АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/3636/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2326/15Головуючий у 1-й інстанції Рибалка Ю.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів Хіль Л.М., Чічіля В.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Відділу державної виконавчої служби Кременчуцького районного управління юстиції

на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 травня 2015 року

по справі за поданням державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Кременчуцького районного управління юстиції про тимчасове обмеження виїзду за межі України ОСОБА_2,-

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2015 року Головний державний виконавець ВДВС Кременчуцького РУЮ ОСОБА_3 звернулась до суду із вказаним поданням та просила тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України, шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобовязань, покладених на неї рішенням суду, посилаючись на те, що на примусовому виконання у ВДВС Кременчуцького РУЮ перебуває виконавче провадження №409118215 про стягнення з ОСОБА_2 про стягнення аліментів на користь ОСОБА_4

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 травня 2015 року у задоволенні подання - відмовлено.

В апеляційному порядку ухвалу місцевого суду оскаржив ВДВС Кременчуцького РУЮ, просили скасувати її та постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання про тимчасове обмеження виїзду за межі України, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні подання ВДВС Кременчуцького РУЮ, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем не доведено факту ухиляння ОСОБА_2 від виконання зобовязань покладених на неї рішенням суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, що на примусовому виконанні у ВДВС Кременчуцького РУЮ перебуває виконавче провадження № 40918215 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів у розмірі ? частини доходів починаючи з 18 січня 2013 року і до повноліття дитини.

Відповідно до п. 18 ч.3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України або він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Таким чином, законодавство визначає умову за якої особа може бути обмежена у праві на виїзд за межі України, а саме ухилення від виконання зобов'язань, покладених на неї рішенням суду.

Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Державним виконавцем не надано достатніх обґрунтувань та належних доказів ухиляння ОСОБА_2 від виконання судового рішення.

Так, до суду не надано жодних доказів, які б вказували на вручення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження від 25 листопада 2013 року, а також його виклику до державного виконавця.

Відповідно до ч.ч. 2-4 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника.

Розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України.

Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику.

Таким чином, належним доказом наявності заборгованості по аліментам та його розміру є розрахунок державного виконавця, виконаний згідно зі ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження».

Такого розрахунку державним виконавцем до судів першої та апеляційної інстанції надано не було.

Відповідно до ч. 10 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості із сплати аліментів у розмірі, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів.

Виконання цих вимог, які б вказували на наявність заборгованості у ОСОБА_2, не підтверджено.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції постановлено ухвалу із дотриманням норм матеріального та процесуального права, а отже відсутні підстави для скасування або зміни ухвали, які передбачені ст.312 ЦПК України.

Керуючись ст.303, 307 ч.2 п.1, 312 ч.1 п.1, 314 ч.1, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби Кременчуцького районного управління юстиції - відхилити.

Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді Л.М. Хіль

ОСОБА_5

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: