Номер провадження 2/754/926/15
РІШЕННЯ

Іменем України

17.03.2015 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Клочко І.В.

при секретарі Щедріковій В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Інтер-поліс» до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2, про визнання недійсним договору страхування, -

в с т а н о в и в :

Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «Інтер-Поліс» (далі по тексту ПАТ СК «Інтер-Поліс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору страхування. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 19 червня 2014 року в м. Києві по вул. Н. Хрещатицька сталася ДТП за участю двох автомобілів НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 та «ГАЗ» д/н НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 Відповідно до роздруківки з бази даних ДАІ винним у ДТП вказаний ОСОБА_1 На момент ДТП ОСОБА_1 мав при собі поліс АС №9101587 ПАТ СК «Інтер-Поліс», виданий на транспортний засіб марки «Газ 2705», д.н.з. НОМЕР_3. Однак, згідно з інформацією бази даних МТСБУ та ПАТ СК «Інтер-Поліс» - поліс страхування АС №9101587 в таку базу не внесений, відомостей про чинність вказаного полісу страхування на даний час немає, страховий платіж за даним полісом на рахунок позивача не надходив. На підставі цього, позивач просить визнати недійсним укладений між ПАТ СК «Інтер-Поліс» та ОСОБА_1 договір страхування у вигляді полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/9101587.

В судове засідання представник позивача не з'явився, судом повідомлявся належним чином, що підтверджується зворотнім повідомленням (а.с.41).

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував та посилаючись на ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» пояснив, що наявність інформації щодо полісів в централізованій базі даних МТСБУ залежить від самого страховика: внесе він цю інформацію чи ні. Беззаперечним доказом того, що страховий платіж було сплачено в повному обсязі страховому агенту, є видача останнім страхувальнику поліс №АС/9101587 із печатками Страхової компанії та більше того із зазначенням в такому полісі відомостей про суму страхового платежу та час його сплати.

Третя особа - ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, судом повідомлявся належним чином. Причина його неявки суду не відома.

Вислухавши пояснення представника відповідача та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне.

19.06.2014 року в м. Києві сталася ДТП за участю автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля «ГАЗ 2705» д/н НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_1

Відповідно до відомостей №9402091 про дорожньо-транспортну пригоду, остання сталася внаслідок порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху (а.с.5).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована, що підтверджується полісом АС №9101587 ПАТ СК «Інтер-Поліс» (а.с.34).

Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 18 ЗУ «Про страхування» та ст. 983 ЦК України, факт укладення договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України).

Частиною 2 ст. 207 ЦК України, передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст. 998 ЦК України, договір страхування також визнається судом недійсним, якщо: 1) його укладено після настання страхового випадку; 2) об'єктом договору страхування є майно, яке підлягає конфіскації. Наслідки недійсності договору страхування визначається відповідно до положень про недійсність правочинів, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 26.12.2013 року між ПАТ «Інтер-Поліс» (в особі страхового агента) та відповідачем укладено договір обов'язкового страхування, що підтверджується полісом №АС/9917321. Строк дії вказаного полісу встановлено з 00:00 год 29.12.2013 року до 28.12.2014 року включно. Забезпечений транспортний засіб - автомобіль «ГАЗ 2705», д.н.з. НОМЕР_3. Згідно п. 10 полісу, страховий платіж в розмірі 1166,40 грн сплачений 19:30 год 26.12.2013 року. Вказаний поліс підписано обома сторонами і скріплено печаткою ПАТ «СК «Інтер-Поліс».

Таким чином, страховий поліс «АС/9917321 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів містить усі обов'язкові дані, передбачені вимогами ст. 16 ЗУ «Про страхування».

Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про страхування» страхові агенти діють від імені та за дорученням страховика, виконуючи частину його страхової діяльності, в тому числі й мають право одержувати страхові платежі.

Оскільки, законом не визначено не сплату страхового платежу, як підставу для визнання договору страхування недійсним, а тому невнесення отриманих коштів (страхового платежу) страховим агентом на рахунок страховика не впливає на дійсність договору страхування.

Посилання представника позивача в позовній заяві на виписку з бази даних МТСБУ в якій відсутні відомості про чинність полісу страхування та на інформацію з бази даних ПАТ СК «Інтер-Поліс» про те, що страховий платіж за вказаним полісом не поступив, не можуть бути визнані судом належним і допустимим доказом, оскільки вказані відомості не є правовими підставами для визнання договору страхування недійсним, а є лише технічними питаннями працівників страхових компаній.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ СК «Інтер-Поліс» є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 979, 980, 983, 993 ЦК України, ст. 15, 16, 18 ЗУ «Про страхування», ст. ст. 202, 203, 207, 215, 979, 983, 998 ЦК України, ст. ст. 11, 57, 58, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

В задоволені позовної заяви Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Інтер-поліс» до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2, про визнання недійсним договору страхування - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва через Деснянський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий