28.07.15 Справа № 696/789/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2015 року м. Камянка

Камянський районний суд Черкаської області у складі

головуючого судді Шкреби В.В.,

при секретарі Серцовій Р.О.,

за участі

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Камянка Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 міської ради Черкаської області, третьої особи ОСОБА_5 про відшкодування моральних та матеріальних збитків та зобовязання вчинити певні дії, -

встановив :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою про відшкодування моральних та матеріальних збитків та зобовязання вчинити певні дії до ОСОБА_2, ОСОБА_4 міської ради Черкаської області.

Ухвалою суду від 16 червня 2015 року до участі у справі залучено ОСОБА_5 у якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору.

Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що він проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1. Поряд з будинком наявна земельна ділянка, державний акт на яку у нього відсутній. На цій земельній ділянці ним було встановлено паркан близько 10 метрів завдовжки. ОСОБА_2 поламав паркан, зрізав з нього замки та завіси з хвіртки, а також знищив більше десятка кущів троянд та піонів, які росли вздовж паркану. Позивач звертався до органів внутрішніх справ та прокуратури за допомогою у вирішенні спору, проте отримував висновки та відповіді про необхідність судового захисту своїх прав. Просив суд зобовязати ОСОБА_2 відремонтувати пошкоджене майно і відшкодувати матеріальні збитки в сумі 5 812 грн. та моральну шкоду в сумі 50 000 грн.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити з мотивів, що вказані у позовній заяві. Вказав, що на даний час паркан залишається демонтованим, і не встановлювався назад.

Відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечував, так як вважав його безпідставним. Вказав, що земельна ділянка під домоволодінням по вул. Червона, буд. 9 в м. Камянка Черкаської області не приватизована та між співвласниками будинку не поділена. У жодного з них не має правовстановлюючого документу на неї. Дана земельна ділянка перебуває у комунальній власності та перебуває у спільному сумісному користуванні співвласників будинку. Позивач перешкоджав йому та ОСОБА_6 як співвласникам будинку користуватись спільною земельною ділянкою у спосіб встановлення огорожі і її запирання, чим не допускав їх до належних їм на праві власності підсобних приміщень. Про недопустимість таких дій вказувалось у листі ОСОБА_4 міського голови від 21.12.2011 року № 1197/02-20. 30.05.2014 року він з ОСОБА_5 демонтували незаконно встановлений позивачем ОСОБА_1 паркан. Секції і стовпчики склали в подвірї домоволодіння. Перевірка по цьому факту органами внутрішніх справ припинена. З кошторисами витрат не погоджувався, так як в рахунках дата їх складання не стосується дати, коли відбувався демонтаж паркану. З вимогою про зобовязання відновити пошкоджений паркан не погоджувався, так як не мав відношення до його пошкодження, а тільки демонтував паркан. Виписку з історії хвороби не вбачав за доказ нанесенню позивачу моральної шкоди.

Представник відповідача ОСОБА_4 міської ради Черкаської області позовні вимоги не визнав, так як вважав, що в позовній заяві відсутні обґрунтування заявлених вимог до міської ради. Також пояснив, що земельна ділянка під домоволодінням по вул. Червона, буд. 9 в м. Камянка Черкаської області не приватизована та між співвласниками будинку не поділена. У жодного з них не має правовстановлюючого документу на неї. Дана земельна ділянка перебуває у комунальній власності та знаходиться у спільному сумісному користуванні співвласників будинку.

Третя особа ОСОБА_5 надав пояснення аналогічні поясненням відповідача ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_7 показав, що його батько ОСОБА_1 проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2. Поряд з будинком наявна земельна ділянка, державний акт на яку у нього відсутній. На цій земельній ділянці ним було встановлено паркан близько 10 метрів завдовжки. Згодом паркан було поламано, як стало потім відомо це зробив ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_8 показав, що паркан, який є предметом спору, було встановлено ще на початку 90 років минулого століття його батьком ОСОБА_1 та на той час його сусідом, який помер. Декілька разів його демонтовували. Останній раз в минулому році. Як ОСОБА_2 та ОСОБА_5 здійснювали демонтаж паркану йому не було відомо, так як цього ніхто не бачив, в тому числі і його батько. Лише згодом їм стало відомо, що до цього причетний ОСОБА_2, який сам цього не заперечував.

Свідок ОСОБА_9 показав, що підтримує дружні відносини з ОСОБА_1 близька тридцяти років. З ОСОБА_2 також у нього склались дружні відносини. Паркан, про який йдеться у справі стояв, близько десяти років. Рік тому він прийшов до ОСОБА_1 та той повідомив, що паркан зламав ОСОБА_2 Він бачив складений паркан в розібраному вигляді. ОСОБА_1 запросив його подивитись на розібраний паркан, так як хотів, щоб він був свідком цього. Паркан був деревяний на залізних стовпчиках, пофарбований в зелений колір. Чи був він старий чи новий він не знає.

Свідок ОСОБА_10 показала, що житло за адресою по вул. Червона, 9 в м. Камянка Черкаської області нею було отримано у спадок. Після 2010 року ОСОБА_1 самовільно поставив паркан на спільній земельній ділянці, та перекрив цим доступ інших власників будинку до своїх складських приміщень. Паркан був поганий, з матеріалів, що вже були у користуванні у ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_11 показав, що після 2010 року ОСОБА_1 поставив деревяний паркан на спірній земельній ділянці по вул. Червона, 9 в м. Камянка Черкаської області, в минулому році ОСОБА_5 та ОСОБА_2 розібрали даний паркан, робили це акуратно, матеріали клали біля гаражу. Штафет паркану був не новий, залізні труби до нього також вже були у користуванні.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, зясувавши всі її фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що земельна ділянка площею 2600 кв.м. по вул. Червона, 9 в м. Камянка Черкаської області знаходиться у спільному сумісному користуванні співвласників житлового будинку по вул. Червона, 9 в м. Камянка Черкаської області ОСОБА_12, ОСОБА_5, ОСОБА_1

Даний факт не заперечується сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а тому дана обставина у відповідності до ч.1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню

Земельна ділянка ніким із співвласників не приватизована та не сформована (не визначено її межі, не присвоєно кадастровий номер, відомості про неї не внесені до державного земельного кадастру). У власників домоволодіння по вул. Червона, 9 в м. Камянка Черкаської області відсутні документи про право власності на цю земельну ділянку.

Дана обставина визнається сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а також встановлена рішенням Камянського районного суду Черкаської області від 25.10.2013 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4 міська рада Черкаської області про виділення в натурі у власність земельної ділянки. У звязку вказаним та відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 61 ЦПК України ця обставина не підлягає доказуванню.

30.05.2014 року відповідач ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_5 здійснили дії по демонтажу паркану, який належав позивачу ОСОБА_1, та був встановлений ним на земельній ділянці по вул. Червона, 9 в м. Камянка Черкаської області.

Дана обставина визнається сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а тому у відповідності до ч.1 ст. 61 ЦПК України не потребує доказування.

Позивачем подано позов до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 міської ради Черкаської області, в якому сформовано вимогу про зобовязання ОСОБА_2 С,М. відремонтувати пошкоджене майно і відшкодувати спричинені позивачу матеріальні збитки в сумі 5 812 грн. та моральну шкоду на суму 50 000 грн.

У відповідності до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Зі змісту ст. 60 ЦПК України випливає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обовязок доказування лежить не на суду, а на сторонах.

Відповідачем ОСОБА_2 не визнається та обставина, що при демонтажу паркану ним було здійснено пошкодження майна.

У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування. Якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Водночас, згідно ст. 1192 ЦК України суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (полагодити річ тощо) або відшкодувати завдані збитки в повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерплому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Позивачем ОСОБА_1 надано суду кошторис від 28.05.2015 року вартості виконання монтажних робіт по встановленню огорожі довжиною 20 м, який не може братись судом як доказ реальної вартості пошкодженого майна, так як в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 сам заявив, що після демонтажу паркану, яке мало місце 30.05.2014 року, монтажні роботи по встановленню нового паркану не проводились. З цих же підстав суд не може оцінювати як доказ по справі рахунок від 29.05.2015 року, який позивачем також надано до суду. У відповідності до ст.58 ЦПК України дані документи не відповідають вимогам щодо належності до справи, так як не містять необхідну інформацію щодо предмету доказування по справі, а саме витрат, які необхідно здійснити для відновлення пошкодженого майна.

Це також узгоджується з показами свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які показали, що паркан був старий та був споруджений з матеріалів ОСОБА_1, які були у його використанні.

Суд не може брати до уваги покази свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_1 в частині, що стосується стверджень про те, що під час демонтажу відповідач ОСОБА_2 пошкодив паркан, так як вони самі свідками цих подій не були, являються синами позивача ОСОБА_1, який зацікавлений у результатах розгляду справи, а свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які бачили процес демонтажу, вказали, що відповідач ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_5 не пошкоджували даний паркан. З цих же підстав суд не може брати до уваги пояснення позивача ОСОБА_1 про те, що відповідач ОСОБА_2 пошкодив його майно, так як згідно пояснень самого ОСОБА_1 він не був присутнім під час демонтажу паркану.

У звязку з тим, що позивачем ОСОБА_1 не надано належних і допустимих доказів того, що ОСОБА_2 під час демонтажу паркану здійснив його пошкодження, а також знищення квітів, ним же не надано належних і допустимих доказів реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, і дана обставина заперечується відповідачем ОСОБА_2 та третьою особою ОСОБА_5, спростовується показами свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які були присутні під час демонтажу паркану, суд вважає, що вимога позивача щодо зобовязання ОСОБА_2 відремонтувати пошкоджене майно та відшкодувати спричинені матеріальні збитки є необґрунтованою, та такою, що не підлягає до задоволення.

У відповідності до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі у випадку, коли моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із пошкодженням її майна. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується лише тією особою, яка її завдала і у випадку наявності її вину у цьому.

З урахуванням вказаного, суд не знаходить підстав для задоволення вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, так як суд не вбачає доведеною позивачем обставину спричинення відповідачем ОСОБА_2 пошкодження майна ОСОБА_1, що могло потягти за собою виникнення душевних страждань.

Суд також не вбачає підстав до задоволення вимог позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_4 міської ради Черкаської області, оскільки під час подання позову та під час слухання справи, позивач ОСОБА_1 не надав доказів причетності цього субєкта владних повноважень до пошкодження його майна, спричинення йому моральної шкоди.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 174, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, на підставі ст. 23, 1166, 1167, 1192 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 міської ради Черкаської області, третьої особи ОСОБА_5 про відшкодування моральних та матеріальних збитків та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через Камянський районний суд Черкаської області шляхом подачі протягом десяти днів після його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: