Провадження № 2-зз/4/15
У Х В А Л А

27 березня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва

у складі : головуючого судді -Букіної О.М.

при секретарі -Назарчук Н.О.,Осадчій В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В :

28.08.2013 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Солом»янського районного суду м.Києва від 19.06.2014 року по даній справі було вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки, загальною площею 36,4289 га, з наступними кадастровими номерами:

- :10:003:0011 - 5,0307 га;

- :10:003:0014 - 4,9258 га;

- :10:003:0012 - 4,8319 га;

- :10:003:0013 - 4,4807 га;

- :10:003:0017 - 4,2899 га;

- :10:003:0016 - 4,2899 га;

- :10:003:0046 - 4,2900 га;

- :10:003:0047 - 4,2900 га, які знаходяться на території Топорищенської сільської ради, Володарсько-Волинського району, Житомирської області та належить на праві власності ОСОБА_2.

16.02.2015 року Прокурор Володарсько-Волинської районну Житомирської області в інтересах Володарсько-Волинської районної державної адміністрації Житомирської області звернувся до суду з клопотання про скасування вжитих засобів забезпечення позову та просив зняти арешт з наступних земельних ділянок:

- :10:003:0017 - 4,2899 га;

- :10:003:0016 - 4,2899 га;

- :10:003:0046 - 4,2900 га;

- :10:003:0047 - 4,2900 га, які знаходяться на території Топорищенської сільської ради, Володарсько-Волинського району, Житомирської області та належить на праві власності ОСОБА_2.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що 08.07.2014 року Володарсько -Волинської РДА прийнято розпорядження № 188 «Про викуп або примусове відчуження земельних ділянок, які перебувають у власності фізичних осіб або юридичних осіб, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності з подальшим наданням даних земельних ділянок у користування ТОВ «Лезниківський кар»єр» для розробки Лезниківського родовища гранітів».

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 27.10.2014 року у справі № 874/3/14 за позовом Володарскько -Волинської районної державної адміністрації Житомирської області до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, яке набрало чинності вказані вище земельні ділянки в примусовому порядку були відчуженні з мотивів суспільної необхідності у державну власність та зобов»язано ОСОБА_2 звільнити об»єкти нерухомого майна протягом 15 днів з дня набрання рішення законної сили.

Заявник, який діє в інтересах держави просить скасувати вжиті заходи посилаючись на те, що виконання вказаного вище судового рішення є неможливим, внаслідок вжитих ухвалою суду заходів забезпечення позову від 19.06.2014 року.

В судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав.

Представник позивача проти задоволення поданого клопотання заперечував посилаючись на його необґрунтованість та відсутність підстав для скасування заходів забезпечення позову.

Представники відповідача проти поданого клопотання також заперечували посилаючись на його необґрунтованість та відсутність підстав для звернення до суду з даною заявою прокурором.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши подані матеріали, суд приходить до наступного.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 19.06.2014 залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 06.08.2014, було задоволено клопотання представника позивача у цій справі про вжиття заходів забезпечення позову та накладено арешт на земельні ділянки загальною площею 36,4289 га, з наступними кадастровими номерами:

· :10:003:0011 -5,0307 га;

· :10:003:0014 - 4,9258 га;

· :10:003:0012-4,8319 га;

· :10:003:0013 - 4,4807 га;

· :10:003:0017 - 4,2899 га;

· :10:003:0016 - 4,2899 га;

· :10:003:0046 - 4,2900 га;

· :10:003:0047 - 4,2900 га, які знаходяться на території Топоршценської сільської ради, Володарсько-Волинського району, Житомирської області та належить на праві власності ОСОБА_2

Рішенням Солом»янськогго районного суду м.Києва позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 було задоволено та з відповідача було стягнуто борг за договором позики в розмірі 5 060 410,00 грн. та судові витрати в розмірі 3441,00 грн.

Вказане рішення набрало чинності та подано на примусове виконання та як вбачається з пояснень сторін на час розгляду даної заяви не виконане.

Згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову.

Оцінивши матеріали справи,суд вважає, що подана заява про скасування вжитих заходів забезпечення позову підлягає задоволенню.

Так, з поданих матеріалів вбачається, що застосовані заходи забезпечення позову зачіпають інтереси Володарсько-Волинської районної державної адміністрації Житомирської області, в інтересах якої подане клопотання про скасування вжитих заходів забезпечення опзову.

Згідно ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 27.10.2014 року у справі № 874/3/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.12.2014 року, що є остаточною та оскарженню не підлягає, задоволено позов Володарсько-Волинської районної державної адміністрації до ОСОБА_2, та примусово відчужено у державну власність з мотивів суспільної необхідності частини належних останньому земельних ділянок з кадастровими номерами: :10:003:0017 загальною площею 4,2899 га (площа частини земельної ділянки, що відчужено становить 0,3286 га); :10:003:0016 загально площею площею 4,2899 га (площа частини земельної ділянки, що відчужено становить 1,1348 га); :10:003:0046 загальною площею 4,2900 га (площа частини земельної ділянки, що відчужено становить 3,49 га);:10:003:0047 загальною площею 4,2900 га (площа частини земельної ділянки, що відчужено становить 2,3957 га). Зобов'язано ОСОБА_2 звільнити об'єкти нерухомості протягом 15 днів з дня набрання законної сили постановою суду.

За вимогами ч. 2 ст. 18 Закону України «Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності» у разі викупу земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, для суспільних потреб або їх примусового відчуження з мотивів суспільної необхідності припиняється дія обмежень (обтяжень) прав на такі об'єкти, що унеможливлюють їх використання для таких потреб. Особи, на користь яких були встановлені обмеження (обтяження) прав на відчужену земельну ділянку, інші об'єкти нерухомого майна, що на ній розміщені, мають право вимагати відшкодування збитків або встановлення обмежень (обтяжень) прав для користувача відчуженого об'єкта у встановленому законом порядку.

Отже на даний час змінились обставини, що зумовили застосування судом вжитих заходів забезпечення позову та в силу вимог цього Закону, будь-які обмеження та обтяження на вищезазначені земельні ділянки, що належать ОСОБА_2 мають бути припинені.

Також слід зазначити, що після набрання законної сили рішення Солом'янського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів, його примусове виконання має відбуватися з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Так, у разі невиконання рішення суду в добровільному порядку відбувається примусова реалізація майна відповідно до вимог ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з ч. 1 ст. 62 названого Закону реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.

У той же час, Земельним Кодексом України встановлені обмеження щодо розпорядження земельними ділянками товарного сільськогосподарського виробництва.

За вимогами п, 15 Перехідних положень Земельного Кодексу України до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2016 року, заборонено купівлю-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок товарного сільськогосподарського виробництва.

З огляду на викладене вбачається, що земельні ділянки, які належать ОСОБА_2 та відповідно примусово відчужені з мотивів суспільної необхідності, не можуть бути реалізовані у межах виконавчого провадження про стягнення з нього коштів.

Для виконання указаного рішення суду у ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

Згідно ч.1 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на будинок, квартиру, земельну ділянку, інше нерухоме майно фізичної особи проводиться у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

Такими чином, наведеним Законом установлений порядок виконання судових рішень у першу чергу за рахунок іншого майна, а не земельних ділянок боржника.

Отже, скасування заходів забезпечення позову, вжитих відповідно до ухвали Солом'янського районного суду м. Києва від 19.06.2014 року, саме щодо викуплених для суспільних потреб земельних ділянок, не буде перешкоджати виконанню рішення суду від 03.07.2014 року.

Посилання представників позивача та відповідача про те, що Постанова Житомирського апеляційного адміністративного суду від 27.10.2014року не виконана в частині виплати грошової компенсації, вчинення належних дій щодо попереднього відшкодування збитків тощо, підлягає вирішенню в межах розгляду адміністративної справи , з дотриманням вимог ЗУ «Про виконавче провадження».

Згідно ст. 36 Закону України «Про прокуратуру» підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави.

Згідно ч.6 ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру», обираючи форму представництва, передбачену частиною п'ятою цієї статті, прокурор визначає, в чому полягає порушення або загроза порушення інтересів держави чи громадянина, обґрунтовує необхідність їх захисту.

Згідно ч.2 ст. 45 ЦПК України з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою(заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Суд вважає, що подана заява прокурором узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки неповернення державі земельних ділянок, викуплених для суспільних потреб, безпосередньо зачіпає інтереси Володарсько-Волинської районної державної адміністрації, яка є органом, уповноваженим державною на виконання функцій у спірних правовідносинах, перешкоджає виконанню управлінських заходів та державної політики, порушує вимоги земельного законодавства, чим створює загрозу настання непередбачуваних соціально-економічних наслідків .

Згідно ч.2 ст. 8 Закону України «Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності» органи виконавчої влади відповідно до своїх повноважень та в порядку, визначених цим Законом, приймають рішення про викуп земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені (крім об'єктів, викуп яких віднесено до повноважень органів місцевого самоврядування), для таких суспільних потреб, сере іншого, як розміщення та обслуговування об'єктів, пов'язаних із видобуванням корисних копалин.

Правомірність прийняття таких рішень Володарсько-Волинською РДА підтверджена постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 27.10.2014 у справі № 874/3/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.12.2014.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість поданої заяви, а тому вважає, що вжиті ухвалою Солом»янського районного суду м.Києва від 19.06.2014 року заходи забезпечення позову в частині накладення арешту на земельні ділянки - :10:003:0017 - 4,2899 га; :10:003:0016 - 4,2899 га; :10:003:0046 - 4,2900 га; :10:003:0047 - 4,2900 га, які знаходяться на території Топорищенської сільської ради, Володарсько-Волинського району, Житомирської області та належить на праві власності ОСОБА_2 підлягають скасуваню.

Керуючись ст. 154 ЦПК України, суд ,-

УХВАЛИВ:

Заяву Прокурора Володарсько-Волинського району Житомирської області про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, задовольнити.

Скасувати вжиті ухвалою Солом»янського районного суду м.Києва від 19.06.2014 року заходи забезпечення позову та зняти арешт з наступних земельних ділянок:

- :10:003:0017 - 4,2899 га;

- :10:003:0016 - 4,2899 га;

- :10:003:0046 - 4,2900 га;

- :10:003:0047 - 4,2900 га, які знаходяться на території Топорищенської сільської ради, Володарсько-Волинського району, Житомирської області та належить на праві власності ОСОБА_2.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м.Києва протягом 5 днів з моменту її проголошення.

Суддя: