Справа № 189/1517/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21.07.2015 року Покровський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Лукінова К.С.

при секретарі Копиця С.І.

за участю прокурора Маковецької Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покровське цивільну справу за позовом Покровської районної державної адміністрації в особі служби у справах дітей в інтересах малолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування Великомихайлівської сільської ради, за участю Прокуратури Покровського району Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить позбавити відповідачку ОСОБА_2. батьківських прав відносно малолітньої: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що ОСОБА_2 покинула дитину у пологовому будинку і до теперішнього часу не забрала. В житлі, де мешкає сім`я, антисанітарні умови проживання. Житло не придатне для проживання новонародженої ОСОБА_1. Співмешканець ОСОБА_2 - ОСОБА_3 зловживає спиртними напоями, а власниця будинку не надає згоди на проживання в будинку малолітньої дитини. ОСОБА_2 та її співмешканець характеризуються з негативного боку.

Прокурор позов підтримав.

В судове засідання сторони не з'явилися, надіславши заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Від сторін по справі надійшли заяви в яких останні просять задовольнити позовні вимоги. Відповідач проти задоволення позову не заперечує.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

В постанові № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 19 грудня 2008 р.), а саме в пункті 15 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. В пункті 16 даної постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

У силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати п до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Приписами статті 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач посилається на те, що новонароджена дитина ОСОБА_1 була покинута її матір'ю в пологовому будинку. Матір дитини проживає і надалі разом і співмешканцем, разом з ним та друзями розпиває спиртні напої у житлі, а власниця будинку не надає своєї згоди на проживання малолітньої дитини в будинку. Проживати за іншим місцем разом з дитиною відповідачка не бажає.

Як слідує з матеріалів справи, відповідачка являється матір'ю малолітньої: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Згідно копії акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї ОСОБА_2 від 27.05.2015 року в будинку у якому мешкає вказана сім'я умови проживання незадовільні. У кімнатах брудно, стоїть сморід. (а.с. 16).

Згідно копії акту про дитину, покинуту в пологовому будинку від 06.05.2015 року, малолітня ОСОБА_1 була покинута її матір'ю, яка відмовилась годувати дитину та забрати з пологового будинку, зникла у невідомому напрямку. Письмової відмови немає (а.с. 11).

Відповідно до ст. 39 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави - учасниці вживають всіх необхідних заходів для сприяння фізичному та психологічному відновленню та соціальній інтеграції дитини, яка є жертвою будь-яких видів нехтування, експлуатації чи зловживань, катувань чи будь-яких жорстоких, нелюдських або принижуючих гідність видів поводження, покарання чи збройних конфліктів. Таке відновлення і реінтеграція мають здійснюватися в умовах, що забезпечують здоров'я, самоповагу і гідність дитини.

Відповідно до положень принципу № 6, принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання; ця відповідальність покладена переш за все на батьків.

Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що доводи, на які посилається позивач, вимагаючи позбавлення батьківських прав відповідачки, є такими, що заслуговують на застосування такого крайнього заходу впливу, яким є позбавлення батьківських прав щодо дитини.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачки на користь держави слід стягнути судовий збір.

Керуючись ст.ст.10, 60, 212 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Покровської районної державної адміністрації в особі служби у справах дітей в інтересах малолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування Великомихайлівської сільської ради, за участю Прокуратури Покровського району Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав відносно малолітньої: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь державних закладів, прийомних сімей, дитячих будинків, опікунів, піклувальників (в залежності де буде перебувати дитина) в розмірі ? частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 10.06.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 судовий збір на користь держави у розмірі 243,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя К.С. Лукінова