Справа № 567/659/15-ц
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 липня 2015 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Поліщук Т.М.

секретар - Гічиновська Я.В.

з участю заявниці ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Острог цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утримані

встановив :

ОСОБА_1 звернулася із заявою в суд та просить встановити факт її перебування на утримані в нині покійного чоловіка ОСОБА_3 починаючи з 1977 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , мотивуючи свою заяву тим , що встановити даний факт їй необхідно для оформлення пенсії по втраті годувальника.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 заяву підтримали та мотивували тим, що ОСОБА_3 перебував на пенсії за вислугу років з 1977 року, пенсія чоловіка заявниці була основним та постійним джерелом для існування їхньої сім`ї так як заробітна плата заявниці була меншою та не стабільною, а тому вона потребувала матеріальної допомоги..

Представник Головного управління пенсійного фонду України в Рівненської області подав суду заяву з проханням слухати справу в їх відсутності. Будь яких заперечень проти позовних вимог не подавав.

Суд вивчивши матеріали справи, заслухавши заявницю та її представника, свідка рахує, що заява не обґрунтована та не підлягає до задоволення із наступних підстав.

15 серпня 1958 року ОСОБА_4 уклала шлюб із громадянином ОСОБА_3 та їм обом було присвоєно прізвище ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 05.02.1991 року.

Встановити факт перебування заявниці на утримані чоловіка не обхідно в зв`язку із оформленням пенсії по втраті годувальника, так як у відповідності до ст.. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» батьки і чоловік (дружина) померлого мають право на пенсію в разі втрати годувальника ,якщо перебували на його утримані.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 256 ЦПК України може бути встановлено факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, що має значення для одержання свідоцтва про право на спадщину, призначення пенсії чи відшкодування шкоди за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.
Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо, крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.
Право на пенсію у разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (ч. 1 ст. 37 Закону N 1788-XII).
Відповідно до частин 1, 2 ст. 36 зазначеного Закону пенсія у зв`язку із втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності у годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у ч. 2 ст. 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу.
Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.
Непрацездатними членами сім`ї вважаються:
1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону;
2) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один із батьків або брат чи сестра, дід чи баба померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) восьми років.
Суд відповідно до ст. 235 ЦПК повинен дати належну оцінку наданим доказам, згідно з якими встановити факт того, що матеріальна допомога годувальника була для заявника основним джерелом засобів до існування.
Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.
Заявниця на підтвердження своїх вимог зазначає, що її нині покійний чоловік ОСОБА_3 з 1977 року отримував пенсію за вислугу років у відповідності із законодавством про пенсійне забезпечення осіб офіцерського складу, прапорщиків.
Відповідно до наданого суду свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 з 23- ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до довідки Рівненського військового комісаріату від 17.06.2015 року розмір пенсії прапорщика ОСОБА_3 станом на 01.05.1982 року складав 120 рублів, а станом на 01.01.1991 року- 167 рублів 90 копійок.
Разом з тим як вбачається із трудової книжки на ім`я ОСОБА_1 виданої 14.06.1965 року, вона в період з 03.09.85 року по 01.06.1987 року працювала в Острозькій санаторній школі інтернаті. А в період з 20.11.1989 року по30.06.1992 року працювала шеф поваром та поваром санаторної школи інтернату.
Витягу з трудової книжки, за період з 1977 року до 1985 року, заявниця суду не надала, а тому суд не має можливості її дослідити.
Таким чином на момент смерті свого чоловіка ОСОБА_3 -заявниця ОСОБА_1 мала регулярну роботу та регулярні прибутки у вигляді заробітної плати та не перебувала у матеріальній залежності від свого чоловіка.
В той час коли пенсія чоловіка становила 167 рублів 90 копійок то заробітна плата заявниці варіювалася від 130 рублів до 183,06 рублів.
Даний факт підтверджується архівною довідкою виданою Острозькою районною державною адміністрацією Рівненської області №Я-21/04-01 від 18 червня 2015 року.
Свідок ОСОБА_6 будь яких внятних показів не дала та її покази суперечать матеріалам справи.
При таких обставинах суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 мала самостійний стабільний прибуток і ні в якому разі не була залежною від прибутків свого чоловіка , а тому не перебувала на його утримані.
Не зважаючи на те, що заявниця не надала довідку про свій заробіток починаючи з лютого місяця 1991 року (після смерті чоловіка), однак із запису №19-21 в її трудовій книжці видно, що вона продовжувала працювати на тій самій посаді, а відповідно і отримувала заробітну плату. З цих причин вона після смерті чоловіка не зверталася із заявою до суду про встановлення факту перебування на утримані та не отримувала пенсію по втраті годувальника, а вийшла на пенсію по віку.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 234,235,256,257, 258, 15, 30, 61, 209, 212215 ЦПК України , суд

вирішив :

В задоволені заяви ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утримані ОСОБА_3 ,-відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Сторони, які не були присутніми під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скарги не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Острозького районного суду Поліщук Т.М.