АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/791/836/2015 Головуючий у першій інстанції: Черниш О.Л. Категорія: 5 Доповідач: Базіль Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року березня місяця 25 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області у складі:

Головуючого: Базіль Л.В.

Суддів: Прокопчук Л.П.

Полікарпової О.М.

при секретарі: Яковенку В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 який діє в інтересах ОСОБА_4 на рішення Комсомольського районного суду міста Херсона від 03 лютого 2015 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про виділ у натурі частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2015 року ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що позивач та відповідачка є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1. Оскільки між сторонами виник спір з приводу користування будинком просив виділити у натурі ОСОБА_4 39/100 частин житлового будинку АДРЕСА_2; ОСОБА_5 виділити у натурі 61/100 частини цього ж будинку, зобов'язати ОСОБА_5 за власні кошти відновити знищену нею систему опалювання у кімнатах позначених у технічному паспорті від 20.07.2009 року як приміщення ІІІ, 1-2 та 1-3 спірного будинку, відновити водонагрівальний котел для опалення, відремонтувати труби опалення, та перевірити належну роботу системи опалення, заповнивши дану систему водою, за власні кошти відновити підключення частини будинку до зливної ями. Судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Комсомольського районного суду міста Херсона від 03 лютого 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема зазначив, що суд першої інстанції проігнорував положення ст.175 ЦПК України, що призвело до ухвалення неправильного рішення.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, ОСОБА_3 та відповідачки, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних доказів про технічну можливість такого виділу. Крім того, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, факту, що відповідачкою було знищено майно.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, вважає його обгрунтованим та таким, що відповідає обставинам справи і закону.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено що позивачці ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.10.2009 року належить на праві власності 39/100 частин домоволодіння з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою АДРЕСА_1.

Інші 61/100 частин зазначеного будинку належать ОСОБА_5 на підставі договорів дарування від 20.12.1993 року та від 21.08.2012 року.

Відповідно до положень ч.1-3 ст 364 ЦПК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності , але за умови технічної можливості такого виділу.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п. 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок» виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.

Відповідно до ч.1 ст.143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Однак, сторони після роз'яснення судом їх прав та обов'язків, наслідків вчинення або невчинення процесуальних дій, не скористалися своїми процесуальними правами та не заявили клопотання про призначення у справі судової експертизи, яка б надала суду відповідь про технічну можливість заявленого позивачем виділу частки у натурі із спірного житлового будинку, а суд не наділений повноваженнями, за даних обставин призначити експертизу в справі з власної ініціативи.

Отже, відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про виділ її частки у натурі із спірного будинку, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що у суду відсутні відомості щодо технічної можливості провести такий виділ, питання про призначення судової експертизи позивачем не ставилося, згоди на мирне урегулювання спірних питань сторони не досягли.

Колегія суддів також погоджується із висновком суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог позивачки про зобов'язання ОСОБА_5 вчинити дії по відновленню системи опалення в частині спірного будинку, водонагрівального котла, підключення до зливної ями в зв'язку з їх недоведеністю перед судом.

За положеннями ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Однак, позивач звертаючись до суду із зазначеними позовними вимогами не надала суду жодного доказу на підтвердження того, що саме відповідачем здійснено дії по відключенню частини будинку від опалювальної системи та зливної ями, знищено водонагрівач, та не спростовано тверджень відповідачки, яка заперечуючи проти заявлених вимог, пояснювала, що такі відключення відбулися ще в 1985 році, коли їх батьки в судовому порядку здійснили реальний розподіл спірного домоволодіння.

Суд апеляційної інстанції, перевіряючи законність і обгрунтованість оскаржуваного судового рішення з метою сприяння всебічному і повному з'ясуванню обставин справи неодноразово роз'яснював сторонам можливість врегулювання спору між ними мировою угодою, для цього надавався сторонам час, та роз'яснювалися положення статті 10 ЦПК України, однак представник позивача та відповідачка не досягли згоди щодо усіх порушених позивачем вимог.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що під час розгляду справи судом першої інстанції допущені порушення норм матеріального або процесуального права, і як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Отже, підстав для скасування оскаржуваного судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 03 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: