Справа № 454/369/15 Головуючий у 1 інстанції: Адамович М.Я.
Провадження № 22-ц/783/4086/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів: Кабаля І.І., Монастирецького Д.І.,

секретар - Матяш С.І.,

з участю представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 08 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Прокуратури Сокальського району та Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 08 квітня 2015 року, у якому ухвалою суду від 09 квітня 2015 року виправлено описку, в задоволенні позову ОСОБА_3 до Прокуратури Сокальського району та Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 08 березня 2015 року оскаржив позивач ОСОБА_3

Просить таке скасувати й ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити. Поклаюкається в апеляційній скарзі на те, що рішення районного суду є незаконним, не обґрунтованим, завідомо неправосудним, прийнятим в порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_2 проти мотивів, викладених в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з правильністю висновків суду першої інстанції, оскільки вони зроблені на підставі правильного встановлення існуючих правовідносин між сторонами, а доводи апеляційної скарги правильності оскаржуваного рішення не спростовують. До такого висновку колегія суддів дійшла з врахуванням наступних обставин.

За приписами ч. 1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пленум Верховного Суд України у п.11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №11 роз»яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення відповідає зазначеним вимогам.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до положень ст. ст.11,15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обов»язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

На підставі ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ст. ст. 57, 64 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які що мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналу.

Судом встановлено, що позивачем ОСОБА_3 скеровувалась у Генеральну прокуратуру України заява про кримінальне правопорушення датована 15.06.2013 р. щодо відкриття кримінального провадження за ст. ст. 364, 366, 367, 375, 382 КК України відносно судді Сокальського районного суду Пахут С.О. Із змісту заяви вбачається, що підставою звернення є, на думку апелянта, порушення суддею вимог щодо неупередженого розгляду позовів, шляхом внесення в офіційні документи завідомо неправдивої інформації, постановлення завідомо неправосудної ухвалу від 28.09.2011р. по справі №2-1214/11, порушення права доступу до правосуддя та порушення прав позивача, гарантованих Конституцією України.

Із листа прокурора Сокальського району від 10 липня 2013 року на ім»я позивача ОСОБА_3 вбачається, що таким позивачу роз'яснено, зокрема, з посиланням на постанову Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007р. «Про незалежність судової влади» та ст.124 Конституції України, що оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається. З огляду на відсутність згідно п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України у зверненні позивача будь-яких обставин, що можуть свідчити про вчинення суддею кримінального правопорушення, підстав для внесення відомостей до ЄРДР за зверненням не вбачається. Роз'яснено право згідно ст. 303 КПК України на оскарження до слідчого судді дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Також встановлено, що позивач ОСОБА_3 у поданій заяві у Генеральну прокуратуру України ставив питання щодо відкриття кримінального провадження за ст. ст. 364, 366, 367, 375, 382 КК України відносно судді Сокальського районного суду Пахут С.О., який, на думку заявника, вніс в офіційні документи завідомо неправдиву інформацію, постановивши завідомо неправосудну ухвалу від 28.09.2011р. про відмову у відкритті провадження у справі за позовом позивача, чим порушив його право на доступ до правосуддя.

На підставність звернення із заявою, як і з даним позовом, посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.04.2012 року, якою зокрема скасовано ухвалу судді Сокальського районного суду від 28.09.2011 року, справу передано до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження, однак такої суду не надав, як і не надав суду відомостей щодо прийнятого судом рішення за наслідками його позову в подальшому.

В свою чергу, в листі від 10.07.2013 року прокурором району чітко роз'яснено позивачу його право на оскарження в порядку ст.303 КПК України до слідчого судді дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, що позивач ОСОБА_3 мав можливість у визначеному законом порядку захистити, на його думку, порушені права є вірними.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законодавством України.

Позивач ОСОБА_3 ставить питання про відшкодування моральної шкоди, завданої прокурором району, шляхом відмови в реєстрації та внесенні до ЄРДР його заяви про кримінальне правопорушення.

В той же час, із дослідженого листа прокурора вбачається, що згідно із п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, у заяві позивача відсутні будь-які обставини, що можуть свідчити про вчинення суддею кримінального правопорушення, відповідно підстав для внесення відомостей до ЄРДР за вказаним зверненням не вбачалось.

Роз»яснено право згідно ст. 303 КПК України на оскарження дій прокурора до слідчого судді.

Відповідно до ч. 6 ст. 1176 ЦК України, шкода завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої (ніж передбачено в ч.ч.1-5 цієї норми) незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. За правилами ч.6 зазначеної статті відшкодовується на загальних підставах шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, тобто за незаконні дії або бездіяльність цих органів, які не включені до переліку незаконних рішень, дій чи бездіяльності.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ч.1 ст.1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що оскільки підставою звернення до суду із даним позовом зазначено відмову прокурора Сокальського району в реєстрації та внесенні до ЄРДР заяви позивача про кримінальне правопорушення, а з матеріалів справи вбачається, що прокурор повідомив позивачу листом про розгляд його заяви та відсутність будь-яких обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, і роз'яснив можливість оскарження такого висновку у разі незгоди із ним, судом не встановлено обставин та доказів, які б свідчили про спричинення позивачу моральної шкоди. Відповідно, у задоволенні позовних вимог відмовлено підставно.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки такі є вірними та відповідають нормам як матеріального, так і процесуального права, ґрунтуються на повному та всебічному дослідження поданих суду доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення ухвалене судом на підставі наявних у справі доказів. Висновки суду ґрунтуються на аналізі зібраних у справі доказів.

З висновками суду слід погодитись, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України. Підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Сокальського районного суду Львівської області від 08 березня 2015 року відсутні.

Керуючись ст. ст. 209 ч. 3, 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 08 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Кабаль І.І.

ОСОБА_4