АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 686/1058/15-ц
Провадження № 22-ц/792/1254/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Пєнти І.В.,

суддів: Корніюк А.П., Талалай О.І.,

при секретарі: Сацюк Г.О.

за участю: сторін

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1. про розірвання шлюбу. В обгрунтування якого зазначав, що 01.07.2006 року зареєстрував

з відповідачем шлюб. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказував, що подружнє життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів, різні погляди на життя, внаслідок чого виникали постійні сварки. Оскільки сторони проживають понад два роки окремо, спільного господарства не ведуть, подальше збереження сімї є неможливим. Відповідно, позивач просив розірвати шлюб.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 травня 2015 року позов задоволено. Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 01.07.2006 року в міському відділі реєстрації актів цивільного стану Хмельницького МРУЮ, актовий запис №920, розірвано. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. При цьому, посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що суд першої інстанції, всупереч вимогам ст. 112 СК України, не дослідив в повному обсязі причини подання позовної заяви та наслідки, які несу за собою розірвання шлюбу для обох з подружжя та їх малолітньої дитини. Крім того, позивачем не надано до суду доказів, які б свідчили про несумісність характерів та постійні суперечки. Вказує, що її згода на ухвалення рішення суду була наслідком емоційних переживань та не відповідала дійсній волі.

В судовому засіданні відповідач апеляційну скаргу підтримала.

Позивач в судовому засіданні просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у шлюбі, зареєстрованому 01 липня 2006 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №920. Від шлюбу у сторін є дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5-6).

У відповідності до роз'яснень п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11, суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК України). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.

Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи суд вживав заходів щодо примирення подружжя, як це вимагає ст. 111 СК України, надавав двомісячний строк на примирення, проте сторони не виявили бажання до примирення (а.с. 11).

З урахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції правильно виходив з того, що сторони сімейних стосунків не підтримують, з вересня 2013 року спільно не проживають, примирення сторін не можливе, а тому подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та дитини, що має істотне значення. Відповідно шлюб між сторонами підлягає розірванню.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що судом не було надано достатнього часу на здійснення примирення сторін. Оскільки судом першої інстанції надавався двомісячний строк на примирення сторін, а відповідач, в свою чергу, не надала суду достовірних доказів того, що з її боку вживались заходи щодо примирення з чоловіком.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази, відповідно до вимог ст. ст. 57 - 60 ЦПК України.

Крім того, ч .1 ст. 157 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.

Інші доводи апеляційної скарги також не містять посилань на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду І.В. Пєнта

____________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_4 Провадження № 22-ц/792/1254/15

Доповідач Пєнта І.В. Категорія № 49