Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2015 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Домусчі Л.В.,

при секретарі Герасименко Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання боргу та стягнення заборгованості ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 в вересні 2014р. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання кредитором спадкодавця ОСОБА_4.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23 листопада 2007 року між ним та ОСОБА_4 було укладено попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,03 га, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Теніста, 16/24, якій було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстровано в реєстрі за № 430. При підписанні попереднього договору ОСОБА_4 отримала від позивача грошову суму в розмірі 25250 (двадцять п'ять тисяч двісті п'ятдесят) гривен, що було еквівалентно, на час укладення попереднього договору, 5000 (п'яти тисячам) доларів США та в подальшому, а саме 18 квітня 2008 року, ОСОБА_4 отримала ще 2800 доларів США, що станом на 18.04.2008 року, що в еквіваленті складало 14 000 (чотирнадцять тисяч) грн., про що нею було надано розписку. 19 жовтня 2013 року ОСОБА_4 померла. Умови договору не виконані.

В подальшому позивач збільшив свої позовні вимоги подавши до суду уточнений позов, згідно якого просить : визнати заборгованість в розмірі 83 574 грн. за ОСОБА_6, яка померла 23.11.2013р. перед позивачем, та стягнути з відповідачки, яка спадкоємця померлої ОСОБА_4 на його користь 83 574 грн.

Представник позивача в судове засідання не зявився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутністю,

Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином згідно норм ч.3 ст.132 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 23 листопада 2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,03 га, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Теніста, 16/24. Попередній договір було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстровано в реєстрі за № 430. Під час підписання попереднього договору ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_1, в рахунок майбутнього продажу вказаної земельної ділянки, грошову суму в розмірі 25250 (двадцять п'ять тисяч двісті п'ятдесят) гривен, що було еквівалентно 5000 (п'яти тисячам) доларів США (згідно з відомостями Урядового кур'єру № 219 від 22.11.2007 року 100,0 доларів США становлять 505,00 грн.) про що зазначено в п. 5 Попереднього договору. Згідно до умов Попереднього договору від 23.11.2007 року ОСОБА_4 зобов'язалася продати та підписати договір купівлі-продажу означеної земельної ділянки не пізніше шестимісячного строку з дня підписання Попереднього договору.

У визначений у Попередньому договорі термін продаж земельної ділянки здійснено не було.

18 квітня 2008 року, ОСОБА_4 отримала від позивача ще 2800 доларів США, що станом на 18.04.2008 року, в еквіваленті складало 14 000 ( чотирнадцять тисяч) грн., в рахунок майбутнього продажу земельної ділянки, про що нею було надано відповідну розписку.

При підписанні Попереднього договору ОСОБА_4 погодилася з тим, що у разі якщо вона відмовляється продавати вказану земельну ділянку, то грошова сума, у розмірі зазначеному у п. 5 цього договору, буде повернута ОСОБА_1, та також нею буде сплачено штраф у розмірі 25 250 (двадцять п'ять тисяч двісті п'ятдесят) грн. що зазначено в частині 2 пункту 7 Попереднього договору від 23 листопада 2007 року.

Згідно Державного Акту на право приватної власності на землю 1-ОД №029865 ОСОБА_4 належить земельна ділянка площею 0,0522 га за адресою м.Одеса вул. Тіниста,16/14 за призначенням для дачного будівництва, який зареєстрований в Книзі записів держ. актів на право приватної власності на землю за №4364 та виданий 05.10.2000р.(а.с.45).

ОСОБА_4 померла 19 жовтня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ЖД №355178 видане відділом реєстрації актів цивільного стану у м.Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції за актовим записом №10135.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №610/2013р. Шостої Одеської державної нотаріальної контори щодо майна померлої ОСОБА_4, з заявою про прийняття спадщини звернулась за нотаріально посвідченою заявою від 25.10.2013р. ОСОБА_7, 19.04.1978р. народження, громадянка ОСОБА_8 Федерації, яка проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 гуртожиток.(а.с.27), та на користь якої померлою було складено заповіт 28.11.2011р.

31.11.2014р. державний нотаріус Шостої Одеської державної нотаріальної контори надіслано лист ОСОБА_7, яким повідомляється про наявність майнових претензій ОСОБА_1 до спадкоємців ОСОБА_4 та про невиконання нею зобовязань згідно попереднього договору від 23.11.2007р. та боргової розписки від 18.04.2008р. Також нотаріус повідомив її про необхідність отримання нею свідоцтва про право на спадщину.(а.с.26).

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно до ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку ( у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах встановлених попереднім договором.

Також згідно до ч. 2 ст. 635 ЦК України сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором, або актами цивільного законодавства.

Виконати умови попереднього договору, на теперішній час не є можливим, оскільки ОСОБА_4 померла.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи визначені заповітом.

Таким чином відповідач по справі ОСОБА_2 є спадкоємицею майна померлої ОСОБА_4, що підтверджується спадковою справою.

Згідно до ч. 1 ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Згідно до ч.2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Згідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривні. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент визначено в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно правовим актом.

Сума боргу, яка була надана спадкодавцеві, згідно до розписки та яка підлягає стягненню з відповідача, на сьогоднішній день, відповідно до офіційного курсу гривні, за курсом НБУ, станом на 25 травня 2015 року, складає 2800 доларів США помножене на 20.83 грн. дорівнює 58 324 гривні.

Правомірність такого розрахунку зобовязання позивача зокрема підтверджується висновками Верховного Суду України від 07.10.2014 року по справі № 3-133гс14.

Загалом сума заборгованості дорівнює 83 574 грн., та складається з 58 324 грн. сума за розпискою від 18 квітня 2008 року та 25250 грн., сума за Попереднім договором від 23.11.2007 року та підлягає стягненню з відповідача .

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

У відповідності до ч. 1 до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Керуючись ст.ст.10, 11, 15, 60, 61, 88, 209, 212-215, 218, Цивільно-процесуального кодексу України; ст.ст. 15,16, 570, 626-629, 635, 1216, 1218, 1220-1222, 1225, 1258,1268-1269,1296 ч.3, ст.1297 Цивільного Кодексу України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання боргу та стягнення заборгованості задовольнити .

Визнати за ОСОБА_9, яка померла 23 листопада 2013р., заборгованість перед ОСОБА_1 у розмірі 83 574 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, яка є спадкоємцем майна померлої ОСОБА_4, яка померла 23 листопада 2013р., на користь ОСОБА_1 (код НОМЕР_1) заборгованість у розмірі 83 574 грн. (вісімдесят три тисячі пятсот сімдесят чотири) гривні.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення., згідно ч.1 ст. 294 ЦПК України .

Суддя: Домусчі Л.В.

09.06.2015