Провадження № 2/760/3324/15
у справі № 760/7111/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 травня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва
у складі : головуючого судді - Лазаренко В.В.
при секретарі - Пономарьові М.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, -
07.04.2015 року позивач, Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ), звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь кошти в розмірі понесених витрат в розмірі 3 334,13 грн., витрати за послуги аварійного комісара в розмірі 640,00 грн., судовий збір в розмірі 243,60 грн.
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на наступні обставини.
22.11.2011 року в м. Києві на вулиці Дрогожицькій в м. Києві з вини відповідача, який керував автомобілем «Міцубісі», д.н.з. НОМЕР_1, відбулась дорожньо-транспортна пригода.
В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль «Міцубіші», д.н.з. НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2 цивільно правова відповідальність якого застрахована у ВАТ «НАСК «ОРАНТА» згідно полісу №АА/6582915, строк дії якого з 09 серпня 2011 року по 08 серпня 2012 року. Розмір завданих останньому збитків становить 4000,96 грн.
На момент скоєння даної ДТП водій ОСОБА_1 не мав чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Оскільки власнику пошкодженого транспортного засобу винуватцем ДТП завдана шкода відшкодована не була, він звернувся до МТСБУ з відповідною заявою.
За наслідками розгляду даної заяви МТСБУ 11.04.2012 року здійснило виплату відшкодування на користь потерпілої особи в розмір 3 334,13 грн., які позивач просить стягнути з відповідача на підставі ст.ст. 1166, 1188, 1191 ЦК України та п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
В судове засідання 12.05.2015 року позивач свого представника не направив, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. 12.05.2015 року до суду надійшла заява, в якій позивач просить розглядати справу за відсутності свого представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з'явився. Про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчить зворотнє повідомленя про отримання особисто відповідачем повістки про виклик до суду. Про причини неявки суд до відома не поставив.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, суд, врахувавши заяву представника позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 22.11.2011 року в м. Києві по вул. Дрогожицькій, з вини ОСОБА_1, який не мав чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Міцубісі», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням відповідача, та автомобіля «Міцубісі», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2
Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 13.01.2012 року, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.
Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та порядок відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України врегульовано Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-ІV від 01.07.2004 року.
Відповідно до п. п. «а» п. 41. 1 ст. 41 вказаного Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Статтею 22 Закону №1961-ІV визначено, що МТСБУ відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП.
З довідки про дорожньо-транспортну пригоду від 20.02.2012 року виданої ВДАІ Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві вбачається, що в результаті ДТП автомобіль «Міцубісі», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2 отримав механічні пошкодження переднього лівого дзеркала заднього виду.
Вказаний автомобіль належить на праві власності ОСОБА_2
Відповідно до п. 40.3 ст. 40 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ має право залучати аварійних комісарів у порядку, встановленому уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у ст. 41 Закону.
У зв'язку з залученням аварійного комісара позивач МТСБУ понесло витрати в розмірі 640,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1558 від 05.04.2012 року.
Згідно звіту про оцінку від 01.03.2012 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Міцубісі», д.н.з. НОМЕР_2, визначена відповідно до ст. 29 Закону, складає 4000,96 грн. в тому числі ПДВ в розмірі - 666,83 грн.
Згідно п. 17 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування.
Виходячи з вище викладеного розмір регламентованої виплати за відрахуванням суми не прямого збитку становить 3 334,13 грн.
20.02.2012 року потерпілий звернувся до МТСБУ з заявою про відшкодування шкоди заподіяної в результаті ДТП.
У зв'язку з настанням події передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону №1961-ІV, МТСБУ прийнято рішення про виплату потерпілій стороні страхового відшкодування в розмірі 3334,13 грн.
Грошові кошти у вказаному розмірі позивачем перераховано 06.04.2012 року, що підтверджується платіжним дорученням №1633 від 06.04.2012 року.
За ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Зазначені вимоги закріплені і в статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якої МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
На час розгляду справи відповідач в добровільному порядку вказані витрати не компенсував.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно положень ст. 1187 ЦК України діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб є джерелом підвищеної небезпеки.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року роз'яснено, що спір про відшкодування шкоди, завданої самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним.
Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Вина відповідача у вчиненні ДТП, яка мала місце 22.11.2011 року, встановлена постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 13.01.2012 року.
Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Пунктом 7 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.
Таким чином, суд приходить до висновку про те, що з моменту виплати страхового відшкодування у МТСБУ виникло право вимоги до відповідача щодо відшкодування спричиненого збитку в межах фактичних витрат позивача в розмірі 3 334,13 грн., витрати за послуги аварійного комісара в розмірі 640,00 грн. грн., тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на оплату судового збору є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а тому з відповідача у відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 243,60 грн.
Керуючись ст.ст. 38, 41 Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 993, 1166, 1187, 1188, 1191 ЦК України, ст.ст. 5, 6, 10-11, 56-58, 60, 61, 88, 208-209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України кошти в розмірі понесених витрат в сумі 3 334,13 грн., витрати за послуги аварійного комісара в розмірі 640,00 грн., судовий збір в сумі 243,60 гривень, а всього - 4 217,73 грн.
На рішення може бути подана апеляція позивачем до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня проголошення рішення.
Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання відповідачем копії рішення.
Суддя: