АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі головуючого-судді: Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.,

при секретарі: Басюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Оболонського районного суду м.Києва від 21 квітня 2015 року у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 20 серпня 2011 року приблизно о 18 год. 45 хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки „БМВ-525", державний номер НОМЕР_1, по вул. Приморській у м. Судак, порушив вимоги п. 2.3 «б» Правил дорожнього руху України, в зв'язку з чим здійснив зіткнення з автомобілем марки «Сузукі», державний номер НОМЕР_2, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Судакського міського суду Автономної Республіки Крим від 22 серпня 2011 року та матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

На дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_1 не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Справа № 756/3091/15-ц
№ апеляційного провадження: №22-ц/796/7727/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Камбулов Д.Г.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «Сузукі», державний номер НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_5. Розмір завданих збитків згідно висновку про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу за № 18/10-ТЗ від 8 жовтня 2011 року складеного спеціалістом СОД ОСОБА_6 був визначений у розмірі 27 297, 59 грн., у зв'язку з чим розмір регламентної виплати становить 22 747, 99 грн.

Власник пошкодженого автомобіля автомобілі «Сузукі», державний номер НОМЕР_2, ОСОБА_5 з метою отримання відшкодування звернулася до позивача з відповідною заявою. 17 лютого 2012 року позивач здійснив виплату відшкодування ОСОБА_5 в розмірі 22 747, 99 грн.

Таким чином позивач виконав покладений на нього обов'язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини відповідача, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, та має право на відшкодування з відповідача в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування.

З огляду на положення ст. ст. 22, 1166, 1187, 1191 ЦК України п. 38.2 ст. 38, ст. 40, 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач просив стягнути з відповідача кошти у розмірі понесених витрат у розмірі 22 747, 99 грн. та судові витрати у розмірі 243, 60 грн.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21 квітня 2015 року відмовлено у задоволені позовних вимог Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В апеляційній скарзі посилався на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції та зазначив, що рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права. На думку апелянта суд не вірно застосував положення ст. 264 ЦК України та безпідставно відмовив у поновленні строку, пропущеного з поважних причин.

В судове засідання представник МТСБУ та ОСОБА_1 не з»явилися, будучи повідомленими про день та час розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення ( а.с.80-82), від відповідача надійшло письмове заперечення проти доводів апеляційної скарги, яких він просить розглянути справу у його відсутність. Зважаючи на вимоги ч,2 ст.305 ЦПК України колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у їх відсутність.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, пояснення осіб, які беруть участь у справі, колегія дійшла висновку, що апеляційніаскаргиапідлягає відхиленню, а оскаржуване рішення - залишенню без змін з огляду на таке.

Судом встановлено факт того, що 20 серпня 2011 року, приблизно о 18 год. 45 хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки „БМВ-525 державний номер НОМЕР_1, на вул. Приморській у м. Судак, порушив вимоги п. 2.3 «б» Правил дорожнього руху України, а саме: не був уважним, не слідкував за обстановкою на дорозі, відволікся від керування та допустив зіткнення з автомобілем марки «Сузукі», державний номер НОМЕР_2. що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Судакського міського суду Автономної Республіки Крим від 22 серпня 2011 року. (а.с.4).

Відповідно до ст.61 ч.4 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «Сузукі», державний номер НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_5 (а.с. 10). Розмір завданих збитків згідно висновку № 18/10-ТЗ від 18 жовтня 2011 року складеного спеціалістом ФОП ОСОБА_6 був визначений у розмірі 27 297, 59 грн. (а.с. 16- 18), у зв'язку з чим розмір регламентної виплати становить 22 747, 99 грн.

Власник пошкодженого автомобіля автомобіль «Сузукі», державний номер НОМЕР_2, ОСОБА_5 з метою отримання відшкодування звернувся до позивача з відповідною заявою, (а.с. 8). 17 лютого 2012 року позивач здійснив виплату відшкодування ОСОБА_5 в розмірі 22 747, 99 грн. (а.с. 23).

З огляду на положення ст. 1187, 1191 ЦК України п. 38.2 ст. 38, ст. 40, 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд вважає, що позивач має право на захист свого порушеного права, та має право на відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивач пропустив трьохрічний строк звернення до суду, який повинен відраховуватись для позивача з після виплати 17 лютого 2012 року позивачем страхового відшкодування.

Доводи апеляційної скарги таких висновків суду першої інстанції не спростовують і не впливають на їх правильність, а отже підлягають відхиленню.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до п.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Оскільки право вимагати відшкодування збитків потерпіла особа набула з часу їх виплати, то перебіг строку позовної давності на звернення з вимогами до винної особи про відшкодування починається з цього моменту.

Враховуючи те, що страхова виплата відбулася 17 лютого 2012 року, проте позивач звернувся із зазначеним позовом лише 04 березня 2015 року, тобто із пропуском, встановленого ст.257 ЦК України, трирічного строку позовної давності, про застосування якого просив відповідач, тому суд дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову.

Посилання апелянта на те, що суд не вірно застосував положення ст. 264 ЦК України та безпідставно відмовив у поновленні строку, пропущеного з поважних причин колегією суддів не приймається до уваги з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Колегія суддів вважає, що звернення позивача до Ставищенського районного суду Київської області з аналогічним позовом у лютому 2015 року не перериває строк позовної давності ( ч.2 ст.264 ЦК України), підстав для визнання таких причин поважними немає.

Суд повно та всебічно з'ясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку.

Рішення суду відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України - відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.Києва від 21 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: