Справа № 161/5724/15-ц
Провадження № 2/161/2257/15
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого - судді Рудської С.М.

при секретарі Марчак Е.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з зазначеною позовною заявою, на обґрунтування вказавши, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем вона перебуває з 09.05.1993 року. Неповнолітніх дітей від шлюбу немає. Шлюбно-сімейні стосунки між нею та відповідачем припинено, вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сімї є постійні сварки, відсутність взаєморозуміння. Під час шлюбу відповідач наносив їй образи та побої, принужував її людську гідність. Вважає, що подальше спільне життя та збереженню шлюбу є неможливими та суперечить її інтересам. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні до викладених у позові. Крім того, позивач пояснила, що шлюбно-сімейні стосунки з відповідачем припинено з травня 2014 року, з цього часу вони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Розірвати шлюб в органах РАЦС відповідач не погоджується. Проти примирення з відповідачем категорично заперечує.

Відповідач позов не визнав, суду пояснив, що дійсно з травня 2014 року вони з позивачкою мешкають окремо. Проте, він почав жити окремо з поважних причин він доглядає свою літню матір. Дійсно, під час шлюбу траплялися випадки коли він піднімав руку на дружину, але вона перша починала сварки. Вважає, що їх сім»я не розпалася.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовну заявою такою, що підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 09 травня 1993 року Городищенською сільською радою Луцького району Волинської області, актовий запис № 02.

Від шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають.

Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружи, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній.

Як вбачається зі змісту ч. 3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки у травні 2014 року через постійні сварки, відсутність взаєморозуміння. З того часу сторони спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Спору про поділ майна між сторонами немає.

Відповідно до п. 10 ч. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.

За клопотанням відповідача судом надавався строк на примирення тривалістю два місяці, проте відповідач ніяких заходів для примирення не вжив, з позивачкою не примирився, позивачка наполягає на рзірвання шлюбу.

За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб підлягає розірванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, на користь позвачки з відповідача підляють стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 88, 130, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Митрофанюк), зареєстрований 09 травня 1993 року Городищенською сільською радою Луцького району Волинської області, актовий запис № 02, розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області області через Луцький міськрайонний суд Волинської області у десятиденний строк з дня його проголошення.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області ОСОБА_3