У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,
суддів: Леванчука А.О., Мазур Л.М., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_6, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Сінтал Агро Трейд», про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Сінтал Агро Трейд», про визнання договору поруки припиненим, за касаційною скаргою ОСОБА_6, поданою його представником ОСОБА_8, на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 3 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 8 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року публічне акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк» (далі - ПАТ «Перший Український міжнародний банк») звернулося до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 24 лютого 2011 року між ними та товариством з обмеженою відповідальністю «Сінтал Агро Трейд» (далі - ТОВ «Сінтал Агро Трейд») було укладено кредитний договір № 04-598, відповідно до умов якого останнє отримало кредит у сумі 70 000 000 грн. зі сплатою 18 % річних за користування кредитом та строком повернення цих коштів до 24 лютого 2016 року. Умовами договору було передбачено, що у разі невиконання чи неналежного виконання/недотримання зобов'язань/умов, встановлених договором, відсотки за користування збільшуються на 2,0%, а у випадку невиконання чи неналежного виконання з будь-яких підстав зобов'язань встановлених договором, відсотки за користування кредитом збільшуються на 1,0%, а також позичальник зобов'язався у період з листопада по лютий кожного року повертати кредит частинами у розмірі 3 500 000 грн.

До даного кредитного договору були укладені додаткові угоди: №1 від 29 липня 2011 року, №2 від 26 грудня 2011року, №3 від 21 лютого 2012 року, №4 від 11 жовтня 2012 року, №5 від 27 грудня 2012 року, №6 від 15 лютого 2013року.

У забезпечення виконання зобов'язань за цим договором 24 лютого 2011 року між ними та ОСОБА_6 було укладено договір поруки № 10-603, згідно якого ОСОБА_6 зобов'язався відповідати перед ПАТ «Перший Український міжнародний банк» як кредитором в повному обсязі за виконання ТОВ «Сінтал Агро Трейд» своїх кредитних зобов'язань згідно кредитного договору № 04-598 від 24 лютого 2011 року. До вказаного договору поруки були укладені додаткові угоди: №1 від 26 грудня 2011року, №2 від 21 лютого 2012 року, № 3 від 11 жовтня 2012 року, №4 від 27 грудня 2012 року.

Свої зобов'язання за кредитним договором ТОВ «Сінтал Агро Трейд» не виконала, у зв'язку з цим утворилася заборгованість, розмір якої станом на 8 січня 2015 року становив 107 185 714 грн 13 коп., яку позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_6 як поручителя і солідарного боржника.

ОСОБА_6 подав до суду зустрічний позов, в якому просив визнати припиненим договір поруки № 10-603 від 24 лютого 2011 року, оскільки вважав, що додатковими угодами до кредитного договору № 04-598 від 24 лютого 2011 року, укладеними між ПАТ «Перший Український міжнародний банк» та ТОВ «Сінтал Агро Трейд» було збільшено обсяг його відповідальності як поручителя. До того ж посилався на те, що додаткову угоду № 4 від 27 грудня 2012 року до договору поруки він не підписував, перебуваючи на цей час за межами України.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 3 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 8 квітня 2015 року, позов ПАТ «Перший Український міжнародний банк» задоволено, стягнуто на його користь з ОСОБА_6 55 135 141 грн 67 коп. заборгованості за кредитним договором, 28 634 964 грн 10 коп. заборгованості за відсотками, 7 167 970 грн 46 коп. заборгованості з комісії, 16 247 637 грн 90 коп. пені, а всього 107 185 714 грн 13 коп. Вирішено питання про судові витрати. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із ухваленням нового рішення у справі про відмову в задоволенні позову ПАТ «Перший Український міжнародний банк».

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Ухвалені у справі судові рішення не відповідають цим вимогам.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним своїх зобов'язань і відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Судами попередніх інстанцій було встановлено, що 24 лютого 2011 року між ПАТ «Перший Український міжнародний банк» та ТОВ «Сінтал Агро Трейд») було укладено кредитний договір № 04-598, відповідно до умов якого останнє отримало кредит у сумі 70 000 000 грн. зі сплатою 18 % річних за користування кредитом та строком повернення цих коштів до 24 лютого 2016 року.

Умовами договору було передбачено, що у разі невиконання чи неналежного виконання/недотримання зобов'язань/умов, встановлених договором, відсотки за користування збільшуються на 2,0%, а у випадку невиконання чи неналежного виконання з будь-яких підстав зобов'язань встановлених договором, відсотки за користування кредитом збільшуються на 1,0%, а також позичальник зобов'язався у період з листопада по лютий кожного року повертати кредит частинами у розмірі 3 500 000 грн.

До даного кредитного договору були укладені додаткові угоди: №1 від 29 липня 2011 року, №2 від 26 грудня 2011року, №3 від 21 лютого 2012 року, №4 від 11 жовтня 2012 року, №5 від 27 грудня 2012 року, №6 від 15 лютого 2013року.

У забезпечення виконання зобов'язань за цим договором 24 лютого 2011 року між ними та ОСОБА_6 було укладено договір поруки № 10-603, згідно якого ОСОБА_6 зобов'язався відповідати перед ПАТ «Перший Український міжнародний банк» як кредитором в повному обсязі за виконання ТОВ «Сінтал Агро Трейд» своїх кредитних зобов'язань згідно кредитного договору № 04-598 від 24 лютого 2011 року.

До вказаного договору поруки були укладені додаткові угоди: №1 від 26 грудня 2011року, №2 від 21 лютого 2012 року, № 3 від 11 жовтня 2012 року, №4 від 27 грудня 2012 року.

У зв'язку з неналежним виконанням ТОВ «Сінтал Агро Трейд» умов кредитного договору 29 травня 2013 року кредитор направив на адресу боржника повідомлення про повернення кредиту, а на адресу поручителя - вимогу щодо виконання зобов'язань за договором поруки (а. с. 46-51, т. 1), однак останні залишилися без виконання.

Встановлено, що станом на 8 січня 2015 року заборгованість за кредитним договором № 04-598 від 24 лютого 2011 року становила 107 185 714 грн 13 коп., яка складалася з: 55 135 141 грн 67 коп. - заборгованості за кредитним договором, 28 634 964 грн 10 коп. - заборгованості за відсотками, 7 167 970 грн 46 коп. - заборгованості з комісії, 16 247 637 грн 90 коп. - пені.

Встановивши вищезазначені обставини у справі, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову ПАТ «Перший Український міжнародний банк» та відмову в задоволенні позову ОСОБА_6, оскільки останнім не було доведено, що внесені додатковими угодами до кредитного договору і договору поруки зміни збільшили обсяг відповідальності відповідача як поручителя.

Однак з таким висновком судів погодитися не можна з огляду на наступне.

Ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди у порушення ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України належним чином не перевірили заперечень відповідача щодо непідписання договору поруки. При цьому суди надали оцінку додатковим угодам до основного договору поруки та призначили у справі за клопотанням позивача судову почеркознавчу експертизу по додатковому договору № 4 до договору поруки.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, відповідач на підтвердження своїх заперечень щодо непідписання договору поруки № 10-603 від 24 лютого 2011 року надав суду висновок судового експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України у Харківській області від 31 березня 2015 року № 136, в якому в результаті проведення судово-почеркознавчої експертизи, призначеної слідчим капітаном міліції Демченко О.О. по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000689 від 5 лютого 2015 року встановлено, що підпис від імені ОСОБА_6 в графі: «Поручитель» в договорі поруки № 10-603 від 24 лютого 2011 року виконаний не ОСОБА_6, а іншою особою.

Апеляційний суд, у порушення ст. ст. 10, 60, 212, 303, 315 ЦПК України, не перевірив заперечень відповідача щодо непідписання ним договору поруки, а тому висновок суду щодо наявності підстав для стягнення сум з поручителя є передчасним.

Таким чином, суди надавши правову оцінку додатковим угодам до договору поруки № 10-603 від 24 лютого 2011 року та зробивши висновок, що даними угодами не збільшується обсяг відповідальності поручителя відповідно до вимог ст. 559 ЦК України, належним чином не перевірили заперечень відповідача щодо непідписання договору № 10-603 від 24 лютого 2011 року, який є основним та виходячи із цього не визначилися з правопідставністю заявленого позову до поручителя.

Отже, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди залишили поза увагою вищенаведене, а тому оскільки неповнота з'ясування обставин у справі та порушення зазначених норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і ці порушення були допущені як місцевим, так і апеляційним судами, то рішення місцевого суду та ухвала апеляційного суду підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду і цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, подану його представником ОСОБА_8, задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 3 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 8 квітня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

М.Є. Червинська А.О. Леванчук Л.М. Мазур В.А. Нагорняк Т.О. Писана Головуючий Судді: