Справа № 2-1550/2010
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2010 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Мазун І.А.,

за участю секретаря Чудновської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення часток у спільній сумісній власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

14 липня 2009 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про визначення часток у спільній сумісній власності та визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 19.01.2009 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що згідно свідоцтва про право власності на житло № 8-118 від 09.03.1993р. квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3, його дружині ОСОБА_2 та доньці, тобто позивачці ОСОБА_4 без визначення часток кожного із співвласників. Після смерті ОСОБА_3 позивачка з матірю в установлений законом строк, звернулися до Сьомої Одеської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини за законом, але їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та розяснено, що в свідоцтві про право власності на житло не зазначені частки, які належать кожному з власників на праві спільної сумісної власності.

Позивачка у відкрите судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі, просила суд слухати справу у її відсутності.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, була сповіщена про дату слухання справи належним чином, не заперечувала проти задоволення позову та просила справу слухати у її відсутності про що надала письмову заяву.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та перевіривши обставини справи письмовими доказами, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі по слідуючим обставинам.

Судом встановлено, що відповідно до розпорядження органу приватизації від 09.03.1993р. за № 2318 квартиру АДРЕСА_1 передано ОСОБА_3 у приватну спільну (сумісну або часткову) власність. (а.с.10).

Згідно до свідоцтва про право власності на житло № 8-118, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів 09.03.1993р., квартира АДРЕСА_1 дійсно належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.11)

Відповідно до реєстраційного посвідчення від 15.11.2005р. виданого КП «ОМБТІ та РОН» квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого УЖКГ Одеської міськради 09.03.1993р. за № 8-118. (а.с.14).

Відповідно до ч.1,2 ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно до ч.1,2 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками з домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 04.02.1994р. було зареєстровано шлюб, про що Відділом ЗАГСу Центрального району м.Одеси зроблено актовий запис №39. З вказаного свідоцтва вбачається, що ОСОБА_4 змінила своє прізвище, ставши ОСОБА_1. (а.с.16).

19.01.2009р. ОСОБА_3 помер, про що першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис за № 559 та видане свідоцтво про смерть від 20.01.2009р. (а.с.9). Після його смерті відкрилася спадщина на 1/3 частку вищезазначеної квартири.

Позивачка по справі ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_3) Р.В. є донькою померлого ОСОБА_3, згідно до свідоцтва про народження, виданого 13.03.1973р., та відповідно є спадкоємцем за законом першої черги. (а.с.15).

Відповідачка по справі ОСОБА_2 є дружиною померлого ОСОБА_3, що підтверджується копією її паспорта, в якому зроблена відмітка про те, що вона перебуває у шлюбі із ОСОБА_3 та свідоцтвом про укладення шлюбу, та є спадкоємцем за законом першої черги. (а.с.19-20).

Позивачка звернулася до Сьомої Одеської державної нотаріальної контори м. Одеси з заявою про прийняття спадщини на частку майна, яке належало ОСОБА_3, але їй було відмовлено у звязку з невизначеністю часток в правовстановлюючих документах, що підтверджується відповіддю Сьомої Одеської державної нотаріальної контори за №3379/02-14 від 24.06.2009р., що змусило її звернутися до суду із зазначеним позовом. (а.с.23)

Згідно до листа КП «ОМБТІ та РОН» від 09.12.2009р. за вих. № 11723-06/2989 станом на 08.12.2009р. квартира АДРЕСА_2, зареєстрована за ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло.

Відповідно до фотокопії спадкової справи № 587/2009 року до майна ОСОБА_3, який помер 19.01.2009р. вбачається, що з заявою про прийняття спадщини до частки майна ОСОБА_3 24.06.2009р. звернулася його донька ОСОБА_6, котра проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. 24.06.2009р. надійшла заява від дружини померлого ОСОБА_2, яка відмовилася від прийняття спадщини на користь дочки померлого, тобто позивачки по справі. Даних про наявність інших спадкоємців немає.

Після дослідження матеріалів справи, суд вважає, що пояснення заявника відповідають і не суперечать зібраним по справі доказам.

Згідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права.

Згідно з п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України №20 від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» частка учасників спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, звернення стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Крім того, відповідно до ст.368 ЦК України спільною власністю вважається спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності.

Відповідно до ч.2 ст.370, ч.2 ст.372 ЦК України, у разі виділу (поділу) майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності у надбанні майна була більшою або меншою частки визначаються рівними. Такі ж положення закріплені в п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008р., відповідно до якого у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними.

Таким чином, ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 належить по 1/3 частині квартири АДРЕСА_3, що не заперечувалося сторонами в попередньому судовому засіданні.

Згідно зі ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Після смерті батька позивачка продовжує мешкати в квартирі АДРЕСА_1 і користуватися нею, як своєю власністю у повному обсязі.

Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивачка ОСОБА_1 такої заяви не робила та звернулася до суду з цим позовом намагаючись оформити свої спадкові права. Відповідно, частка в квартирі, що успадковує позивачка після смерті батька складає 1/3, інша 1/3 частка їй належить на праві власності.

Враховуючи зібрані по справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи, а також те, що відповідачка по справі ОСОБА_2 повністю підтримала позовні вимоги ОСОБА_1, суд вважає можливим задовольнити позов в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 16, 370, 372, 1217, 1222, 1258, 1261, 1268-1270 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення часток у спільній сумісній власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визначити, що ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 належить на праві власності по 1/3 частини квартири АДРЕСА_4. Адмірала Луніна в м. Одесі кожному.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_4. Адмірала Луніна в м. Одесі в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 19 січня 2009 року.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк зі дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН