Рішення

Іменем України

Справа 712/12930/14-ц

Провадження № 2/712/165/15

31 березня 2015 року

Соснівський районний суд м.Черкаси в складі:

головуючого-судді Марцішевської О.М.

при секретарі Вдовенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ПАТ "Райффайзен БАНК Аваль" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виділення частки із спільного майна в натурі та звернення стягнення боргу,

в с т а н о в и в

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Соснівського районного суду Черкаси від 23.11.2010 року стягнуто з ОСОБА_3 заборгованість в розмірі 167 998,16 дол. США за кредитним договором № 014/02-2/425-08 від 14.03.2008р. В порядку виконавчого провадження за рахунок заставного майна було частково погашено заборгованість, внаслідок чого заборгованість станом на 15.09.2014р. становить 130 717,26 доларів США, на даний час відсутнє зареєстроване не праві власності боржника майно, на яке може бути звернуте стягнення, однак на праві власності дружини боржника зареєстроване приміщення по АДРЕСА_1, придбане в період шлюбу та яке являється спільним сумісним майном відповідачів, тому на підставі ст.366 ЦК України просять виділити в натурі частку відповідача у нежитловому приміщенні в АДРЕСА_1, належному відповідачці та звернути стягнення боргу відповідача за кредитним договором.

Уточнившись з позовними вимогами, згідно з позовом від 21.11.2014р. позивач просить виділити в натурі частку відповідача у нежитловому приміщенні в АДРЕСА_2, належному ОСОБА_2 та звернути стягнення боргу ОСОБА_3 за кредитним договором.

В судовому засіданні представник позивача Рубан О.Г. позов підтримав та просив задоволити, вказував, що 24.10.2014р. в період спору відповідачка здійснила відчуження приміщення по АДРЕСА_2, з метою уникнення звернення стягнення на нього боргу відповідача.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав, вказував, що спірне нежитлове приміщення не перебуває у власності відповідачів, тому просив суд відмовити у задоволенні позову.

Відповідачка до судового засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що рішенням Соснівського районного суду Черкаси від 23.11.2010 року з ОСОБА_3 стягнуто заборгованість за кредитними договором № 014/02-2/425-08 в розмірі 167 998,16 дол. США., вказана заборгованість частково погашена за рахунок заставного майна та в даний час згідно наданого банком розрахунку заборгованість ОСОБА_3 за тілом кредиту становить 107493,53дол.США за тілом кредиту, 23223,73дол.США за відсотками, всього на суму 130 717,26 дол.США., що еквівалентно на час винесення рішення 3 064 012,57 грн., в даний час здійснюється виконавче провадження по виконанню зазначеного рішення.

Відповідно до ст.366 ЦК України кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом. У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу.

Встановлено, що відповідачі перебувають у шлюбі з 06.08.1983 року та на підставі рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 03.09.08 року за ОСОБА_5 20.10.2008р. було зареєстроване право власності на вбудовано-прибудовані приміщення 1-го поверху по АДРЕСА_2 площею 260,1 кв.м.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 28586076 від 24.10.2014 року право власності на вказані приміщення на даний час є зареєстрованим за ОСОБА_5 на підставі договору дарування від 24.10.2014р.

Відповідно до статті 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому, якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, оскільки приміщення по АДРЕСА_2 не являється на даний час власністю відповідачів по справі, ОСОБА_3, який є боржником ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" за кредитним договором від 14.03.2008р. не являється співвласником даного приміщення, а тому відсутні підстави для виділу частки відповідача в зазначеному приміщенні для звернення стягнення боргу ОСОБА_3

Що стосується посилання представника позивача на навмисне відчуження відповідачами приміщення по АДРЕСА_2, за договором дарування від 24.10.2014р. в період спору суд виходить з наступного.

Вирішуючи спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також з'ясувати наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорювання, виходячи з наявних підстав позову на момент його пред'явлення та правовідносин, що склались між сторонами на момент пред'явлення позову.

На момент укладання договору дарування від 24.10.2014р. зазначеного приміщення провадження у даній справі було відкрито 08.10.2014р. за позовом про виділення частки боржника з примішення за іншою адресою - по АДРЕСА_1, щодо якого за заявою позивача ухвалою суду від 08.10.2014р. були вжиті заходи забезпечення позову. В подальшому позивач уточнив позовні вимоги та на момент заявлення 21.11.2014р. позивачем вимог стосовно приміщення по АДРЕСА_2, зазначене нерухоме майно не являлось власністю відповідачів на підставі договору дарування від 24.10.2014р., що свідчить про відсутність на момент заявлення 21.11.2014р. позовних вимог щодо спірного приміщення підстав для виділу в натурі частки відповідача в зв'язку з відчуженням 24.10.2014р. Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлено законом або якщо він не визнаний судом недійсним

Керуючись ст. ст. 3, 11, 10, 11, 62, 66, 79, 88, 212 - 215 ЦПК України, ст. 334 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ "Райффайзен БАНК Аваль" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виділення частки приміщення по АДРЕСА_2 для звернення стягнення заборгованостіОСОБА_3 за кредитним договором № 014/02-2/425-08 від 14.03.2008р.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції 10 денний строк з дня проголошення рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: