Справа № 575/562/15-ц
Провадження № 2/575/211/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 червня 2015 р. смт. Велика Писарівка
В.Писарівський районний суд Сумської області у складі:
головуючого - судді Савєльєвої А.І.
за участю секретаря - Доценко Т.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.В.Писарівка справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,
ОСОБА_1 звернулася до суду з даним цивільним позовом, в якому зазначає, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який в подальшому заочним рішенням В.Писарівського райсуду Сумської області від 12.05.2015 року було розірвано, та від шлюбу мають з відповідачем двох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , які знаходиться на утриманні позивача. За таких обставин позивач просить позов задовольнити.
У судовому засіданні позивач на позовних вимогах наполягає, просить позов задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про місце, день та час судового розгляду справи був завчасно та належним чином повідомлений, оскільки у відповідності до довідки в/ч НОМЕР_1 призваний за мобілізацією до ЗСУ 13.03.2015 року, заперечення проти позову та заяви про розгляд справи без його участі не подав, у зв`язку з чим суд вирішує справу у відповідності до ст.ст. 224-226 ЦПК України.
Заслухавши пояснення позивача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Матеріалами справи встановлено, що з 18.02.2006 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням В.Писарівського райсуду Сумської області від 12.05.2015 року у справі № 575/323/15-ц було розірвано (а.с.5).
У відповідності до свідоцтв про народження неповнолітніх ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у графі «батько» значиться ОСОБА_2 (а.с.3).
На даний час сторони фактично мешкають окремо, неповнолітні діти проживають з матір`ю позивачем по справі та знаходяться на її утриманні. На час розгляду справи позивач не працює, перебуває на обліку у В.Писарівському районному центрі зайнятості як безробітна, де отримує допомогу по безробіттю, середній розмір якої становить у відповідності до довідки від 04.06.2015 року 747,04 грн. (а.с.10), тому не має можливості самостійно утримувати неповнолітніх дітей та задовольнити власні потреби. Крім того, з пояснень позивача у судовому засіданні вбачається, що вона орендує житло і сплачує кошти за проживання в ньому.
Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 (стаття 5), кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.
Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. №789-XІІ) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Невиплата аліментів на утримання неповнолітніх дітей, на які вони мають право відповідно до законодавства становить порушення їх майнових прав відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини, яка передбачає таке: «Кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». У справі «Кечко проти України» Європейський суд з прав людини висловив наступну думку: «Поняття «власності», яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу № 1, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як «майнові права», і, таким, як «власність» в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу №1.
Згідно зі ст. ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.
Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.
У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними віку повноліття. Утримання неповнолітньої дитини являється обов`язком як матері, так в рівній мірі і батька.
При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ст.182 СК України). При цьому, як зазначено у ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідач має задовільний стан здоров`я, інвалідом не являється, зі слів позивача офіційно працевлаштований у ФГ «Світанок» (смт.В.Писарівка), у відповідності до довідки в/ч НОМЕР_1 призваний за мобілізацією до ЗСУ 13.03.2015 року (зі збереженням робочого місця та середнього заробітку за основним місцем роботи відповідно до Указу Президента України від 14.01.2015р. №15/2015), тому має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей.
У відповідності до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
З урахуванням обставин справи, приписів ст.183 СК України, суд вважає за можливе позов задовольнити і стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у частці від його заробітку (доходу) у розмірі 1/4 частини всих видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, а також судовий збір на користь держави.

На підставі ст.ст. 180-183,191 Сімейного Кодексу України,
керуючись ст.ст. 10,11,27,31,60,88,209,212,214,215,224-226,367 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с.Приют Магдалинівського району Дніпропетровської області, на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/4 частини всих видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення з 09.06.2015 року і до досягнення дітьми віку повноліття.
Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Сумської області через В.Писарівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Повний текст рішення виготовлений та підписаний 30 червня 2015 року.

Суддя А.І.Савєльєва