Провадження № 2/127/580/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

24.03.2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Бойко В. М.,

за участю секретаря Музики А. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання ( догляду), про визнання права власності на майно суд, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась ОСОБА_1 з вимогами розірвати договір довічного утримання (догляду) укладений 01 березня 2007 року між ОСОБА_1, як відчужувачем та ОСОБА_2, як набувачем, посвідчений державним нотаріусом третьої Вінницької державної нотаріальної контори Березовською B.C. Визнати за ОСОБА_1, право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Позов мотивований тим, що 01 березня 2007 року між ОСОБА_1, та рідним племінником позивача ОСОБА_2 було укладено договір довічного утримання (догляду). Згідно умов договору, позивач як відчужувач, передала у власність ОСОБА_4, як набувачу, належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_2, балансовою вартістю 44537 грн. Набувач, в свою чергу, зобов'язувався довічно утримувати позивача, забезпечувати харчуванням, доглядом, необхідною допомогою. Вартість матеріального забезпечення була визначена в розмірі 1000 грн. щомісяця. Оскільки постійне місце проживання набувача в м. Києві, то сторони домовилися, що набувач буде щомісяця надавати допомогу грішми. З березня 2007 року по січень 2011 року набувач виконував свої зобов'язання добросовісно, щомісяця надавав позивачу по 1000 грн., що оформлялося у простій письмовій формі - розпискою. Але, із лютого 2011 року через певні сімейні негаразди набувач перестав надавати допомогу.

Як вказує позивач, знаючи про фінансові труднощі набувача, який доводився рідним племінником позивача, позивач змушена була надавати йому фінансову допомогу сама. Так, із лютого 2011 року по липень 2013 року позивач надавала ОСОБА_2 матеріальну допомогу щомісячно в розмірі 500 грн.

Позивач вказує, що останнім часом її стан здоров'я значно погіршився, загострилися хронічні захворювання. Через невиліковну хворобу хребта та суглобів, через хворобу Паркінсона не може пересуватись, крім того, почала втрачати зір доказом цього є відповідні записи в медичній карті амбулаторного хворого та консультаційний висновок спеціаліста (лікаря-окуліста) від 08.07.2014 р. Згідно висновку ЛKK КЗ «ЦПМСД №3» від 14.05.2014 р. позивач потребує постійного стороннього догляду.

Відповідач не виконував взятих на себе покладених зазначеним договором зобов'язань раніше, так і не виконує їх зараз, що і стало підставою для звернення позивача до суду.

Представник позивача та позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі.

В судове засідання відповідач не з'явився з невідомих суду причин, хоча повідомлявся належним чином, повідомлення про причини неявки до суду не надійшло.

Керуючись ч.1 ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

01 березня 2007 року між ОСОБА_1, та рідним племінником позивача ОСОБА_2 було укладено договір довічного утримання (догляду) посвідчений державним нотаріусом Третьої вінницької державної нотаріальної контори Березовською В.С. Згідно умов договору, позивач як відчужувач, передала у власність ОСОБА_4, як набувачу, належну на праві власності квартиру АДРЕСА_1, балансовою вартістю 44537 грн. Набувач, в свою чергу, зобов'язувався довічно утримувати позивача, забезпечувати харчуванням, доглядом, необхідною допомогою. Вартість матеріального забезпечення визначена в розмірі 1000 грн. щомісяця. ( а.с. 5-6)

В судовому засіданні знайшли підтвердження доводи позивача про те, що у позивача загострилися хронічні захворювання. Через невиліковну хворобу хребта та суглобів, через хворобу Паркінсона не може пересуватись, що підтверджується відповідними записами в медичній карті амбулаторного хворого та консультаційним висновком спеціаліста (лікаря-окуліста) від 08.07.2014 р. ( а. с. 7-13)

В судовому засіданні допитувались свідки ОСОБА_6, та ОСОБА_7, які підтвердили, що з лютого 2011р. відповідач по справі ОСОБА_2 не виконує умови договору довічного утримання укладеного з ОСОБА_1, а саме не надає їй коштів на матеріальне забезпечення визначених вказаним договором.

Ст. 6 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, згідно ст. 627 ЦК України.

Ч.1 ст. 203 ЦК України встановлено, що - зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Ч.1 ст. 316 ЦК України встановлено, що - правом власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Ч.1 ст.317 ЦК України встановлено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Ч.1ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Ч.1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

ч.1 ст.392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документу, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 509 ч.1 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію.

Згідно вимог ст. 526 ЦК України вбачається що, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Статтею 755 ч. 1 п.1 ЦК України передбачено, що договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини.

Разом із тим, ч.1 ст. 756 ЦК України передбачено, що у разі розірвання договору довічного утримання у зв'язку із невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужував набуває права власності на майно, яке було ним передане і має право вимагати його повернення.

Ст. 58 ЦПК України, встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Ст. 60 ЦПК України встановлено, що - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд вважає, що досліджені докази по справі в їх сукупності підтверджують доцільність, обґрунтованість та правомірність вимог позову, а тому суд вважає розірвати договір довічного утримання (догляду) укладений 01 березня 2007 року між ОСОБА_1, як відчужувачем та ОСОБА_2, як набувачем, посвідчений державним нотаріусом третьої Вінницької державної нотаріальної контори Березовською B.C. Визнати за ОСОБА_1, право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави Отже, згідно положень ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 243,60 гривень за вимогу немайнового характеру та 3654 грн. за вимогу майнового характеру. На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 6, 15, 16, 203, 316,317, 319, 651, 755,756, ЦК України, ст. 2, ч. 1 ст. 3, ст.ст. 10, 11, 58-61, 88, 212-215, 224-226, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Розірвати договір довічного утримання (догляду) укладений 01березня 2007 року між ОСОБА_1, як відчужувачем та ОСОБА_2, як набувачем, посвідчений державним нотаріусом третьої Вінницької державної нотаріальної контори Березовською B.C.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 на користь держави судовий збір в сумі 243,60 гривень за вимогу немайнового характеру та 3654 грн. за вимогу майнового характеру.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: