Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 серпня 2015р. м. Харків

Московський районний суд м. Харкова, у складі:

головуючого судді Сугачової О.О.,

за участю секретаря Борисенко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання договору недійсним, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до відповідача з позовом, яким просить визнати недійсними кредитний договір № НАЕ2GA 00000043 від 27.02.2008р. з додатками; договір поруки від 27.02.2008р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2; договір іпотеки квартири від 27.02.2008р. між ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, з одного боку та ПАТ КБ «ПриватБанк» з іншого, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_5, зареєстрованим в реєстрі за № 649.

Обґрунтовуючи доводи позову позивач зазначила, що 27.02.2008р. нею та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено кредитний договір, відповідно до якого отримала кредитні кошти на строк до 24.02.2023р. у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 41001,50 доларів США на наступні цілі: 35000 доларів США на споживчі цілі та 60001,50 доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості та інших платежів. Цього ж числа укладено додаток № 1 до договору «Загальна вартість кредиту» та додаток № 2 «Графік погашення кредиту». 27.02.2008р. між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 27.02.2008р. між позивачем, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з одного боку та ПАТ КБ «ПриватБанк» з іншого боку, укладено договір іпотеки квартири АДРЕСА_1. Позивач вважає вказані договори такими, що укладені с порушенням ЗУ «Про захист прав споживачів» та чинного законодавства.

Представник позивача в судовому засіданні, підтвердили вищевикладені обставини, підтримавши вимоги позову у повному обсязі.

Представник відповідача вимоги позову не визнав, надавши письмові заперечення.

Треті особи в судове засідання не зявились, будучи повідомленими про день та час розгляд справи належним чином. підтримала вимоги позову.

Суд, вивчивши доводи позивача, його представника, заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, судом встановлено, що позивач звернулась до ПАТ «Приватбанк» з проханням видати кредит на споживчі цілі в розмірі 35000 доларів США, отримавши необхідну інформацію добровільно обрала валюту кредитування в доларах США.

27.02.2008р. між ОСОБА_1 та ПАТ «ПриватБанк» укладено кредитний договір, яким видано ОСОБА_1 кредит в розмірі 41001,50 доларів США на наступні цілі: - 35000 доларів США на споживчі цілі та 6001,50 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених умовами кредитного договору, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості, винагороди інших платежів з кінченим терміном повернення 24.02.2023р.

Відповідно до п.п.2.2.2, 2.2.3, 2.2.4, 8 кредитного договору за користування кредитними коштами ОСОБА_1 зобовязалась сплачувати відсотки банку в розмірі 12% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, а також винагороди та інші платежі.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 27.02.2008р. між ПАТ «ПриватБанк» та ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 укладено договір іпотеки від 27.02.2008р., за яким передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_2.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ПАТ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено 27.02.2008р. договір поруки, за яким останній поручився перед банком за виконання ОСОБА_1

Такі обставини підтверджено копіями довідки про орієнтовану сукупну вартість кредиту а.с.33)., кредитного договору від 27.02.2008р. (а.с.8,9), договору поруки від 27.02.2008р. (а.с.7), договору іпотеки від 27.02.2008р. (а.с.10-12).

Із усіх перелічених вище договорах, довідки вбачається, ОСОБА_1 ознайомлена з умовами кредитування, про що особисто поставила підпис.

Отже, кредитний договір за волевиявленням позивача укладений у валюті долар США, кредитні кошти видані в валюті долар США, нарахування та погашення заборгованості за кредитним договором також здійснюється у вказаній валюті, як прийняті на себе зобовязання.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5,6 ст. 203 ЦК України, тобто недодержання загальних вимог необхідних для чинності правочину.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечить цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Доводи позивача щодо недійсності таких правочинів як кредитний договір і договір іпотеки від 27.02.2008р. є неспроможними, оскілки ОСОБА_1 при укладанні кредитного договору, отримала грошові кошти банку, взяла на себе певні зобовязання щодо користування грошовими коштами банку зі сплатою обовязкових платежів та інших виплат за умовами кредитного договору.

Договір іпотеки квартири від 27.02.2008р. відповідно до чинного законодавства нотаріально посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_5, якою перевірено та засвідчено дієздатність і правоздатність ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Кожний із учасників правочину ознайомлений з умовами договору іпотеки, кредитного договір, про що поставили свої особисті підписи (а.с.10-12).

Із п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 5 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вбачається, що при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК України (статті 215, 1048-1052, 1054,1055) ст..ст. 18,19 ЗУ «Про захист прав споживача».

Аналізуючи викладене, суд надійшов до висновку, що з боку відповідача при укладанні оскаржуємих договорів дотримані вимоги чинного законодавства.

Доводи позивача, його представника щодо порушення ЦК України, ЗУ «Про захист прав споживача» тощо носять, на думку суду, неспроможній, непереконливий характер, оскільки укладені договори носять усі ознаки правочину, визначення певних домовленостей, спрямованих на вчинення певних дій з виниклими права та обовязками, що передбачають положення ст. 626 ЦК України, а ствердження позивача, його представника з посиланням на невідповідність деяким положенням ЗУ «Про захист прав споживача», не несуть будь-яких наслідків та не спростовують висновків суду.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Таким чином, суд не вбачає будь-яких порушень діючого законодавства України при укладанні договорів між сторонами 27.02.2008р. і у суду відсутні правові підстави для задоволення вимог позову.

Керуючись ст.ст.10,11,27,60,209,212-215,218 ЦПК, ст.ст. 6, 203, 215, 526, 626-628, 1054 ЦК України, ЗУ «Про захист прав споживачів», суд, -

в и р і ш и в:

В задоволені вимог позову відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова, шляхом подачі протягом десяти днів з дня оголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя