АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/406/15 Справа № 203/747/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Маймур Ф. Ф. Доповідач - Рудь В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року м. Дніпропетровськ колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Ткаченко І.Ю.,Повєткіна В.В.

при секретарі: Левцунов І.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 06 жовтня 2014 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, третя особа Державна реєстраційна служба України, про звернення стягнення на майно, -

В с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося з позовом, предмет якого уточнено 19 лютого 2014 року, до ОСОБА_2, третя особа Державна реєстраційна служба України, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття у власність(а.с.3-9, 113-117 т.1).

Позивач зазначав, що 21.03.2008 року між АКІБ «УКРСИББАНК», назва якого змінена на ПАТ «УКРСИББАНК», та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит в сумі 105000,00 доларів США строком до 21.03.2029 року або достроково зі сплатою 11,90 відсотків річних за користування кредитом.

З метою забезпечення виконання умов договору ОСОБА_2 передав на підставі договору іпотеки №0/1 від 21.03.2008 року в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 42,80 кв.м., житловою площею 30,0 кв.м, яка належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 21 березня 2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондаренко В.Г. за реєстровим №973.

Обтяження нерухомого майна іпотекою зареєстровано у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та у Державному реєстрі іпотек.

Через неналежне виконання умов договору про надання споживчого кредиту у позичальника утворилась заборгованість, яка станом на 22.11.2013 року становить 157836,07 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 1261583,71 грн., яка складається із наступного: 103 904,50 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 830508,67 грн. - заборгованість за кредитом; 53931,57 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 431075,04 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 0,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УКРСИББАНК» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. На підставі вказаного договору до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора.

Посилаючись на те, що позичальник не виконує зобов'язання щодо погашення суми кредиту, позивач просив в рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості у розмірі 157836,07 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 1261583,71 грн., за договором про надання споживчого кредиту №0 від 21.03.2008 року, укладеним між АКІБ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_2, звернути стягнення на підставі договору іпотеки №0/1 від 21.03.2008 року на предмет іпотеки, а саме: на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 42,80 кв.м., житловою площею 30,0 кв.м, яка належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 21 березня 2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондаренко В.Г. за реєстровим №973, шляхом передачі іпотекодержателю Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» права власності на вказане майно; припинити право власності іпотекодавця ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 42,80 кв.м., житловою площею 30,0 кв.м, в тому числі право володіння, користування та розпорядження вказаною квартирою; стягнути з ОСОБА_2 судові витрати.

Заочним рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 06 жовтня 2014 року в задоволенні позову відмовлено(а.с.213-215, т.1).

В апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права(а.с.1-7, т.2).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги, а саме в частині відмови у стягненні з відповідачів суми штрафу, та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст.16 ЦК України, за положеннями якої особа, право якої порушено, може скористатися цілком конкретним способом захисту.

За положеннями ст.ст.526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання(неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.6 ст.3 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Згідно ч.1 ст.7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки позивач має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до положень Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", який набрав чинності 7 червня 2014 року з дня опублікування у газеті "Голос України" № 109, протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте(відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст.4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із ст.5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України(позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна(об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.м для квартири та 250 кв.м для житлового будинку.

По справі встановлено, що 21.03.2008 року між АКІБ «УКРСИББАНК», назва якого змінена на ПАТ «УКРСИББАНК», та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит в сумі 105 000,00 доларів США строком до 21.03.2029 року або достроково зі сплатою 11,90 відсотків річних за користування кредитом(а.с.12-20).

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №0 від 21.03.2008 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки №0/1 від 21.03.2008 року, за яким ОСОБА_2 передав банку в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 42,80 кв.м., житловою площею 30,0 кв.м, яка належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 21 березня 2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондаренко В.Г. за реєстровим №973. Обтяження нерухомого майна зареєстровано в реєстрі за №975 та у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (а.с.31-34, 48-50 т.1).

08 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «УКРСИББАНК» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, у тому числі за кредитним договором №0 від 21.03.2008 року, укладеним з ОСОБА_2(а.с.59-104, т.1).

Станом на 22.11.2013 року ПАТ «Дельта Банк» визначило у ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №0 від 21.03.2008 року у сумі 157836,07 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 1261583,71 грн., яка складається із наступного: 103 904,50 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 830508,67 грн. - заборгованість за кредитом; 53931,57 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 431075,04 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 0,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом(а.с.37-47, т.1).

Як видно із змісту позовних вимог, ПАТ «Дельта Банк» просило в рахунок виконання основного зобов'язання за кредитним договором №0 від 21.03.2008 року звернути стягнення на підставі договору іпотеки №0/1 від 21.03.2008 року на предмет іпотеки, а саме: на квартиру АДРЕСА_1.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що кредит є споживчим, спірна квартира була придбана для проживання, і хоча місце реєстрації відповідача не співпадає з адресою предмета іпотеки, це не є підставою вважати, що особа там не мешкає, а тому, на думку суду, предмет іпотеки підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а відтак не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, а власник проти звернення стягнення заперечує.

Разом з тим, із справи вбачається, що у забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором №0 від 21.03.2008 року(п.2.1 договору) прийнято: застава нерухомого майна, а саме: квартира АДРЕСА_1, яка є власністю ОСОБА_2; та порука, а саме: порука - ОСОБА_4; порука - ОСОБА_5; порука - ОСОБА_6; порука - ТОВ «РАТЕКС»(а.с.13, 51, т.1).

Як вбачається із паспортних даних ОСОБА_2, він зареєстрував шлюб у 1996 році з ОСОБА_4(а.с.36, т.1).

Отже, наведене свідчить, що станом на час укладення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 та укладення договору іпотеки №0/1 від 21.03.2008 року, предметом якого значиться вказана квартира, тобто станом на 21.03.2008 року, ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі. Однак суд не взяв до уваги зазначені обставини, не з'ясував коло осіб чиї права та інтереси зачіпаються даним спором та не обговорив у передбаченому порядку питання про залучення таких осіб до участі у справі, в той час як з'ясування зазначених обставин має значення для справи.

Оскільки до участі у справі не були залучені особи, чиї права та інтереси зачіпаються даним спором, то саме така обставина є підставою для відмови в задоволенні позову. У зв'язку з наведеними обставинами колегія суддів вважає, що рішення суду в частині обгрунтування відмови в задоволенні позову необхідно змінити на підставі п.2 ст.309 ЦПК України та зазначити, що підставою для відмови в задоволенні позову є незалучення до участі у справі осіб, чиї права та інтереси зачіпаються даним спором. В іншій частині, а саме в частині висновків про відмову в задоволенні позову, рішення суду з наведених мотивів слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.

Керуючись ст.ст.303,307,308,309,316 ЦПК України колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 06 жовтня 2014 року в частині обгрунтування відмови Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» в задоволенні позову змінити, в іншій частині рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -