позивача, то до такого користування мають застосовуватися положення договору-заяви, зокрема у визначенні річної відсоткової ставки на суму вкладу.

За таких обставин , суд дійшов висновку про те, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути проценти по вкладу за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів позивачу.

Відповідно до договору-заяви № 328823/102542/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» від 06 грудня 2014 року розмір процентної ставки становить 11,60 % річних. Відповідно до заяви позивача про уточнення позовних вимог від 30.04.2015 р. кількість днів прострочення відповідачем виконання своїх зобовязань з 07.03.2015 р. по 29.04.2015 р. складав 55 дні. Виходячи із вищенаведеного, підлягають стягненню несплачені проценти за ставкою 11,60% річних згідно договору-заяви № 328823/102542/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» від 06 грудня 2014 року за фактичну кількість днів користування грошима понад строк дії договору в розмірі: 21905,10 доларів США (сума вкладу) * 11,60 % * 55 (кількість днів користування вкладом після закінчення строку дії договору з 07.03.2015 по 29.04.2015) / 365 * 100 = 382,89 доларів США (триста вісімдесят два долара США 89 центів).

При вирішенні справи суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача коштів саме в іноземній валюті, відповідно до умов укладеного між сторонами договору.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Враховуючи, що відповідач своєчасно грошові кошти за договором позивачу не повернув на умовах та в терміни, що визначені договором, тобто 06.03.2015 р., з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 3 % річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі частини другої статті 625 ЦК України. Відповідно до заяви позивача про уточнення позовних вимог від 30.04.2015 р. кількість днів прострочення відповідачем виконання своїх зобовязань з 07.03.2015 р. по 29.04.2015 р. складав 55 дні. Таким чином, з відповідача на користь позивача за період з дати закінчення терміну дії договору 06 березня 2015 року по 29.04.2015 р. слід стягнути пеню в розмірі:

21905,10 доларів США (сума вкладу) + 84,09 доларів США (сума несплачених процентів), а всього 21 989,19 доларів США * 3% * 55 (кількість днів прострочення за період з 07.03.2015 по 29.04.2015) / 365 * 100 = 99,40 доларів США (девяносто девять доларів США 40 центів).

Крім того, відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у звязку з порушенням її прав і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику з справ про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема в моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

На підставі статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Зазначена норма закону презюмує завдання моральної шкоди у разі порушення прав споживача і примушує до її відшкодування, незалежно від умов договору(навіть, якщо це не передбачено договором).

Також, на підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Позивачем сплачено суму гонорару юридичній компанії, зазначену в угоді, що складає 5000,00 грн. (л.с.17,18-19) Таким чином, витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов'язку в натурі за п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 3,4,10, 11,14,15, 110, 114, 118,77,169, 209, 213-215,222, 294 ЦПК України, ст..ст.12-16 ЦК України, ст..ст. 1, 4, 10, 22 Закону України "Про захист прав споживачів", Постановою Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 р. № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», суд, -

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в особі Філії "Одеського регіонального управління" Публічного акціонерного товариства "БАНК "ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ" про захист прав споживача, повернення коштів по депозитному вкладу, нарахованих процентів, стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ПАТ "БАНК "ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ" в особі Філії "Одеського регіонального управління" ПАТ "БАНК "ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ", , на користь ОСОБА_1, ІПН № НОМЕР_1, грошові кошти за договором банківського вкладу № 328823/102542/3-14 від 06.12.2014 р. у валюті доларах США в сумі 9770,10 (Девять тисяч сімсот сімдесят доларів США 10 центів), несплачені проценти в сумі 84,09 доларів США (Вісімдесят чотири долари 9 центів), за фактичну кількість днів користування внеском протягом дії договору та понад строк дії договору в розмірі 382,89 долара США (Триста вісімдесят два долара США 89 центів), а всього стягнути 10 237,08 доларів США (Десять тисяч двісті тридцять сім доларів США 8 центів).

Стягнути з ПАТ "БАНК "ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ" в особі Філії "Одеського регіонального управління" ПАТ "БАНК "ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ", , на користь ОСОБА_1, ІПН №, витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Cтягнути з ПАТ "БАНК "ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ" в особі Філії "Одеського регіонального управління" ПАТ "БАНК "ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ", , на користь ОСОБА_1, ІПН №, моральну шкоду у розмірі 2000,00 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд Суворовського району міста Одеси шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя