Провадження №2/522/4796/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2015 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді - Івченка В.Б.,

при секретарі - Січінава М.А,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Плюс» Товариства з обмеженою відповідальністю «Комапнія Приват - Плюс» про захист прав споживачів, стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до Дочірнього підприємства «Плюс» Товариства з обмеженою відповідальністю «Комапнія Приват - Плюс» про захист прав споживачів, стягнення матеріальної у подвійному розмірі в сумі 162456,56 грн. та моральної шкоди у розмірі 30000 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що позивач у липні 2010 року з газети «Маклер» дізналась про можливість отримання позики на вигідних умовах за Програмою діяльності «ПРИВАТ- ПЛЮС» у регіональному офісі №214-а на площі Грецька, 1 в м. Одесі, яку гарантувало ДП «Плюс» ТОВ «Компанія Приват-Плюс» із гарантією «безпеки і прозорості» та переліком начебто отриманих ними винагород, міжнародного визнання.

14.07.2010 року в відповідному вищезгаданому регіональному офісі продавець- консультант відповідача повідомила вигідні умови отримання будівельних матеріалів на суму 100 тисяч гривень, після сплати мною 35 відсотків від зазначеної вартості Товару та надала мені відповідні документи для підписання, які я за її переконливо-запевнюючими умовами вказаного представника Відповідача водночас й підписала: Договори № 003552 надання мені консультаційних послуг й на придбання товару ДП «Плюс» з Програмою діяльності ПРИВАТ-ПЛЮС» та анкетні дані партнера від 14.07.2010 року, а також акт приймання передачі наданих послуг з ДП «Гарант» Відповідача від 24.07.2010 і сплатила послуги у розмірі 4500 гривень, а 20.09.2010 - первісний Щомісячний загальний платіж за два місяця 2011,12 гривень.

Сплачуючи кожного місяця Щомісячний загальний платіж, але не отримуючи від відповідача Асигнаційних актів та будь-якої інформації на вимоги позивача щодо повідомлень про результати їх проведення, у відповідності до статті 5 Договору та п.5.16. Програми, вона з'являлась у вищевказаний офіс для одержання права на купівлю Товару, але представник відповідача кожного наступного разу повідомляла, що у Фонді Товариства партнерів ще недостатньо коштів для їх перерахунку на рахунок постачальника Товару, тому їй необхідно сплатити ще Щомісячний загальний платіж у розмірі 1005,56 гривень та з'явитись через місяць для отримання очікуваної послуги.

Весною 2012 року, після сплати 35 відсотків від зазначеної вартості Товару, позивач в черговий раз багаторазово телефонувала й з'являлась до вищевказаного офісу, але представництва там вже за зазначеною адресою не застала й вимушена була звертатись за телефонами та їздити до найближчого ще діючого офісу відповідача №25 по вул. 9-го Січня, 12-а у м. Херсоні, де їй також надавали аналогічні обіцянки вимагаючи подальшої сплати Щомісячних загальних платежів.

Після останнього платежу із загальною виплатою більш 80 відсотків суми вартості Товару 18.02.2013 року вона, втративши будь-яку надію на виконання відповідачем своїх обов'язків та отримання вищевказаного права на купівлю й отримання Товару вимагала повернути їй сплачені гроші, але відповідач повідомив про можливість такого лише у разі накопичування відповідної суми грошей шляхом сплачування платежів усіма іншими партнерами Фонду Товариства партнерів до останнього.

Відповідач без залучення власних коштів формував Фонди Товариства партнерів, за рахунок коштів яких здійснювалася передача права на купівлю товару одному із учасників цієї групи партнерів, що фактично і є компенсацією за рахунок коштів інших учасників групи, залучених до Програми Відповідача, що свідчить про утворення, експлуатацію й сприяння розвитку відповідачем пірамідальних схем та введення в оману іншої сторони Договору.

Позивач в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву з проханням справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав до суду заперечення, згідно яких просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом в судовому засіданні встановлено, що 14.07.2010 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір №003552, предметом якої є надання Партнеру послуг спрямованих на придбання Товару у відповідності до умов Програми діяльності Приват-Плюс.

На виконання вимог п.2 Договору, позивачем було сплачено перший внесок у розмірі 4500 грн.

За період з 14.07.2010 року по 25.01.2013 року загальна сума, яка була сплачена ОСОБА_1 склала 81228,28 грн., однак Товар позивачем отриманий не був, відповідач свої зобов'язання за Договором належним чином не виконав.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими

Відповідно до ч.2, п.3 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, зокрема встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця.

Відповідно до положень, закріплених у ч.1, п.7 ч.3, ч.6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», нечесна підприємницька практика забороняється. », Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі, що вводять в оману утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочин, здійснений з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Таким чином, Законом України «Про захист прав споживачів» закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених з використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введені в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми.

Відповідно до п.2.1 Договору, адміністратор не приймає фінансової участі у формуванні грошового фонду для викупу Товару, а залучає для цього лише кошти інших Партнерів Товариства, яких сам формує.

Відповідно до Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 09.10.2012 року №1676 було затверджено ліцензійні умови провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, тобто на момент укладання Договору №003552 від 14.07.2010 року Дочірнє підприємство «Плюс», товариства з обмеженою відповідальністю «Комапнія Приват - Плюс»не мало відповідно ліцензії та її діяльність не відповідала чинному законодавству.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Зі змісту п.5 Постанови Пленум Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування

Враховуючи те, що з Договору №003552 від 14.07.2010 року вбачаються явно невигідні одній стороні - споживачу договірні умови, а протилежна сторона правочину - Дочірнє підприємство «Плюс», товариства з обмеженою відповідальністю «Комапнія Приват - Плюс» сформулював в односторонньому порядку і цим самим створив істотний дисбаланс між правами та обов'язками сторін за Угодою на свою користь, не врахувавши при цьому інтересів контрагента - споживача, що порушує вимоги ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», на момент укладання Договору відповідач не мав відповідної ліцензії та його діяльність не відповідала чинному законодавству, а також беручи до уваги те, що внаслідок неправомірних дій відповідача позивачу була спричинена моральна шкода, суд вважає, що позовну заяву ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Плюс», товариства з обмеженою відповідальністю «Комапнія Приват - Плюс» про захист прав споживачів, стягнення матеріальної та моральної шкоди, необхідно задовольнити частково, визнавши Договір №003552 від 14.07.2010 року недійсним, та стягнути з відповідача сплачені ОСОБА_1 за Договором №003552 від 14.07.2010 року грошові кошти у розмірі 81228,28 грн., моральну шкоду у розмірі 5000 грн., в іншій частині позовних відмовити.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212, 215 ЦПК України, ст.ст. 23, 215, 1167 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Плюс» Товариства з обмеженою відповідальністю «Комапнія Приват - Плюс» про захист прав споживачів, стягнення матеріальної та моральної шкоди- задовольнити частково.

Визнати Договір №003552та угоду «Програма діяльності ПРИВАТ-ПЛЮС» укладені 14.07.2010 рокуміж ОСОБА_1та Дочірнім підприємством «Плюс», товариства з обмеженою відповідальністю «Комапнія Приват - Плюс»- недійсними.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Плюс», товариства з обмеженою відповідальністю «Комапнія Приват - Плюс», ідентифікаційний код 37061561, МФО 351016, на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 81228 (вісімдесят одну тисячу двісті двадцять вісім) гривень 28 (двадцять вісім) копійок.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Плюс», товариства з обмеженою відповідальністю «Комапнія Приват - Плюс», ідентифікаційний код 37061561, МФО 351016, на користь ОСОБА_1моральну шкоду у розмірі 5000 (п'ять тисяч) гривень.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Плюс», товариства з обмеженою відповідальністю «Комапнія Приват - Плюс», ідентифікаційний код 37061561, МФО 351016, судовий збір у розмірі 812 (вісімсот дванадцять) гривень 28 (двадцять вісім) копійок, на користь держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк - з дня проголошення рішення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Приморського

районного суду м. Одеси Івченко В.Б.