АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1759/15 Справа № 172/1427/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Ушакова Н. Є. Доповідач - Тамакулова В.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2015 року м. Дніпропетровськ

23 березня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Тамакулової В.О.

суддів: Болтунової Л.М., Козлова С.П.

при секретарі:Поляковій Н.О. ,

яка розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про прибрання незаконно встановленого баку та компенсацію моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року позивач звернулася до суду з позовом про зобов'язання відповідача прибрати незаконно встановлений бак та стягнути моральну шкоду заподіяну залиттям квартири.

Вимоги обгрунтовано тим, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1, яка знаходиться на четвертому поверсі.

Відповідач мешкає у квартирі №10 цього ж будинку на п'ятому поверсі.

24 жовтня 2014 року з вини відповідача, в черговий шостий раз, була залита її квартира водою. Причиною залиття був дефект клапану водо-накопичувального баку холодної води незаконно встановленого на лоджії 5-го поверху квартири відповідача.

Позивач просила відшкодувати моральну шкоду, оскільки внаслідок залиття квартири позбавлена нормальних умов проживання, повинна розташовувати речі з врахуванням можливого затоплення, що завдає їй значних фізичних та моральних страждань. Моральну шкоду оцінила у 3 000 грн.

Рішенням районного суду від 16 грудня 2014 року позов задоволено. Зобов'язано ОСОБА_3. прибрати незаконно встановлений бак подачі води, стягнуто на користь позивача компенсацію моральної шкоди в розмірі 3 000,00грн. та понесені судові витрати - судовий збір в розмірі 243грн.60 коп.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на неправильне застосування судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення й постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів перевірила законність, обґрунтованість рішення суду в межах заяв-лених вимог та апеляційної скарги і дійшла до висновку, що скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.

За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними позовних вимог, на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Сторони повинна довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом( ст.10 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування( ст.59 ЦПК України).

Судом встановлено, що згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 02 червня 2007 року позивач є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.5).

Факт залиття квартири позивача 24 жовтня 2014 року підтверджується актом від 24 жовтня 2014 року. Комісія дійшла до висновку, що причиною залиття квартири є незаконне встановлення баку ОСОБА_3 (а.с.4).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Судом встановлено, що залиття квартири позивача відбулося саме з вини відповідача, проти чого він не заперечував у судовому засіданні суду першої інстанції.

Відповідач ОСОБА_3, як користувач квартирою, зобов'язаний контролювати технічний стан своєї квартири, але вказаний обов'язок належним чином не виконав та спричинив шкоду позивачу.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Частиною 1 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

З вини відповідача ОСОБА_3, позивач ОСОБА_4 зазнала моральних страждань через залиття водою її квартири, оскільки була змушена приймати додаткові зусилля для відновлення попереднього життєвого стану.

З урахуванням характеру та обсягу моральних страждань, які зазнала позивач з вини відповідача, а також засад розумності, виваженості та справедливості, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про те, що розмір моральної шкоди, який підлягає відшкодуванню має складати саме 3000 грн., бо майнові права позивача, як власника квартири, були порушені відповідачем ОСОБА_3, тому права підлягають судовому захисту шляхом стягнення з відповідача моральної шкоди.

Рішення суду відповідає вимогам норм матеріального, процесуального права, встановленим обставинам і матеріалам справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач позов визнав частково лише в частині можливого перенесення накопичувальної ємкості води в підвал будинку, є необґрунтованими.

В судовому засіданні суду першої інстанції відповідач пояснив, що 24 жовтня 2014 року він дійсно неумисно затопив квартиру позивача. Причиною залиття був дефект клапану водо накопичувального баку холодної води який він встановив на лоджії 5-го поверху у своїй квартирі, залиття квартири позивача сталося не в перший раз, позов визнав частково, згоден сплатити за ремонт , однак водонакопичувальний бак із лоджії знімати не має наміру.

За ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч.3 пункту 13 частини 2-1 розділу Х1 Прикінцевих та перехідних положень Цивільно-процесуального кодексу України, особи, які беруть участь у справі, мають право знайомитися з протоколом судового засідання і протягом трьох днів після їх повідомлення про підписання протоколу або після закінчення строку на підписання протоколу подавати свої письмові зауваження щодо неповноти або неправильності протоколу.

Своїм правом на подання зауважень на протокол судового засідання відповідач не скористався, факт визнання ним позову у встановленому законом порядку ним не спростовано, тому є необґрунтованим посилання в апеляційній скарзі на не надання позивачем доказів про спричинення моральної шкоди в результаті затоплення її квартири відповідачем.

Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, за ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Встановивши факт залиття квартири позивача суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку, що відповідно до принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на заподіювача шкоди покладено обов'язок спростування презумпції вини шляхом доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачу.

Інші доводи скарги не спростовують правильність висновків у рішенні суду, протирічать вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини, встановленим обставинам і матеріалам справи, не є суттєвими для правильного вирішення спору, зводяться до переоцінки доказів по справі.

Відповідно до вимог ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Доводи, на які посилається апелянт для скасування рішення суду, не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги і скасування ухваленого правильного рішення суду.

Підстав для скасування судового рішення апеляційною інстанцією не встановлено.

Судом першої інстанції у повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм надана належна оцінка, справа розглянута в межах позовних вимог та на підставі доказів сторін, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду слід залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3- відхилити.

Рішення Васильківського районного суду, Дніпропетровської області від 16 грудня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про прибрання незаконно встановленого баку та стягнення моральної шкоди - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий: Тамакулова В.О.

С у д д і: Болтунова Л.М.

Козлов С.П.