УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,
суддів: Амеліна В.І., Остапчука Д.О.,Гончара В.П., Савченко В.О.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення страхового відшкодування та відшкодування матеріальних збитків і моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на ухвалу апеляційного суду Київської області від 04 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_7, ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення страхового відшкодування, відшкодування матеріальних збитків і моральної шкоди.

14 листопада 2014 року ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області позов ОСОБА_6 в частині вимог до ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» залишено без розгляду на підставі п. 6 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, оскільки між сторонами укладено договір про передачу спору на вирішення третейського суду і відповідач заперечує проти його розгляду в суді.

04 лютого 2014 року ухвалою апеляційного суду Київської області ухвалу суду першої інстанції скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати ухвалу апеляційного суду та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги тим, що апеляційним судом порушені норми процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що між ОСОБА_6 та страховою компанією укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу, яким передбачено вирішення спорів в третейському суді, і до початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами від відповідача надійшло заперечення проти вирішення справи в суді.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та постановляючи нову, апеляційний суд виходив з того, що позивач не виявив бажання скористатися правом на передачу справи на вирішення до третейського суду, тому передбачене договором право на вирішення спорів у третейському суді не свідчить про укладення між сторонами відповідної угоди, тому підстав для залишення позову без розгляду немає.

Проте погодитись з таким висновком апеляційного суду не можна з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом, у якому просила стягнути з ОСОБА_7 218 316 грн 99 коп., а з ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» 35 000 грн страхового відшкодування у зв'язку із заподіянням їй майнової шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнути солідарно з відповідачів на її користь 10 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

14 листопада 2014 року до початку з'ясування обставин у справі і перевірки їх доказами до суду надійшло заперечення ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» проти вирішення спору в суді та про залишення його без розгляду в частині вимог до страховика, оскільки між сторонами укладено договір про передачу спору на вирішення до третейського суду.

Пунктом 18.3 договору страхування, укладеного 13 лютого 2014 року між позивачкою та ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», передбачено, що при неможливості врегулювання спірних питань шляхом переговорів спори, розбіжності і вимоги, пов'язані з укладенням даного договору (у тому числі і спори, що виникають з питань виплати або відмови у виплаті страхового відшкодування), розглядаються в Постійно діючому третейському суді при товарній біржі «ІННЕКС».

14 листопада 2014 року ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області позов в частині позовних вимог до страховика залишено без розгляду на підставі п. 6 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, оскільки між сторонами укладена третейська угода про передачу спору на вирішення до третейського суду.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди, і отримання додаткової письмової згоди сторін за наявності третейської угоди в договорі Закон України «Про третейські суди» не передбачає.

Скасовуючи ухвалу та направляючи справу на новий розгляд, апеляційний суд не перевірив висновків суду першої інстанції про наявність визначених законом підстав для залишення позовних вимог до страховика без розгляду, не врахував, що, укладаючи договір добровільного страхування, сторони у п. 18.3 погодили, що при неможливості врегулювання спірних питань спори, пов'язані з виконанням умов договору, у тому числі і спори з питань виплати страхового відшкодування, передаються на вирішення до третейського суду, не надав належної оцінки цим обставинам.

А пославшись на відсутність угоди між сторонами про передачу спору на вирішення до третейського суду, оскільки позивач не виявив бажання скористатися цим правом, а застереження у договорі не є такою угодою, постановив передчасну ухвалу з порушенням норм процесуального права.

За таких обставин касаційну скаргу потрібно задовольнити частково, ухвалу апеляційного суду Київської області від 04 лютого 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338, 342 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» задовольнити частково, ухвалу апеляційного суду Київської області від 04 лютого 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян
Судді: В.І. Амелін В.П. Гончар Д.О. Остапчук В.О. Савченко