Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 311/3621/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Носик М.А.
Провадження № 22-ц/778/3943/15 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«15» липня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

ОСОБА_2

при секретарі: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Державного навчального закладу «Василівський професійний ліцей»

на рішення Василівського районного суду Запорізької області від 28 квітня 2015 року по справі

за позовом Державного навчального закладу «Василівський професійний ліцей» до ОСОБА_3, третя особа: Державна фінансова інспекція в Запорізькій області в особі Василівської міжрайонної державної фінансової інспекції, про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2014 року ДНЗ «Василівський професійний ліцей» звернувся до суду з позовом, який протягом розгляду справи уточнив, до ОСОБА_3, третя особа: Державна фінансова інспекція в Запорізькій області в особі Василівської міжрайонної державної фінансової інспекції, про відшкодування шкоди.

В обґрунтування вимог зазначив, що З 01.03.2000 року по 01.03.2014 року ОСОБА_3 перебував на посаді директора ДНЗ «Василівський професійний ліцей».

В ході проведення перевірки виявлено ряд порушень вимог законодавства в сфері фінансово господарської діяльності з вини колишнього директора ОСОБА_3, що підтверджується актом планової ревізії фінансово-господарської діяльності ДНЗ «Василівський професійний ліцей» за період роботи з 01.08.2011 року по 30.04.2013 року від 25.06.2014 року № 006-20/45.

ОСОБА_3 нараховувалась і виплачувалась премія за результатами роботи за місяць без врахування фактично відпрацьованого часу. Дане порушення призвело до безпідставно нарахованої та виплаченої премії в сумі 2 535,80 грн. та відповідно до зайвого нарахованого та перерахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суму 920,50 гривень, фактично отримана сума на руки з урахуванням утримань складає 2052,47 грн.

При розрахунку щорічних відпусток та розрахунку компенсації за 7 календарних днів відпустки у грудні 2011 року, у липні та грудні 2012 року, у липні 2013 року та при виплаті компенсації при звільнені у березні 2014 року до розрахунку включалися суми одноразових премій, що призвело до нарахування та виплати заробітної плати за час відпустки у завищеному розмірі на загальну суму 20 839,47 грн., зайво нараховано та сплачено єдиний соціальний внесок на загальну суму 7 564,73 грн., фактично отримана сума на руки з урахуванням утримань складає 16 867, 47 грн.

Крім того, закладом недоотримана сума надходжень за проживання в гуртожитку сторонніх осіб, які тимчасово мешкають в гуртожитку у загальній сумі 4 930,00 ГРН., в тому числі за 2012 рік - 4 615,00 грн., за 2013 рік - 315,00 грн.

Також, в порушення ст. 509 ЦК України директором ліцею в межах строку позовної давності не забезпечено використання права вимоги від мешканців гуртожитку ОСОБА_4С, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 виконання їх обов'язку щодо проведення оплати за отримані комунальні послуги та послуги за проживання, як це визначено умовами договору, що призвело до пропущення строку стягнення дебіторської заборгованості з ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_7С, та як наслідок, до втрати доходу на суму 11 784,53 грн. В ході ревізії порушення частково усунуто в сумі 1427,10 грн.

Загалом ДНЗ «Василівський професійний ліцей» колишнім директором ОСОБА_3 завдано збитків на суму 38 662,70 грн.

Згідно зі ст.132 КЗпП України, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обовязків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди.

На неодноразові звертання представників Фінінспекції та ДНЗ «Василівський професійний ліцей» ОСОБА_3 не реагував. 27.08.2014 року ОСОБА_3 було надіслано рекомендований лист з повідомленням про добровільне відшкодування збитків, завданих ДНЗ «Василівський професійний ліцей», однак станом на 29.09.2014 року жодних дій ОСОБА_3 не вчинив.

На підставі зазначеного просив:

1. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ДНЗ «Василівський професійний ліцей» безпідставно нараховану та виплачену премію в сумі 2052,47 грн., а також нараховану і виплачену заробітну плату за час відпустки у завищеному розмірі на загальну суму 16 867, 47 грн., а всього 18 919 грн. 94 коп.

2. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ДНЗ «Василівський професійний ліцей» збитки, спричинені внаслідок заниження вартості проживання в гуртожитку сторонніх осіб, в сумі 4 930 грн., а також збитки, спричинені внаслідок пропущення строку стягнення дебіторської заборгованості з ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_7 в сумі 10 357,43 грн., а всього 15 287 грн. 43коп.

3. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ДНЗ «Василівський професійний ліцей» судовий збір в сумі 243,60 грн.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 28 квітня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою ДНЗ «Василівський професійний ліцей».

В апеляційній скарзі ДНЗ «Василівський професійний ліцей», посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову, а також просить стягнути з відповідача судовий збір в сумі 121,80 грн.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про відмову у позові про відшкодування шкоди,суд виходив з того, що відсутні підстави для покладення на ОСОБА_3 повної чи обмеженої матеріальної відповідальності.

Фактичні обставини встановлені судом повно та обєктивно, підтверджуються матеріалами справи, спір вирішено у відповідності до вимог норм трудового права,які регулюють правовідносини сторін.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 перебував з ДНЗ «Василівський професійний ліцей» у трудових правовідносинах з 01.03.2000 р. по 01.03.2014 р., працював на посаді директора, звільнений у звязку з закінчення строку дії контракту.

Позов про відшкодування шкоди позивач заявив до ОСОБА_3, посилаючись одночасно на ст. 130 КЗпП України, яка регулює трудові правовідносини, та ст. 1166 ЦК України, яка регулює цивільно-правові відносини.

Статті 1166, 1212 ЦК України, на які посилається апелянт і в обґрунтування апеляційній скарзі,не регулюють правовідносини сторін і не можуть бути засновані при вирішенні даного спору.

Правовідносини про стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на нього трудових обов'язків регулюються положеннями статей 130 - 138 КЗпП України, які правильно застосовані судом першої інстанції.

Положеннями ст. 130 КЗпП України визначено загальні підстави і умови матеріальної відповідальності працівників, відповідно до яких при покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника

Згідно зі статтею 138 КЗпП України для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених нормами статті 130 цього Кодексу.

Матеріали справи не містять доказів наявності у відповідача повної матеріальної відповідальності, передбаченої ст. 134 КЗпП України.

Під час розгляду справи не встановлені і підстави для притягнення ОСОБА_3 до обмеженої матеріальної відповідальності відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 133 КЗпП України.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 ніяких дій щодо виплати собі премії не здійснював. Судом встановлено, і це не оспорюється позивачем, що премія ОСОБА_3 виплачувалася на підставі наказів про преміювання, які видавалися Управлінням освіти та науки Запорізької обласної державної адміністрації (а.с.36-77). Відповідно до акту планової ревізії господарської діяльності ДНЗ «Василівський професійний ліцей», яка проводилася Василівською міжрайонною державною фінансовою інспекція, порушення щодо нарахування премій ОСОБА_3 без врахування фактично відпрацьованого часу та включення в розрахунок оплати за час щорічних відпусток одноразових премій допущено з вини бухгалтера ( а.с.7,10).

Таким чином, не доведено позивачем, що шкода установі завдана в результаті винних протиправних дій ОСОБА_3

Відповідно до ст. 130 Кодексу законів про працю України ( в редакції на час виникнення спірних відносин) не одержані прибутки з підстав, пов'язаних з неналежним виконанням працівником трудових обов'язків, не можуть включатися до шкоди, яка підлягає відшкодуванню.

Суд правильно виходив з того, що недоотримана плата за гуртожиток за січень-грудень 2012 р. через заниження вартості проживання в гуртожитку відповідно ст.130 КЗпП України не відноситься до прямої дійсної шкоди.

Дебіторська заборгованість мешканців гуртожитку виникла внаслідок невиконання останніми обов'язку по внесенню плати за проживання у гуртожитку та списана на збитки підприємства у зв'язку із закінченням позовної давності (а.с.38).

Порядок списання дебіторської заборгованості визначений Положенням (стандарту) бухгалтерського обліку 10 "Дебіторська заборгованість", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 8 жовтня 1999 року № 237.,

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідно до пункту 3 статті 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 (з наступними змінами) відповідальність за організацію бухгалтерського обліку і забезпечення фіксування фактів здійснення усіх господарських операцій в первинних документах, покладена на керівника підприємства, установи, не впливає на вирішення питання про права та обовязки за заявленим позовом.

Позовні вимоги не обґрунтовувалися тим, що шкода заподіяна незабезпеченням з боку відповідача належного бухгалтерського обліку.

В акті ревізії не міститься даних про будь-які порушення відображення достовірності дебіторської заборгованості та незаконність списання дебіторської заборгованості ( а.с.15).

Отже, списання дебіторської заборгованості здійснено в порядку, визначеному чинним законодавством

Доказів про неналежне та несвоєчасне ведення претензійно-позовної роботи працівниками ДНЗ «Василівський професійний ліцей» безпосередньо відповідальними за це особами суду не надано.

Функції контролю з боку директора в цілому за роботу установи не є підставою для перенесення відповідальності за дії інших осіб, на яких відповідно і покладена безпосередня відповідальність.

Частина четверта статті 130 в редакції Закону № 1255-VII від 13.05.2014 не може бути застосована до даних правовідносин, оскільки зміни законодавства відповідно до ст. 58 Конституції України не мають зворотної дії в часі та застосовуються лише до правовідносин, які виникли після відповідних змін.

Отже, наведені обставини підтверджують правильність висновку суду про відсутність підстав для покладення на ОСОБА_3 зобов'язань по відшкодування шкоди, які передбачені статтями 130, 133, 134 КЗпП України, і спростовують доводи скарги про безпідставну відмову у позові.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Доводи скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Керуючись ст. ст. 307,308 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державного навчального закладу «Василівський професійний ліцей» відхилити.

Рішення Василівського районного суду Запорізької області від 28 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: