Ухвала ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 07 жовтня 2015 року м. Київв Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого Горелкіної Н.А., суддів: за участю представника ПАТ КБ «ПриватБанк» Євграфової Є.П., Завгородньої І.М., ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банку «ПриватБанк», ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа - Орган опіки та піклування Чернівецької міської ради про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та зняття з реєстрації, за касаційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_9 - на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 23 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 01 квітня 2015 року, в с т а н о в и л а: У серпні 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що на підставі договору купівлі-продажу від 16 квітня 2014, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_10, остання набула право власності на квартиру АДРЕСА_1. Вартість спірної квартири було визначено на підставі звіту про оцінку майна, виготовленого Приватним підприємством «ТА-ЕКСПЕРТ-СЕРВІС». Вважає, що при виготовленні вищевказаного звіту, на підставі якого визначено ціну оспорюваного договору купівлі-продажу квартири, допущено порушення вимог ч. 2 ст. 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_245/ed_2014_12_28/pravo1/T012658.html?pravo=1>, зокрема позивач як власник спірної квартири, не надавав повноважень банку на замовлення оцінки майна, особисто таку оцінку не замовляв та в його присутності квартира оцінювачем не оглядалась.

Крім того, вказував, що отримані від продажу квартири кошти банк використав на погашення заборгованості за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та штрафів, яка виникла у позивача перед банком, проте внаслідок допущених порушень при оцінці майна сума грошових коштів, отриманих від продажу квартири, не покриває суму заборгованості, у зв'язку з чим вважає, що такими протиправними діями ПАТ КБ «ПриватБанк» порушено його права, тому просив визнати оспорюваний договір недійсним, як такий, що суперечить вимогам закону в частині визначення ціни договору, що є його істотною умовою, із зняттям відповідачів з реєстраційного обліку за вище вказаною адресою на підставі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2014_10_20/pravo1/T031382.html?pravo=1>.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 23 лютого 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 01 квітня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_9 - просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ПАТ КБ «Приватбанк», перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Судами встановлено, що рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 08 травня 2013 року в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_11 за кредитним договором звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 шляхом її продажу ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені ОСОБА_11 договору купівлі - продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку», якщо рішення суду передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі - покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна проведеної суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Листом від 04 березня 2014 року банк повідомив позивача про намір укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна, що є предметом іпотеки, за ціною 204 465 гривень. Вартість майна визначена на підставі, звіту про незалежну оцінку від 09 квітня 2014 року, складеного суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_12 Як вбачається з умов оспорюваного договору купівлі-продажу продаж квартири здійснено за визначеною вартістю у розмірі 204 465 гривень, які ПАТ КБ «ПриватБанк» отримав від покупця на відповідний розрахунковий рахунок в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 04 квітня 2008 року. Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що спірний договір укладено банком на підставі рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким банку надано право на здійснення реалізації предмета іпотеки, що належить позивачу на праві власності, шляхом продажу цієї квартири з укладенням від імені позивача договору купівлі-продажу з іншою особою -покупцем за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Встановивши, що укладений між сторонами договір купівлі-продажу квартири не суперечить нормам цивільного законодавства, відповідає вільному волевиявленню та внутрішній волі учасників правочину, спрямований на реальне настання правових наслідків, суди дійшли обгрунтованого висновку про відсутність правових підстав, передбачених ст.ст. 203, 215 ЦК України, для визнання оспорюваного правочину недійсним. Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи касаційної скарги про порушення судами норм матеріального та процесуального права не ґрунтуються на матеріалах справи, зводяться до іншої оцінки фактичних обставин справи, яка відрізняється від зробленої судом оцінки, і висновків суду не спростовують. Оскаржувані судовіе рішення ухвалені з додержанням норм процесуального й матеріального права, а тому передбачених ст. 338 ЦПК України підстав для його скасування не вбачається. Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_9 - відхилити. Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 23 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 01 квітня 2015 року залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий Н Н.А. Горелкіна Судді: Є.П. Євграфова І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко О.М. Ситнік