Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 березня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області

у складі : головуючого - судді Мацунича М.В.

суддів : Ігнатюка Б.Ю., Панька В.Ф.

з участю секретаря : Дашковської С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 25 листопада 2014 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" звернулось в суд із вищенаведеним позовом, який мотивувало тим, що 10.03.2006 року між ЗАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_1 був уклений Кредитний договір за № ML-800/018/2006 на суму 100000,00 доларів США. Та 26.11.2010 року між ПАТ "ОТП Банк" та ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю б/н. На виконання п.1.5.1. Кредитного договору, ОСОБА_1 зобов'язаний повертати суму кредиту в розмірі та строки передбачені договором. Позичальник зобов'язаний сплатити проценти у порядку та розмірі визначених Кредитним договором. У порушення умов Кредитного договору, ОСОБА_1 не погашено належні до сплати суми кредитних коштів і не сплачено відсотки за користування такими грошовими коштами. Станом на 10.04.2013 року заборгованість ОСОБА_1 становить 92982,44 долари США й 9763,61 гривні. Оскільки боржник добровільно не бажає погасити виниклу заборгованість, а тому просить задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 25 листопада 2014 року відмовлено ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" в задоволенні позову в зв'язку з тим, що позивач не довів перехід прав вимог від АКБ "Райффайзенбанк Україна" до ПАТ "ОТП Банк". Тобто, не доведено право правосуб'єктності як правонаступника.

ПАТ "ОТП Банк", подав апеляційну скаргу на рішення суду в якій просить скасувати таке, і ухвалити нове рішення про задоволення позову. При цьому посилається на те, що рішення суду не відповідає вимогам норм матеріального права й ухвалено в порушення норм процесуального права.

У судовому засіданні апеляційної інстанції, представник апелянта в особі Захаркевича О.М. підтримав, вимоги скарги, оскільки рішення суду не відповідає матеріалам справи, а також вимогам норм чинного законодавства. Так-як мало місце уточнення суми заборгованості, а тому підлягає до задоволення лише сума в розмірі 899794,76 гривні заборгованість за кредитом, та 9763,61 гривні заборгованості по пені.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 заперечили, доводи апеляційної скарги з підстав необґрунтованості такої та просила відхилити таку.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши пояснення сторони та обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального й процесуального права при винесенні оспорюваного судового рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до вимог статей 212 - 214 ЦПК України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним рішення є тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й, всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається, рішення в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, а висновки суду про встановлені обставини й правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності й підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам закону ухвалене в справі рішення суду не відповідає. Та через це підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

За правилами ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Виходячи зі змісту кредитного договору № ML-800/018/2006 від 10.03.2006 року такий укладено між АКБ "Райффайзенбанк Україна" та ОСОБА_1, строком до 10.03.2021 року, а.с. 6-7, 8-15.

Згідно ст. 1 Статуту ПАТ "ОТП Банк" (зареєстрованого 30.06.2009 року) останнє є правонаступником усіх прав та обов'язків ЗАТ "ОТП Банк", яке у свою чергу є правонаступником усіх прав та обов'язків АКБ "Райффайзенбанк Україна". Банк був створений у формі акціонерного товариства закритого типу на підставі Договору про створення та діяльність АКБ "Райффайзенбанк Україна" від 13.11.1997 року та рішення Установчих зборів Банку від 28.11.1997 року та зареєстрований НБУ 02.03.1998 року (реєстраційний номер 273), а.с. 116, 157.

Згідно ч. 1 ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників. А ст. 108 ЦК України передбачено, що перетворенням юридичної особи є зміна її організаційно-правової форми. У разі перетворення до нової юридичної особи переходять усе майно, усі права та обов'язки попередньої юридичної особи.

Виходячи з визначення терміну "реорганізація банку" зазначеному в ст. 2 ЗУ "Про банки і банківську діяльність", це - злиття, приєднання, виділення, поділ банку, перетворення його організаційно-правової форми, наслідком яких є передача, прийняття його майна, коштів, прав та обов'язків правонаступникам.

Як зазначено в пункті 5 розділу XVII Прикінцеві та перехідні положення ЗУ "Про акціонерні товариства" приведення діяльності у відповідність із нормами цього Закону, статутів та внутрішніх положень акціонерних товариств, створених до набрання чинності цим Законом, у тому числі зміна найменування акціонерних товариств із відкритого або закритого на публічне або приватне, не є перетворенням та не потребує застосування процедури припинення.

Виходячи з аналізу наведених норм, слід дійти до висновку, що зміна назви банку не є реорганізацією банку шляхом перетворення, а тому не потребує застосування процедури припинення юридичної особи. Та дана обставина не являється підставою зміни кредитора в кредитному зобов'язанні.

За цих обставин, висновок суду першої інстанції із приводу того, що до ПАТ "ОТП Банк" не перейшло право вимоги як кредитора в кредитному зобов'язанні є таким, що не відповідає вимогам матеріалів справи та нормам матеріального права.

На підставі Договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 26.11.2010 року ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" купило в ПАТ "ОТП Банк" права на Кредитний портфель, а.с. 19-22. А згідно Додатка 1 до Договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 26.11.2010 року під порядковим номером 77 йде кредитний договір ОСОБА_1 за № ML-800/018/2006 від 10.03.2006 року, а.с. 158-159.

Так, ч. 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

А ч. 1 ст. 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Як убачається з досудової Вимоги за № 30 від 19.03.2013 року про погашення заборгованості за кредитним договором № ML-800/018/2006 від 10.03.2006 року, ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" вимагає від ОСОБА_1 дострокового виконання боргових зобов'язань за Кредитним договором у повному обсязі протягом 30 днів із дати отримання цієї вимоги, а.с. 16, 17.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник повинен відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу виконувати взяті на себе зобов'язання належним чином (ст. 526 ЦК України).

Виходячи з останнього розрахунку заборгованості за кредитним договором № ML-800/018/2006 від 10.03.2006 року за ОСОБА_1 станом на 23.03.2015 року значиться заборгованість на суму 76513,16 доларів США, що по курсу НБУ становить суму 899794,76 гривні та 9763,61 гривні пені, а.с. .

За правилами ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

А в ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У запереченні на позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 заявили вимогу (ч. 3 ст. 267 ЦК України) про застосування строку позовної давності до грошових сум, які нараховано за межами три річного строку, а.с. 83.

Виходячи зі змісту статей 256, 257 позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки.

За правилами частин 1 і 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання, перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Як убачається з останнього розгорнутого розрахунку заборгованості за кредитним договором № ML-800/018/2006 від 10.03.2006 року, ОСОБА_1 майже щомісяця вносив відповідні платежі, хоча й не в повних сумах, а.с .

Оскільки, відповідними платежами з боку ОСОБА_1 мало місце переривання строку позовної давності, то перебіг такої починався заново. Зважуючи на викладене, колегія суддів констатує, що ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" не пропустило строк позовної давності. А звідси, подана ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 в порядку вимог ч. 3 ст. 267 ЦК України заява про застосування наслідків спливу позовної давності є безпідставною та не підлягає задоволенню.

Аналізуючи наведені докази в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції не можна визнати законним й обґрунтованим, а це у відповідності до вимог ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для його скасування, та ухвалення в зв'язку із цим нового рішення про задоволення позовних вимог.

Згідно вимог ст. 88 ЦПК України на користь ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" підлягає стягненню з ОСОБА_1 сума у розмірі 5161,50 гривню у відшкодування судових витрат, а.с. 4, 115.

Виходячи з наведеного та керуючись вимогами статей 307, 309, 314, 316 і 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

р і ш и в :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна", задоволити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 25 листопада 2014 року скасувати та ухвалити в справі нове рішення суду.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" заборгованість за кредитним договором № ML-800/018/2006 від 10.03.2006 року, що утворилась станом на 10.04.2013 року на загальну суму 909558,37 гривень, згідно курсу НБУ на 06.06.2014 року, з якої :

899794,76 гривні заборгованість за кредитом,

та 9763,61 гривні заборгованості по пені за прострочення виконання зобов'язання.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" 5161,50 гривню у відшкодування судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання ним законної сили.

Головуючий : ___________________ Судді : ___________________

___________________