Справа № 364/890/15-ц
Провадження № 2/364/299/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2015 року, Володарський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Моргун Г. Л.,

за участю секретаря Сіваченко Л. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в смт Володарка,

справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК-ЛТД"

до ОСОБА_1

про визнання договору оренди землі поновленим та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач у липні 2015 року звернувся до суду з названим позовом, в якому зазначив, що 07.08.2009 року між відповідачем та ТОВ «ФК ЛТД» було укладено типовий договір оренди землі. В подальшому 15 листопада 2012 року було укладено договір про внесення змін та доповнень до договору оренди земельної ділянки від 07.08.2009 року. 08.06.2015 року рішенням Володарського районного суду Київської області визнано недійсним договір про внесення змін та доповнень до договору оренди землі від 07 серпня 2009 року укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю « ФК ЛТД» від 15 листопада 2012 року, про що у державному реєстрі вчинено запис від 28.12.2012 року за № 01991.

Позивач зазначає, що з 26.10.2009 року по 26.10.2014 року ТОВ «ФК ЛТД» користувалося спірною земельною ділянкою відповідно до укладеного договору та ним було виконано всі обовязки по договору і лише після прийняття судом рішення їм стало відомо про обовязок укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди.

09.06.2015 року ТОВ «ФК ЛТД» направило цінним листом з повідомленням про вручення на адресу відповідача лист про поновлення договору оренди землі разом з примірниками додаткової угоди про поновлення договору оренди , яким просило ОСОБА_1 підписати та надіслати, на протязі 3-х робочих днів з моменту отримання даного листа, на поштову адресу ТОВ «ФК ЛТД» всі три примірники додаткової угоди про поновлення договору оренди для проведення державної реєстрації. А після проведення державної реєстрації, ТОВ «ФК ЛТД» зобовязалося один примірник додаткової угоди про поновлення договору оренди передати відповідачу. 26.06.2015 року до ТОВ надійшла відповідь, від відповідача ОСОБА_1, яку датує 19.06.2015 року, та вимагає припинити дії ТОВ «ФК ЛТД» щодо користування належною йому земельною ділянкою, що позивач трактує, як відмову в укладенні додаткової угоди про поновлення Договору зазначаючи, що таким чином відповідач умисно зволікає в період з 26.11.2014 року по 06.07.2015 року з укладенням додаткової угоди про поновлення договору оренди, а з 26.06.2015 року відмовився від її укладення.

Позивач просить суд визнати типовий договір оренди земельних ділянок загальною площею 2,862 га (2,565 га і 0,297 га ) від 07.08.2009 року, укладений між ТОВ «ФК ЛТД» та ОСОБА_1, поновленим на той самий строк на тих самих умовах, які були передбачені договором та зобов'язати відповідача вчинити дії щодо укладення з ТОВ «ФК ЛТД» додаткової угоди про поновлення договору оренди земельних ділянок загальною площею 2,862 га (2,565 га та 0,297 га ) від 07.08.2009 року. Стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК ЛТД» судові витрати.

В судове засідання сторони по справі не з'явилися , належним чином повідомлені про місце та час розгляду справи, про що є відповідні докази.

До суду надійшли заяви від представника позивача, в якій він просить позовну заяву задоволити, розгляд справи проводити без його участі (а.с. 59).

Представник відповідача у своїй письмовій заяві просила суд розглядати справу без її участі (а.с. 60), позовні вимоги не визнає , посилаючись на свої письмові заперечення (а.с. 49-50),

Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб , які беруть участь у справі , чи у разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд , ознайомившись із позовною заявою , взявши до уваги позицію сторін викладену у їх письмових заявах , дослідивши письмові докази, вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно державного акту серії РЗ № 322351 відповідач ОСОБА_1 є власником земельних ділянок загальною площею 2,862 га (2,565 га та 0,297 га ), яка розташована на території Тарганської сільської ради Володарського району Київської області (а.с.8). 07.08.2009 року між позивачем та відповідачем було укладено Типовий Договір оренди землі строком на 5 років з моменту підписання та його державної реєстрації 26.10.2009 року. В подальшому 15 листопада 2012 року між сторонами було укладено договір про внесення змін та доповнень до договору оренди земельної ділянки від 07.08.2009 року (а.с.9). Рішенням Володарського районного суду Київської області від 08.06.2015 року визнано недійсним Договір про внесення змін та доповнень від 15.11.2012 року до Договору оренди землі від 07.08.2009 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК ЛТД» (а.с.51-54). Дане рішення набрало законної сили 19.06.2015 року.

09.06.2015 року ТОВ «ФК ЛТД» направило цінним листом з повідомленням про вручення на адресу відповідача лист про поновлення договору оренди землі разом з примірниками додаткової угоди про поновлення договору оренди , яким просило ОСОБА_1 підписати та надіслати, на протязі 3-х робочих днів з моменту отримання даного листа, на поштову адресу ТОВ «ФК ЛТД» всі три примірники додаткової угоди про поновлення договору оренди для проведення державної реєстрації. А після проведення державної реєстрації, ТОВ «ФК ЛТД» зобовязалося один примірник додаткової угоди про поновлення договору оренд передати відповідачу. 19.06.2015 року відповідачем надіслано лист-повідомлення на адресу ТОВ про заперечення у поновленні договору аренди землі (а.с.55). Даний лист надійшов до ТОВ 26.06.2015 року.

Вирішуючи спір між сторонами суд виходить із наступних міркувань.

Матеріали справи вказують, що у період з 26.10.2014 року по 19.06.2015 року позивач користувався належною відповідачу земельною ділянкою не на підставі переважного права орендаря після закінчення строку дії договору, а у звязку з існуванням конкретного Договору про внесення змін та доповнень від 15.11.2012 року, яким було збільшено строк оренди до 26.10.2024 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі , такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Однак суд вважає, що у період з 26.10.2014 року по 26.11.2014 року відповідач не зобовязаний був надсилати листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі, оскільки договір оренди станом на цей період не закінчився та був дійсним. Після набрання законної сили названого вище рішення суду від 08.06.2015 року, відповідач надіслав позивачу повідомлення від 19.06.2015 року про заперечення у поновленні Типового договору оренди земельної ділянки від 07.08.09 року, яке отримане позивачем 26.06.2015 року, про що містяться докази у матеріалах справи.

Таким чином суд встановив, що відповідач належним чином, у місячний строк, з моменту набрання рішення суду від 08.06.2015 року законної сили, повідомив позивача про свої заперечення щодо поновлення договору оренди.

Окрім наведеного, слід зазначити, що відповідно до п. 8 Типового договору оренди земельної ділянки від 07.08.09 р. для того, щоб поновити строк дії Договору орендар зобовязаний був надіслати письмове повідомлення про такий намір за 90 днів до закінчення строку дії договору. Разом з тим, жодних повідомлень за 90 днів позивач не направляв, а тому за таких підстав у позивача переважного права немає. Ст. 33 Закону України «Про оренду землі» на момент укладання договору була викладена наступним чином:

«Після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору.

У разі поновлення договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням».

Договором сторонами була встановлена обовязкова умова для його поновлення, а саме : надсилання повідомлення, в тому числі і у випадку використання земельної ділянки після закінчення строку, яка ТОВ не була дотримана.

Для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність наступних юридичних фактів:

орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою;

орендар належно виконує свої обовязки за договором;

відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди;

сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Судом встановлено, що відповідач належним чином повідомив позивача про відмову у поновленні договору оренди, отже, ТОВ безпідставно посилається на вказану статтю як на підставу своїх позовних вимог, так як відсутня сукупність вищевказаних юридичних фактів.

Поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», на яку посилається позивач, передбачає поновлення договору виключно на тих самих умовах, які були передбачені договором, що не влаштовує відповідача, як власника земельної ділянки, оскільки він може укласти договір оренди з іншим орендарем на більш вигідних умовах.

Крім того, у правовому висновку Верховного Суду України , викладеному у Постанові від 25.02.2015 року у цивільній справі № 6- 219цс14, зазначено, що аналіз норм ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» дає підстави для висновку про те, що порушення переважного права орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦК України, матиме місце при укладенні договору оренди:

- із новим орендарем при отриманні письмового повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право;

- у випадку недосягнення згоди щодо плати за новим договором та інших умов договору з іншим наймачем на більш сприятливих умовах та укладення з ним договору на тих самих умовах, які запропоновані попереднім наймачем при реалізації переважного права;

- укладення договору з новим орендарем за умови, що підставою відмови попередньому орендарю у поновленні договору оренди було повідомлення орендодавця про необхідність використовувати обєкт оренди для власних потреб.

Тобто, для того, щоб звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів на підставі ст. 3 ЦК України, позивач повинен навести докази такого порушення, невизнання чи оспорювання. В той же час, позивачем не наведено такого порушеного права, так як на момент подання позову відповідачем не укладено жодного договору оренди відносно своєї земельної ділянки та ОСОБА_1 19.06.2015 року письмово заперечив про поновлення договору оренди із позивачем. Тиким чином суд спростовує твердження позивача щодо обов'язковості суду застосування у даних правовідносин правової позиції Верховного Суду України викладеній у постанові від 25 лютого 2015 рокуу цивільній справі № 6-10 цс 15. Представник ТОВ у данному випадку перекручує названий висновок на свій розсуд що є неприпустимим.

Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом частини другої статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Ст. 319 ЦК України вказує , що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене ст. 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого укладення правочину неможливе.

Положення законодавства щодо переукладення договору оренди земельної частки (паю) передбачають право на укладення договору оренди і не може бути примусом для власника земельної ділянки.

Беручи до уваги все вище зазначене, оцінивши всі докази в сукупності наданими сторонами, виходячи із положення п. 8 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України та розділу ІХ «Перехідні положення» Закону України «Про оренду землі» не можуть бути примусом для власника земельної ділянки і передбачають право, а не обов'язок на переукладення договору оренди, ураховуючи при цьому положення ст. 6, ч. 3 ст. 203, ст.ст. 316, 317, 319, 321, 651 ЦК України щодо свободи договору, укладення його при наявності вільного волевиявлення особи; непорушності права власності та здійснення цього права власником відповідно до закону на власний розсуд, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; необхідності згоди обох сторін при укладенні чи зміні договору. Суд прийшов до висновку, що вимоги позивача щодо визнання Типового договору оренди землі від 07.08.2009 року поновленим та зобовязання відповідача вчинення дій щодо укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі - є безпідставними, а тому у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК ЛТД" до ОСОБА_1 про визнання договору оренди землі поновленим та зобовязання вчинити дії слід відмовити за безпідставністю вимог .

Керуючись ст. 33 Закону України « Про оренду землі», ст. 124 ЗК України, ст.202, 203, 316, 317, 319, 321, 626, 627, 651, 792 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11,60 , 88, 197, 209, 212 - 215, ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК ЛТД" до ОСОБА_1 про визнання договору оренди землі поновленим та зобовязання вчинити дії відмовити за безпідставністю вимог .

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Київської області через Володарський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Г. Л. Моргун