АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6026/15 Справа № 0417/2888/2012 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Свистунова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Єлізаренко І.А., Ремеза В.А.,

за участю секретаря Прудченко В.Д.,

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект»

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2014 року

у цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредитному договору, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2012 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулось до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредитному договору. Сплативши судовий збір, згідно чинного законодавства.

В обґрунтування заявленого позову ПАТ «УкрСиббанк» посилається на те, що 21 квітня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» найменування змінено на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» на підставі заміни Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи від 18.12.2009 року, правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на підставі договору факторингу № 4 про відступлення права вимоги за зобов'язаннями) та ОСОБА_2 було укладеного договір про надання споживчого кредиту № НОМЕР_1, відповідно до якого останній отримав кредит в сумі 73 000,00 дол. США у порядку і на умовах, зазначених у Кредитному договорі. Вимоги до ОСОБА_3В, що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладення договору поруки № 0/П від21.04.2008 року між Банком та ОСОБА_3. З урахуванням викладеного позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 600 396,22 грн. та судові витрати.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2014 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Кей-Колект» посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права при ухваленні судового рішення, у зв'язку з чим ставить питання про його скасування та ухвалення нового про задоволення позову у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 21 квітня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (найменування змінено на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» на підставі заміни Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи від 18.12.2009 року, правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на підставі договору факторингу № 4 про відступлення права вимоги за зобов'язаннями) та ОСОБА_2 було укладеного договір про надання споживчого кредиту № НОМЕР_1, відповідно до якого останній отримав кредит в сумі 73 000,00 дол. США у порядку і на умовах, зазначених договором, з терміном повернення не пізніше 20 квітня 2038 року.

У зв'язку з неналежним виконанням умов зазначеного кредитного договору заборгованість станом на 30.01.2012 року склала 600 396,22 грн., яка складається з: заборгованості за сумою кредиту - 529 725,10 грн.; заборгованості за процентами по користуванню кредитом - 66 318,50 грн.; пеня - 4 352,62 грн.

З метою забезпечення виконання зобов'язання ОСОБА_2 за кредитним договором, 21 квітня 2008 року між банком та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № 0/П, відповідно до умов якого Поручитель зобов'язався перед Банком відповідати за виконання Позичальником усіх його зобов'язань перед Кредитором в повному обсязі, що виникли з Кредитного договору як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

11 червня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» було укладено Договір факторингу № 4, відповідно до п. 1.1 якого ПАТ «УкрСиббанк» зобов'язується передати у власність ТОВ «Кей-Колект», а останній прийняти Права Вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження Банку за плату та на умовах, визначених цим договором, а згідно п. 1.2. обсяг (сума) Прав Вимоги станом на дату укладення цього Договору визначений у Додатку № 1 до цього Договору.

Згідно ст. 1054 ЦК України, обов'язком Позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. ст. 549,611 ЦК України однією із форм відповідальності за порушення зобов'язання є сплата неустойки.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано докази саме видачі кредиту, відсутня деталізація розрахунку заборгованості та докази належного повідомлення боржника щодо здійснення по примусовому стягненню боргу.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком.

У своїх запереченнях проти позовної заяви представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні позову з підстав пропущення позовної давності.

Крім того, стороною відповідача було визнано укладання кредитного договору та посилань щодо неотримання кредиту зазначено не було.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Також колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції, що відсутня деталізація розрахунку заборгованості зі сторони позивача.

Представником ПАТ «УкрСиббанк» у суді першої інстанції та представником апелянта у суді апеляційної інстанції, було надано належний та допустимий розрахунок заборгованості, яким обґрунтовувався розмір вимог кредитора. Та відповідачами у справі не було спростовано розмір заборгованості.

Крім того, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин вимог ч.4 ст. 559 ЦК України, оскільки, заявою-вимогою від 23 травня 2011 року, що була направлена АТ «УкрСиббанк» на адресу поручителя, кредитором не було змінено строк основного зобов»язання, оскільки, вказана заява не містить вимоги щодо про дострокового повернення всієї суми кредиту й повязаних із ним платежів.

Оскільки, 21 квітня 2008 р. між Банком та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № 0/П, відповідно до умов якого Поручитель зобов'язався перед Банком відповідати за виконання Позичальником усіх його зобов'язань перед Кредитором в повному обсязі, що виникли з Кредитного договору як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Крім того, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ст. 553 Цивільного кодексу України) і порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або в повному обсязі.

Відповідно до умови п. 1.3 Договору поруки Поручитель відповідає перед Банком у тому ж обсязі, що і Позичальник, за всіма зобов'язаннями останнього по Кредитному договору, в тому числі за повернення основної суму боргу (в тому числі суми кредиту),сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, за сплату пені і інших штрафних санкцій, передбачених в Кредитному договорі.

Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно п. 1.4 Договору поруки відповідальність Поручителя і Боржника є солідарною. Відповідно до ст. 543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті ставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, іім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги пор стягнення з відповідачів заборгованості за кредитом у солідарному порядку є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. А саме, підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача у солідарному порядку заборгованість, яка виникла станом на 30.01.2012 року та склала 600 396,22 грн., яка складається з: заборгованості за сумою кредиту - 529 725,10 грн.; заборгованості за процентами по користуванню кредитом - 66 318,50 грн.; пеня - 4 352,62 грн.

Також, судом першої інстанції помилково не було прийнято до уваги докази відступлення права вимоги.

Актом прийому-передачі прав вимоги підтверджується виконання вимог договору факторингу №4, який укладено між ТОВ «Кей-Колект» та ПАТ «УкрСиббанк».

Крім того, суду було надано свідоцтво про реєстрацію фінансової установи з додатком в якому відображено право на здійснення відповідної діяльності, що підтверджує, що ТОВ «Кей-Колект» має право здійснювати факторингові операції.

Крім того, відповідно до умов п.7.6 Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 21 квітня 2008 року, укладеного між сторонами, визначено, що позичальник, уклавши цей Договір, надає Банку згоду/право: передавати права та обов»язки Банку за цим Договором третій особі без отримання на це додаткової згоди Позичальника.

Зважаючи на вищевикладене вбачається, що відступлення права вимоги має місце, проте, судом першої інстанції не було здійснено усіх необхідних заходів щодо обєктивного та повного зясування обставин справи.

З положень ст.ст. 1081, 1082 ЦК України вбачається, що ризик неналежної сплати суми коштів у звязку з неповідомленням боржника про відступлення права грошової вимоги несуть виключно фактор та клієнт, які належним чином не повідомили про це боржника.

Таким чином, не отримання відповідачами повідомлення про відступлення права вимоги по кредитному зобовязанню не є підставою для невиконання умов кредитного договору.

На підставі вищевикладеного слідує, що боржник має право не виконувати свого обовязку факторові, якщо в нього виникає сумнів або він не визнає вимог нового кредитора у добровільного порядку, однак факт відступлення права вимоги встановлюється судом на підставі наданих суду доказів, що є підставою для визнання належності нового кредитора та задоволення його вимог.

Виходячи з викладеного, надавши оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, колегія суддів, також у відповідності до вимог ст. 303 ЦПК України, дійшла висновку про доведеність позивачем наявності та розміру заборгованості відповідачів за кредитним договором № НОМЕР_1 від 21.04.2008 року, а тому, оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає обставинам справи, є незаконним та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір, підлягає стягненню з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь позивача у розмірі 1 609,50 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» - задовольнити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект»- задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» заборгованість за кредитним договором № НОМЕР_1 від 21.04.2008 року у розмірі 600 396, 22 грн., яка утворилась станом на 30.01.2012 року та складається з: 529 725, 10 грн. - заборгованість за кредитом; 66 318, 50 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4 352, 62 грн. пеня.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» судовий збір у розмірі 1 609,50 грн. з кожного.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді