Справа № 202/247/15-ц
Провадження № 2/0202/247/2015
21 липня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді: Бєсєди Г.В.
при секретарі: Чумак В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Індустріальний відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, приватний нотаріус Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання права власності та зняття арешту, -
До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Індустріальний відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, приватний нотаріус Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання права власності та зняття арешту.
В судові засідання зявлялась позивач ОСОБА_1, яка підтвердила викладені в позовній заяві обставини та вимоги, просила суд їх задовольнити в повному обсязі.
Відповідачі в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у їх відсутність не подавали, в звязку з чим, суд, враховуючи заяву позивача, ухвалив відповідно до ст. 224 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду.
Представник третьої особи Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, а також приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 в судове засідання не зявлялись, про час та місце розгляду справи повідомлялись в установленому законом порядку, причини неявки не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи не подавали.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Згідно матеріалів справи між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу квартири № 4, розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. імені газети «Правда», буд. 2, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу 25 липня 2003 року та зареєстрований в реєстрі за № 4316.
Як встановлено в судовому засіданні, позивач не зареєструвала право власності на квартиру АДРЕСА_2 в установленому законом порядку.
Постановою державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 27 липня 2010 року накладено арешт на майно квартиру АДРЕСА_2, що належить на праві власності ОСОБА_2, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується також витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна.
Рішенням державного реєстратора прав власності на нерухоме майно від 18 листопада 2014 року ОСОБА_1 відмовлено у державній реєстрації прав власності на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_2 у звязку із встановленням наявності арешту на зазначену квартиру в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 1 статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не можу протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Накладення арешту на квартири, перешкоджає позивачу реалізувати свої права.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Отже, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність захисту прав позивача шляхом скасування арешту, який був накладений на майно ОСОБА_2 постановою державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції 27 липня 2010 року.

Разом з тим, враховуючи підстави відмови державного реєстратора в реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_3, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання права власності на майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 197, 212-215, 224 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Індустріальний відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, приватний нотаріус Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання права власності та зняття з арешту задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений на квартиру № 4 по вул. С. Ковалевської м. Дніпропетровська постановою державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ВП № .07.2010 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача з поданням такої заяви у десятиденний термін з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, на рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: Г.В. Бєсєда