Справа № 344/2779/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1260/2015
Головуючий у 1 інстанції Барашков В. В.
Суддя-доповідач Меленко О.Є.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Меленко О.Є.

суддів Девляшевського В.А., Проскурніцького П.І.

секретаря Мельник О.В.

за участю: представника ОСОБА_2- ОСОБА_3,

представників ОСОБА_4- ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Івано-Франківського міського суду від 21 квітня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

В лютому 2015 року ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

В обгрунтування своїх вимог посилалась на те, що внаслідок ДТП, яка відбулась 12.12.2014 року по вул. Мельника в м. Івано-Франківську з вини відповідача, її майну (квітковому кіоску №5 ) в якому вона здійснює підприємницьку діяльність, була спричинена матеріальна шкода. Зокрема протоколом огляду місця події, складеного слідчим СВ Івано-Франківського МВ УМВС з участю інспектора ДАІ підтверджується факт пошкодження вхідних пластикових дверей, пластикових вікон та ролетів. Оскільки вина відповідача доведена постановою Івано-Франківського міського суду від 09.02.2015 року, а нею самостійно було оплачено вартість робіт по заміні пошкодженого майна, просила стягнути з відповідача завдану матеріальну шкоду. Крім того, ОСОБА_4 просила стягнути заподіяну моральну шкоду, яку вона оцінила в сумі 5000 грн.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 21 квітня 2015 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 28200, 00 грн. заподіяної майнової шкоди, 2000 грн. заподіяної моральної шкоди та 648 грн. судових витрат по справі.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На дане рішення представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, та порушення норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що позивачем не надано жодних належних доказів, які б підтверджували розмір завданої майнової шкоди, характер пошкоджень та висновок про можливість ремонту чи проведення заміни пошкодженого майна. Прокол огляду місця події, на думку апелянта, не може бути підтвердженням розміру завданої шкоди, оскільки в ньому тільки зафіксовано факт пошкодження майна.

Також апелянт зазначає, що документів , які б підтверджували проведення монтажу вікон, дверей та захисних ролетів в квітковому кіоску №5 по вул. Мельника в Івано-Франківську не надано. Більше того, згідно укладеної між представником позивача та ПП «Лев» угоди про заміну вікон та захисних ролетів, така заміна повинна була проводитись до 10.03.2015 року, в той час як ДТП відбулось 12.12.2014 року. Таким чином протягом періоді 12.12.2014 року по 10.03.2015 року квітковий кіоск функціонував, і припинення його роботи не було. За таких обставин апелянт вважає, що пошкодження вікна та ролета були незначними, а тому не потребували заміни. Жодних технічних висновків про необхідність проведення заміни вікон та ролетів позивач не надала.

Також апелянт не погоджується з рішенням суду в частині стягнення судових витрат в розмірі 648 грн., вважаючи його завищеним.

З цих підстав рішення суду першої інстанції, апелянт просив скасувати, та ухвалити нове рішення, яким визначити розмір спричиненої шкоди в сумі 9399,9 грн., та судові витрати в сумі 332 грн.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2- ОСОБА_3 вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Представники ОСОБА_4- ОСОБА_5, ОСОБА_6 доводів апеляційної скарги не визнали, просять її відхилити. Рішення суду вважають законним та обгрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи представників сторін, , дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виник спір з приводу відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 12.12.2014 року близько 12 год.00 хв. по вул. Мельника, в м. Івано-Франківську. Зокрема, відповідач ОСОБА_2 кереючи автомобілем марки «БМВ-Х5» у стані алкогольного сп'яніння здійснив наїзд на квітковий кіоск № 5, власником, якого є позивач. З пояснень очевидців події (а.с. 59.60) вбачається, що здійснивши наїзд на кіоск, відповідач не зупинився, а від'їхавши назад, повторно скерував автомобіль на торгову точку, завдавши удару вдруге.

Постановою Івано-Франківського міського суду від 09.02.2015 року відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, 124 КУпАП, а на підставі ст.36 КУпАП на ОСОБА_2 накладено остаточне стягнення у виді позбавлення права керування транпортним засобом строком на один рік

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_4Є вказувала на, те, що в результаті ДТП в кіоску №5 квіткового ринку, власником якого вона є, і на який відповідачем було вчинено наїзд, завдано пошкоджень, зокрема: пошкоджено вхідні пластикові двері, пошкоджено пластикові вікна та ролети. Як доказ, завданих пошкоджень, ОСОБА_4 посилалась на протокол огляду місця події та угоду з ПП «Лев», яким було здійснено заміну пошкоджених елементів кіоску, квитанції про оплату.

Задовольняючи частково позов, та стягуючи з відповідача матеріальну шкоду в сумі 28200, 00 грн. суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок неправомірних дій відповідача було пошкоджено майно позивача, в якому вона здійснює підприємницьку діяльність, і реально заподіяна майнова шкода підтверджується угодою на виконання робіт, додатками до угоди, та квитанціями до прибуткового касового ордеру.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 3 і 4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Виходячи з вимог ст. ст.10, 60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяг із них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 01.03.2013, № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Як вбачається з матеріалів справи, як доказ спричинення шкоди позивач ОСОБА_4 посилалась на протокол огляду місця події складений слідчим СВ Івано-Франківського МВ УМВС з участю інспектора ДАІ, а представник відповідача жодним чином не оспорював факту спричинення шкоди та вини у цьому свого довірителя - ОСОБА_2

Разом з тим, ставлячи під сумнів розмір заподіяної шкоди, що підтверджувався позивачем відповідними документами, сторона відповідача не скористалася наданими їй процесуальними правами та не просила про призначення судової експертизи.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги про часткове визнання шкоди - на суму 9399,9 грн., то відповідачем, власне, визнається факт необхідності саме заміни, а не ремонту окремих елементів конструкції, однак представляється альтернативний розрахунок, що базується на цінах іншого виробника.

Разом з тим, як зазначили у суді апеляційної інстанції предстаники позивача, заміна конструкцій проводилася ПП «Лев» з огляду на те, що двері, вікна та ролети на кіоску були від цього ж виробника. Крім цього, з висновку будівельно-технічного дослідження, що проведено за замовленням представника позивача вже на стадії апеляційного розгляду справи, вбачається, що відповідно до локального та зведеного кошторису вартість ремонтно-відновлювальних робіт та матеріалів по усуненню наслідків наїзду склала 42 233 грн.

Період виконання ремонтних робіт пов'язується позивачем з специфікою свого товару - живі квіти, і як наслідок, неможливість провести демонтаж конструкції взимку.

Стосовно вимог відповідача про повернення йому демонтованих конструкцій, то такої вимоги у суді першої інстанції він не заявляв, однак стороною позивача висловлено згоду на повернення пошкоджених металопластикових дверей, вікна та ролет.

Судові витрати позивача в сумі 648 грн. підтверджені відповідними квитанціями ( а.с. 1.2 та 38) і понесені ним при зверненні до суду з оплати судового збору за вимогами майнового та немайнового характеру, а також при поданні заяви про забезпеченн позову.

За таких обставин, розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів Апеляційного суду приходить до висновку, що рішення судом першої інстанції постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313- 315, 317 ЦПК України, колегія судів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 21 квітня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий О.Є. Меленко

Судді: В.А. Девляшевський

П.І. Проскурніцький