Справа №461/9680/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2015 року року Галицький районний суд м. Львова в складі головуючого-судді Лялюк Є.Д., при секретарі Станкевич Р.В., розглянувши в судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «СБК Груп» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, ТзОВ «СБК Груп» звернулись в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, загалом на суму 24 925,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтувують тим, що 14 липня 2015 року ДІМ Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_3 відносно працівника ТзОВ «СБК Груп» складено протокол про вчинення останнім правопорушення, передбаченого ст. 160 КупАП. та на підставі вказаного протоколу у протиправний спосіб вилучено об'єкт оренди, а також товарно-матеріальні цінності які в подальшому були передані для відповідального зберігання гр. ОСОБА_2 про що нею складена відповідна розписка.

У судове засідання позивач не з'явилася, однак подав заяву про розгляд справи без його участі. Просив позовні вимоги задоволити в повному обємі.

Представник відповідач в судове засідання не зявився, однак подав письмові заперечення. В яких просив відмовити в задоволенні позову

Дослідивши матеріали суд приходить до висновку, що в задоволенні позовної заяви Марчук.А.М, ТзОВ «СБК Груп» слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, 14 липня 2015 року ДІМ Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_3 відносно працівника ТзОВ «СБК Груп» складено протокол про вчинення останнім правопорушення, передбаченого ст. 160 КупАП на підставі якого та в у відповідності до ч.1 ст. 260 з метою припинення адміністративних коли вичерпано iншi заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разi неможливості складання його на мiсцi вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов'язковим, забезпечення своєчасного i правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускається, зокрема тимчасове вилучення речей.

17 серпня 2015 року Галицьким районним судом м. Львова закрито провадження в адміністративній справі №461/7895/15-п в зв'язку з відсутністю події адміністративного правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що 20.08.2015 року на виконання Постанови Галицького районного суду м. Львова та розписки ДІМ Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_4 відповідачем по справі повернуто з відповідального зберігання майно належне позивачам без жодних зауважень щодо стану та умов зберігання.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

Як вбачається із змісту позовної заяви, позивач вимагає стягнення збитків, а саме неодержаного прибутку (втраченої вигоди).

Згідно в ст. 22 Цивільного кодексу України, збитками є ... доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Виходячи з наведених правових норм, у випадку порушення зобов'язання боржник має виплатити кредитору упущену вигоду, яка полягає у неотриманому доході (прибутку).

Відповідно до п. 2 Роз'яснень Вищого арбітражного суду України від 30.03.95 р. № 02- 5/218, підприємство самостійно планує свою діяльність і основним узагальнюючим показником фінансових результатів господарської діяльності на всіх підприємствах незалежно від форм власності є прибуток (доход). Визначаючи ці показники, підприємства незалежно від форми власності повинні керуватися Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств», згідно з яким прибуток визначається як скоригований валовий доход відповідного звітного періоду, зменшений на суму валових витрат виробництва та обігу і суму амортизаційних відрахувань, і включає зокрема загальні доходи від реалізації товарів (робіт, послуг).

Отже вихідним при визначенні неодержаного доходу юридичних осіб є поняття доходів. Вони визначаються як збільшення економічних вигод у вигляді надходження активів або зменшення зобов'язань, які приводять до збільшення власного капіталу (п. 4 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 3 «Звіт про фінансові результати».

Крім того, відповідно до частин другої, четвертої ст. 623 ЦК України, розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Таким чином, для задоволення позову про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди позивач мав би довести за допомогою документів бухгалтерського та податкового обліку розмір завданих збитків (упущеної вигоди), причинний зв'язок між порушенням зобов'язання та неотриманими доходами (прибутком), зазначити (з відповідним документальним підтвердженням) на заходи, вжиті ним щодо одержання доходів, обґрунтувати (з документальним підтвердженням) з яких міркувань він виходив, при визначенні розміру упущеної вигоди (докази того факту, що при відсутності порушення відповідачем зобов'язання, позивач одержав би зазначений розмір доходу). Будь-яких доказів на підтвердження вищезазначених обставин позивачем не надано.

Щодо вимог про стягнення моральної шкоди, суд виходить з того, що відповідно до ст.1167 ЦПК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльність відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, проте до цих вимог також застосовуються положення ст.11 ЦПК України щодо надання належних та допустимих доказів її спричинення.

За положеннями ч.2 ст.23 ЦК, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»( з урахуванням змін та доповнень, внесених Постановою пленуму Верховного Суду України від 25.05.2005 р. №5) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги про стягнення моральної шкоди не доведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, дослідивши усі обставини та матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволені позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 88, 208, 212-215, 218,ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

В задоволені позову ОСОБА_1, ТзОВ «СБК Груп» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, загалом на суму 24 925,00 грн - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Лялюк Є.Д.