Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 22-ц-778/1905/15 Головуючий у 1 інстанції: Махіборода Н.О.
Суддя-доповідач: Бабак А.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Спас О.В.

Суддів Бабак А.М.

Полякова О.З.

При секретарі: Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2014 року

у справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором про відкриття картрахунку,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором про відкриття картрахунку.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що відповідно до укладеного між сторонами договору № б/н від 23.04.2007 року ОСОБА_4 отримала кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

У порушення ст. 599, 526, 527, 530 ЦК України та умов договору ОСОБА_4 зобов'язання вказаним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 14.05.2014 року має заборгованість 9838, 42 грн., яка складається з наступного: 3498, 39 грн. - заборгованість за кредитом; 5795, 71 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3609, 19 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. (фіксована частина), 444, 68 грн. (процентна складова).

Враховуючи зазначене позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 23.04.2007 року у розмірі 9838, 42 грн. та судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2014 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки судом першої інстанції залишено поза увагою, що ухвалене рішення суду за пред'явленим позовом у 2008 році не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін Договору й не звільняє боржників від відповідальності за невиконання ним грошових зобов'язань та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених умовами Договору. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення яким задовольнити позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 23 квітня 2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір б/н, за яким Банк надав ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 4000,00 гривень, а ОСОБА_4 отримала їх у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», суд першої інстанції виходив з того, що на виконання рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя за 2008 рік про стягнення зОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 4090,26 грн., 29.09.2008 року був виданий виконавчий лист, за яким відкрито виконавче провадження та з пенсії відповідача з 01.06.2009 року по 30.06.2013 року здійснені відрахування на погашення вказаного боргу. Постановою державного виконавця Ленінського ВДВС від 13.11.2014 року виконавче провадження закінчено.

Судова колегія вважає, що висновок суду є вірним. Розглядаючи спір, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 212-214 ЦПК України, повно, всебічно та об'єктивно з'ясував обставини справи на які посилалися сторони, дав належну правову оцінку правовідносинам, які склалися між учасниками процесу та закон, що їх регулює.

При вирішенні спору судом першої інстанції правильно застосовані норми ст. 253,256 ЦК України та правомірно відмовлено у задоволенні позову.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя за 2008 рік про стягнення зОСОБА_4 на користь Банку 4090,26 грн. 29.09.2008 року був виданий виконавчий лист, за яким відкрито виконавче провадження та з пенсії відповідача з 01.06.2009 року по 30.06.2013 року здійснені відрахування на погашення вказаного боргу (а.с. 28). Постановою державного виконавця Ленінського ВДВС від 13.11.2014 року виконавче провадження закінчено (а.с.63).

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В порушення вимог даної статті, позивач не надав належних доказів наявності заборгованості відповідача перед Банком, в тому числі і за тілом кредиту.

Розрахунок заборгованості, наданий позивачем до уточненої позовної заяви (а.с. 55-59) містить зазначення про те, що він складений за договором № SAMDN5153 від 27.04.2007 року, в той час як позов до відповідача ОСОБА_4 пред'явлений про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 23.04.2007 року. Крім того, в даному розрахунку заборгованості не містяться відомості щодо погашення боргу відповідачем ОСОБА_4, здійснені за виконавчим листом № 2-2136 від 29.09.2008 року. Розрахунок ціни позову позивачем не наданий.

Судом першої інстанції встановлено, що інших зобов'язань відповідач перед Банком не має, що не заперечується позивачем.

За таких обставин, судова колегія вважає, що позивач не надав належних та допустимих доказів у розумінні ст. 57-60 ЦПК України на підтвердження своїх позовних вимог щодо наявності заборгованості за кредитним договором б/н від 23.04.2007 року, а в силу ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Натомість, відповідачем надані докази погашення боргу за кредитним договором, що підтверджено постановою державного виконавця Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ про закінчення виконавчого провадження від 13.11.2014 року (а.с. 63).

Таким чином висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову є привальним та обґрунтованим.

Докази та обставини, на які посилається апелянт були предметом дослідження судом першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права. Доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновком суду першої інстанції та їх оцінкою.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.307,308,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: