Справа № 758/807/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2015 року суддя Подільського районного суду м.Києва Декаленко В. С., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу.

Дослідивши матеріали позовної заяви, приходжу до висновку що, вона (позовна заява) подана з порушенням вимог чинного цивільно-процесуального законодавства, які ставляться до її форми та змісту, а тому підлягає залишенню без руху для усунення недоліків, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 118 ЦПК України, позов пред'являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції…

Відповідно до ст.ст. 107, 109 ЦПК України, усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються районними, районними у містах, міськими та міськрайонними судами.

Позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Як вбачається зі змісту позовної заяви позивачки та доданих до неї документів, остання звертаючись з нею до Подільського районного суду м. Києва, обґрунтовує це тим, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Мною встановлено, що чинним цивільно-процесуальним законодавством України, крім загальної підсудності справ, визначено також їх альтернативну підсудність.

Так зокрема ч. 2 ст. 110 ЦПК України, на яку посилається позивачка, визначає, що позови про розірвання шлюбу можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо вона не може за станом здоров'я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача.

Зі змісту зазначеної норми цивільно-процесуального Закону вбачається, що вирішальним в пред'явленні позову особою про розірвання шлюбу за своїм місцем проживання або перебування є те, що зазначене місце проживання або перебування має бути належним чином зареєстрованим у встановленому Законом порядку, а також на її утриманні мають бути малолітні або неповнолітні діти або вона не може за станом здоров'я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. Зазначені обставини мають бути достовірно доведеними.

Статті 119 та 120 ЦПК України встановлюють обов'язкові вимоги до змісту та форми позовної заяви, обов'язок дотримання яких покладається на позивача при її оформленні та поданні до суду.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити, зокрема зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Пленум Верховного Суду України в п. 7 своєї Постанови від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснив, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Згідно ст.ст. 57, 58, 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Мною встановлено, що незважаючи на вимоги вищезазначених норм цивільно-процесуального Закону та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, позивачкою не зазначено та не надано до суду належних та допустимих доказів в підтвердження підстав, які б дозволяли їй звертатися з даним позовом саме до Подільського районного суду м. Києва, а саме не надано доказів того, що на її утриманні перебувають малолітні та неповнолітні діти, або того, що вона не може за станом здоров'я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача, який до речі проживає в м. Києві.

Враховуючи вищевикладене приходжу до висновку про доведеність невідповідності позовної заяви вимогам чинного цивільно-процесуального законодавства, які ставляться до її форми та змісту.

Стаття 121 ЦПК України визначає, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 57, 58, 59, 109, 110, 119, 121 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху.

Надати позивачці строк в 3 (три) дні з дня отримання ухвали, для усунення недоліків.

Роз'яснити позивачці, що в разі невиконання вимог ухвали в указаний термін, матеріали позовної заяви будуть вважатись неподаними і повернуті їй.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяВ. С. Декаленко