Справа № 344/9613/14-ц
Провадження № 22-ц/779/788/2015
Головуючий у 1 інстанції Барашков В. В.
Суддя-доповідач Горблянський Я.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Горблянського Я.Д.

суддів: Ковалюка Я.Ю., Фединяка В.Д.

секретаря Петріва Д.Б.

за участю: представника апелянта - Кметика В.Я.

представника позивача ОСОБА_3- ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції», треті особи ПП «Арс-Дім», Реєстраційна служба Івано-Франківського міського управління юстиції в Івано-Франківській області про визнання договору іпотеки припиненим, - за апеляційною скаргою ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» на заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 03 листопада 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

В липні 2014 року ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом, зазначивши, що між ВАТ «Кредобанк» (ПАТ «Кредобанк») та ПП «Арс-Дім» 01.03.2007 року було укладено кредитний договір №03/2007, відповідно до умов якого банк надав боржнику 485000 доларів США на строк по 28.02.201 року. В якості забезпечення виконання зобов'язань позивачем згідно договору іпотеки, посвідченого нотаріально 01.03.2007 року передано в іпотеку гараж НОМЕР_1 загальною площею 20,1 кв.м. та гараж НОМЕР_2 загальною площею 19,2 кв.м в будинку АДРЕСА_1, загальною заставною вартістю 98465,70 грн. Вказувала, що договір факторингу, укладений між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» від 29.11.2011 року, на підставі якого було відступлено права вимоги за кредитним договором, всупереч вимог чинного законодавства та договору іпотеки, нотаріально не посвідчений і про заміну кредитора іпотекодавця не повідомлено. Позивач вважає, що у зв'язку з даними обставинами у неї виникло право не виконувати свого обов'язку перед новим кредитором відповідно до положень ст.517 ЦК України, а тому договір іпотеки слід вважати припиненим та виключити з державного реєстру іпотек запис про державну реєстрацію обтяження майнових прав на нерухоме майно.

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 03.11.2014 року позов задоволено. Визнано договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Басай О.В. 01.03.2007 року по реєстру № 155, яким було передано в іпотеку ТОВ «Фінансова компанія Приватні інвестиції» гараж НОМЕР_1 загальною площею20,1 кв.м та гараж НОМЕР_2 загальною площею 19,2 кв.м. в будинку АДРЕСА_1, загальною вартістю 98465,70 грн. припиненим. Виключено з державного реєстру іпотек запис від 01.03.2007 року у зв'язку з укладенням договору іпотек від 01.03.2007 року між ОСОБА_3 та АТ «Кредобанк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» про державну реєстрацію обтяження майнових прав на нерухоме майно гараж НОМЕР_1 загальною площею 20,1 кв.м та гараж НОМЕР_2 загальною площею 19,2 кв.м. в будинку АДРЕСА_1, накладеного приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу по реєстру №4576019.

Не погодившись з рішенням суду, вважаючи його ухваленим з порушенням норм цивільного законодавства представник ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» подав апеляційну скаргу.

Вказує, що в оскаржуваному рішенні не наведено жодних підстав для визнання оспорюваного договору іпотеки припиненим відповідно до ч.1 ст.17 ЗУ «Про іпотеку», а зазначено лише обставини викладені у позовній заяві стосовно рішення Івано-Франківського міського суду від 11.09.2013 року про відмову у зверненні стягнення на іпотечне майно ОСОБА_3

Судом застосовано норму матеріального права, яка не регулює спірні відносини, оскільки ст.523 ЦК України встановлює правові наслідки заміни у зобов'язанні боржника, а не кредитора, а боржник у зобов'язанні не змінювався.

Крім того вказує, що відповідач не був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання розгляду справи.

За наведених доводів просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Даним вимогам законодавства оскаржуване рішення не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відступлення прав іпотекодержателя від ПАТ «Кредобанк» до ТОВ «Фінансова компанія Приатні інвестиції» всупереч вимог законодавства та договору нотаріально не посвідчувався, відомості про таке відступлення не реєструвалось, та іпотекодавця не повідомлялось по зміну іпотекодержателя, що є підставою для визнання оспорюваного договору іпотеки припиненим.

З таким висновком суду колегія суддів не погоджується, оскільки він зроблений всупереч вимог цивільного законодавства.

Встановлено, що рішенням Івано - Франківського міського суду від 11.09.2013 року, залишеним в силі ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20.11.2013 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.02.2014 року, відмовлено задоволенні позову ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ПП "Арс-Дім" про звернення стягнення на майно, що є предметом іпотеки.

Як вбачається з рішень судів, між ПАТ „ Кредобанк» (тоді ВАТ «Кредобанк») та ПП "АРС-ДІМ" 01.03.2007 року укладено Кредитний договір №03/2007, відповідно до умов якого Банк зобов'язався надати позичальнику кредит у сумі 485 000,00 доларів США на строк та під відсотки передбачену умовами договору. В якості забезпечення виконання зобов'язання позивачем ОСОБА_3, згідно договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Басай О.В. 01.03. 2007 року по реєстру №155, було передано в іпотеку банку гараж НОМЕР_1 загальною площею 20,1 кв.м. та гараж НОМЕР_2 загальною площею 19,2 кв.м. в будинку АДРЕСА_1, загальною заставною вартістю 98 465,70 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову про звернення стягнення на іпотечне майно, суди виходили з того, що договір факторингу, укладений між ПАТ ''Кредобанк''та ТОВ ''Фінансова компанія ''Приватні інвестиції'' від 29.11.2011 року, на підставі якого було відступлено від права вимоги за кредитним договором, всупереч вимог чинного законодавства, нотаріально не посвідчений, про заміну кредитора, відповідно до встановлених положень ст.ст. 514-523 ЦК Україн ОСОБА_3 не повідомляли, а тому в останньої виникло право не виконувати свого обов'язку перед новим кредитором (а.с.14)

З огляду на наявність вказаного вище договору факторингу, який належним чином не оформлює право на звернення стягнення на предмет іпотеки та про укладення якого іпотекодавця не повідомлялось, позивач вважає договір іпотеки припиненим.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 24 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель зобов'язаний письмово у п'ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов'язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Згідно зі ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Тому, у разі наявності нотаріально завіреного договору забезпечення кредиту (іпотеки), на виконання припису ч. 1 ст. 513 ЦК України додатково укладається договір відступлення права вимоги іпотекодержателя за відповідним договором забезпечення.

Зазначені вимоги закону первісним кредитором та його правонаступником дотримані не були, що відповідачем не спростовано.

Попри це, колегія суддів виходить з того, що недотримання зазначених вимог призвели тільки до можливості іпотекодавця не виконувати свого обов'язку перед новим кредитором, повноваження якого не підтверджені належним чином, проте не є підставою для припинення зобов'язальних правовідносин.

Задовольняючи позов суд першої інстанції не врахував, що підстави припинення іпотеки визначені у ст. 17 ЗУ «Про іпотеку», згідно з положеннями якої іпотека припиняється у разі: - припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; - реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; - набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; - визнання іпотечного договору недійсним; - знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; - з інших підстав, передбачених цим Законом.

Статтею 598 ЦК України визначені підстави припинення зобов'язання. Вказаною статтею передбачено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

З огляду на наведене вище, в даному випадку відсутні підстави для визнання припиненим договору іпотеки.

За таких обставин, розглянувши справу в межах заявленого позову, колегія суддів приходить до висновку, що рішення судом першої інстанції постановлене з порушенням вимог матеріального права, а тому воно підлягає до скасування з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303,307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» - задовольнити.

Заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 03 листопада 2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції», треті особи ПП «Арс-Дім», Реєстраційна служба Івано-Франківського міського управління юстиції в Івано-Франківській області, про визнання договору іпотеки припиненим - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді: Я.Д. Горблянський

Я.Ю. Ковалюк

В.Д. Фединяк