Справа №339/121/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2015 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого - судді Головенко О. С.

секретаря Латик В.Є.

за участю відповідача ОСОБА_1, його представника адвоката ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного судового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на житло,-

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Болехівського міського суду від 01 вересня 2006року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на житло, позовні вимоги задоволено та визнано ОСОБА_1 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням в АДРЕСА_1 .

18.03.2015року відповідач звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що його неявка в судове засідання мала поважні причини: він перебував на той час за межами області , а відтак не міг отримати судові повістки і не був обізнаний про розгляд справи щодо нього. У зв'язку з його відсутністю в судовому засіданні він був позбавлений можливості надати суду докази, які мають істотне значення для правильного вирішення спору, а обставини, які наводить позивач, не відповідають дійсності.

В судовому засіданні заявник заяву підтримав з мотивів, наведених у ній.

Позивач та третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, про що свідчать їх підписи про отримання судових повісток 20 та 23.03.2015року.

Представник третьої особи Болехівського комбінату комунальних підприємств в судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі.

Їх неявка не є перешкодою для розгляду заяви у відповідності до вимог п.1 ст. 231 ЦПК України.

Заслухавши пояснення заявника, його представника та третьої особи ОСОБА_3, дослідивши надані докази до заяви про скасування заочного рішення, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 228 ЦПК рішення може бути переглянуто судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Матеріали справи свідчать, що відповідач отримав копію рішення щодо позбавлення його права на житло аж 10.03.2015року, після того, як дізнався про його існування при розгляді іншої цивільної справи.

Як встановлено судом, відповідач подав заяву про перегляд заочного рішення, прийнятого без його участі 18.03.2015року, тобто в строки, зазначені в вказаній статті.

Згідно до ст. 232 ЦПК заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як слідує із змісту практики ухвалення та перегляду судами заочних рішень у цивільних справах Верховного суду України правильною є практика тих судів, які скасовують заочне рішення лише за наявності двох підстав, визначених у ст. 232 ЦПК , зокрема, якщо буде встановлено, що відповідач, який був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Встановлено, що відповідач на час розгляду справи перебував за межами області, направлена йому 15.08.2006року судова повістка про виклик до суду повернута без виконання з відміткою про його відсутність, а отже, таким чином, він не міг бути присутнім в судовому засіданні та надати суду докази, на які він посилається.

Окрім того, в заяві про перегляд заочного рішення заявник наводить аргументи, які потребують детального дослідження в судовому засіданні, які суд вважає такими, що мають істотного значення для правильного вирішення справи.

Зокрема, відповідач вказує на те, його тимчасова відсутність в спірній квартирі викликана неприязними стосунками з колишньою дружиною, позивачкою та неможливістю працевлаштуватися за місцем проживання. Проте він зазначає, що не втрачав інтерес до квартири, в якій знаходились його речі та майно нажите в шлюбі з позивачкою і врешті, він і повернувся додому та став проживати і надалі в квартирі з кінця 2006року, а в 2008році здійснив приватизацію цієї ж квартири.

Окрім того, позивач сфальсифікувала заяву від імені третьої особи ОСОБА_3 про визнання ним позовних вимог. А подані позивачем акти на підтвердження його відсутності, не можуть бути належним доказом, оскільки складені зі слів позивачки.

Суд погоджується з доводами заявника про те, що судом прийнято рішення на підставі матеріалів і доказів, наданих лише позивачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 та ст. 13 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь - якого висунутого проти нього кримінального судочинства.

Одним з елементів здійснення принципу справедливого судочинства є принцип "рівності вихідних умов", дотримання балансу сторін при розгляді справи в суді.

Згідно з положеннямист. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості та забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

У статті 8 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Термін житло в тлумачення Європейського суду з прав людини означає переважно місце, де особа мешкає на постійній основі, проте, цей термін може поширюватись і на місце, де особа мала твердий намір мешкати.

При вирішенні даної заяви судом враховується, що під час заочного розгляду справи виключається можливість дослідження такого засобу доказування, як пояснення відповідача, який, через свою відсутність, позбавляється також і права заявляти клопотання щодо витребування та дослідження фактичних даних, які потенційно можуть мати істотне значення для правильного вирішення справи, тобто на заочний розгляд справи не поширюється повною мірою принцип змагальності сторін.

Оцінюючи викладене, суд вважає за необхідне скасувати заочне рішення з метою забезпечення всебічності, повноти, об'єктивності вирішення спору та врахування всіх доказів по справі та доводів сторін в межах нового судового розгляду. Також судом враховується, що спір між сторонами по даній справі виник із житлових правовідносин, предметом спору є житло.

У відповідності до п.2 ч.3 ст. 231 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку. Керуючись ст. ст.231, 232 ЦПК України , суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного судового рішення задоволити. Заочне рішення від 01 вересня 2006року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на житло скасувати і призначити справу до розгляду в загальному порядку на 14.30год. 06 квітня 2015року у приміщенні міського суду. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Головенко О.С.