Справа № 465/4538/13 Головуючий у 1 інстанції: Дзеньдзюра С.М.
Провадження № 22-ц/783/724/15 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Зверхановської Л.Д., Цяцяка Р.П.

при секретарі: Ясиновській Я.М.

з участю: ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_4 на заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 18 червня 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство "Родовід Банк" звернулось в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 10150,35 доларів США та 34344,62 грн., що в еквіваленті на дату розрахунку заборгованості становить 115476,37 грн.

Оскаржуваним заочним рішенням позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_4 солідарно в користь ПАТ "Родовід банк" заборгованість за кредитним договором в розмірі 10150,35 доларів США та 34344,62 грн., що в еквіваленті по курсу НБУ на дату розрахунку складає 115476,37 грн.

Заочне рішення в апеляційному порядку оскаржили ОСОБА_2, ОСОБА_4, вважають, що таке ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Покликаються на те, що суд першої інстанції не зважаючи на те, що відповідачі повідомили про неможливість своєї присутності на судовому засіданні з поважних причин, ухвалив рішення за їх відсутності, чим порушив їх право на захист своїх інтересів. Також апелянти просять врахувати той факт, що в матеріалах справи відсутні будь - які повідомлення та вимоги з відмітками, що сторони особисто отримали повідомлення з вимогою банку про дострокове погашення заборгованості згідно кредитного договору. Банком не представлена вся документація щодо видачі кредиту, в тому числі оплати 10% вартості автомобіля, а також квитанції погашення кредиту відповідачем з 2008 року. З розрахунку заборгованості, наданого банком, є незрозумілим, як і коли нараховувались штрафи, пеня тощо і не можливо встановити яку саме суму заборгованості просить стягнути позивач. З наведених підстав просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити за безпідставністю.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення представників ПАТ «Родовід Банк» Панчука С.Б., Дудки Т.Б. щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Родовід Банк», суд першої інстанції виходив з того, що у ОСОБА_2 у зв»язку з невиконанням зобов»язань за кредитним договором по сплаті основного боргу та відсотків за користування кредитними коштами, наслідками якого було нарахування пені та трьох відсотків річних, склалася заборгованість, яка підлягає солідарному стягненню з ОСОБА_2 та ОСОБА_4, яка є поручителем за кредитним договором.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів законодавства, а аза відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов»язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов»язання боржником. У разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Судом встановлено, що 19 червня 2008 року між ПАТ «Родовід Банк» та відповідачем ОСОБА_2, було укладено кредитний договір №41.1/АК -00016.08.2, за умовами якого банк зобов'язався відкрити позичальнику не відновлювальну кредитну лінію на загальну уму 25659.00 дол. США терміном до 19 червня 2015 року, включно, на купівлю автомобіля та сплату страхових платежів, зі сплатою 7.70 процентів річних, щомісячна плата за обслуговування кредиту встановлена у розмірі 0,3000% від суми виданого кредиту.

До моменту укладення договору в письмовій формі ОСОБА_2 був повідомлений про всі умови кредитування, передбачені п.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», отримав один оригінальний примірник кредитного договору, про що ним власноручно написано у примірнику кредитного договору.

На забезпечення виконання позичальником зобов»язань за кредитним договором, 19 червня 2008 року, між ПАТ «Родовід Банк» та відповідачкою, ОСОБА_4, було укладено договір поруки, відповідно до п.1.1. якого поручитель зобов»язався солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов»язань ОСОБА_2, за кредитним договором №41.1/АК -00016.08.2 від 19.06.20008 року.

Перерахунок ПАТ «Родовід Банк» коштів за кредитним договором ні ОСОБА_4, ні ОСОБА_2, ні його представником, не заперечувався, в матеріалах справи наявні квитанції про перерахунок кредитних коштів, що свідчить про виконання банком обов»язку по наданню позичальнику кредитних коштів.

Відповідно до п. 3.1 кредитного договору позичальник зобов»язався погашати заборгованість за кредитом кожного місяця, частково погашати заборгованість за кредитом у сумі 305.46 дол. США та нарахованими процентами шляхом внесення готівки чи перерахування зі свого поточного рахунку. Пунктом 3.1.4 кредитного договору передбачено обов»язок позичальника щомісяця сплачувати Банку плату за обслуговування кредиту згідно з п.1.5.1 кредитного договору, яким передбачена така плата у розмірі 0,3000% від суми виданого кредиту, і як вбачається з додатку до кредитного договору, який є невід»ємною частиною кредитного договору, в детальному розписі сукупної вартості кредиту зазначено, що така плата становить 76.98 дол. США в місяць.

Як вбачається із наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості по кредиту, станом на 25 квітня 2013 року заборгованість відповідача ОСОБА_2 за кредитним договором №41.1/АК -00016.08.2 від 19.06.2008 року становить 10150.35 дол. США, що в еквіваленті на час нарахування становить 81131.75 грн., заборгованість по щомісячній платі за обслуговування кредиту становить 3691.80 грн.

Таким чином судом першої інстанції встановлено, що позичальник ОСОБА_2 порушив умови кредитного договору, зокрема, не здійснював своєчасного погашення основного боргу та відсотків за користування кредитними коштами в установлені кредитним договором строки, а відтак він разом з поручителем з врахуванням положень вищезазначених договорів кредиту та поруки несуть солідарну відповідальність за невиконання зобов»язань за кредитним договором.

Пунктом 3.6 кредитного договору передбачена відповідальність за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів, згідно з яким позичальник зобов»язаний сплачувати банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 1.6% від суми простроченої заборгованості.

З наданого ПАТ «Родовід Банк» розрахунку заборгованості вбачається, що загальна сума нарахованої пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості становить 32308.38 грн.( з яких сплачено 1795.14 грн.), що складається з суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, суми пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту, суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості по щомісячній платі за обслуговування кредиту.

Як вбачається з наданого ПАТ «Родовід Банк» розрахунку заборгованості по пені, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом становить 2743.25 дол. США, що еквівалентно 21926.79 грн., сума пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту становить 583.44 дол. США, що еквівалентно 4663.44 грн., а всього 26590.23 грн., з яких було сплачено 1795.14 грн., а відтак сума пені становить 24795.08 грн.

Колегія суддів не погоджується з нарахуванням ПАТ «Родовід Банк» суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості по щомісячній платі за обслуговування кредиту, оскільки умовами кредитного договору нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості по щомісячній платі за обслуговування кредиту, не передбачене, а відтак сума нарахованої пені, зазначеної у розрахунку, підлягає зменшенню на 5718.16 грн., і становить 24795.08 грн. (30513.24 грн. - 5718.16 грн.)

А відтак, загальна сума заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором по пені та трьох відсотках річних становить 24934.66 грн.

Представник апелянта в суді апеляційної інстанції визнав те, що у ОСОБА_2 існує заборгованість по сплаті кредитних коштів, разом з тим заперечив наявність заборгованості у розмірі, про який зазначив ПАТ «Родовід Банк» у наданому ним розрахунку, вважає, що розмір заборгованості є значно меншим.

На думку апелянта розмір заборгованості за кредитним договором має бути зменшеним на суму, яка на його думку безпідставно нарахована, а саме, щомісячна плата за обслуговування кредиту відповідно до п.1.5.1,3.1.4 кредитного договору, що становить 76.98 дол. США щомісячно, а також одноразова плата за віддачу готівкою суми кредиту, що становить 769.77 дол. США.

Вважаючи такі умови кредитного договору несправедливими, на думку апелянта сплачені ним кошти по щомісячній платі за обслуговування кредиту та одноразова плата за видачу готівкою суми кредиту у розмірі 769.77 дол. США, підлягають зарахуванню в рахунок оплати основного боргу та відсотків за кредитним договором, і розмір заборгованості слід зменшити на зазначену суму.

Такі доводи апелянта колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки кредитний договір під час розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_2, ОСОБА_4 не оспорювався, недійсним в цілому чи окремих його умов в судовому порядку не визнавався, умови договору несправедливими не визнавалися, такі вимоги відповідачами під час розгляду справи судом першої інстанції взагалі не заявлялися, про це апелянти не зазначали в доводах апеляційної скарги.

Заперечуючи в суді апеляційної інстанції щодо нарахування ПАТ «Родовід Банк» щомісячної плати за обслуговування кредиту в сумі 76.98 дол. США, про що апелянтами не зазначалося в апеляційній скарзі, ні ОСОБА_2, ні його представник не надали доказів на підтвердження визнання недійсним п. п. 1.5.1., 3.1.4 кредитного договору, визнання цієї умови договору несправедливою. Такі вимоги відповідачами в суді першої інстанції не заявлялися і з цих підстав рішення суду першої інстанції ними не оскаржувалося.

Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

Статтями 58, 59 ЦПК України передбачено, що докази мають бути належними та допустимими. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Рішення суду першої інстанції ухвалене на підставі тих доказів, що були надані сторонами.

Оскільки відповідачі в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не заявляли клопотання про застосування строку позовної давності, наслідки спливу позовної давності, передбачені ч. 4 ст. 267 ЦК України з врахуванням положень ч.3 ст. 267 ЦК України не можуть бути застосовані. Наслідки спливу строку позовної давності не можуть бути застосовані і з тих підстав, що такі наслідки можуть бути застосовані у випадку підставності позовних вимог, а ОСОБА_4, ОСОБА_2 його представник ОСОБА_3 вважають позовні вимоги ПАТ «Родовід Банк» безпідставними і просять відмовити у задоволенні позову за безпідставністю позовних вимог. А відтак безпідставними є доводи апелянтів щодо застосування наслідків спливу позовної давності щодо стягнення коштів з поручителя.

Інші доводи апеляційної скарги доводи апеляційної скарги є необгрунтованими та не спростовують висновки суду першої інстанції про підставність позову ПАТ «Родовід Банк».

Однак з врахуванням того, що нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості по щомісячній платі за обслуговування кредиту умовами кредитного договору не передбачене, розмір нарахованої заборгованості по пені, трьох відсотків річних підлягає зменшенню з 34344 грн. 62 коп. до 24934.66 грн., а розмір всієї суми заборгованості за кредитним договором, розрахованої з еквіваленті по курсу НБУ на дату розрахунку, зі 115476 грн. 37 коп. до 109758 грн. 21 коп. В решті рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. 303, п.3 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 18 червня 2014 року -в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором від 19 червня 2008 року змінити, зменшивши розмір нарахованої заборгованості по пені, трьох відсотків річних з 34344 грн. 62 коп. до 24934.66 грн., а розмір всієї суми заборгованості за кредитним договором, розрахованої з еквіваленті по курсу НБУ на дату розрахунку зі 115476 грн. 37 коп. до 109758 грн. 21 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням апеляційного суду законної сили.

Головуюча: Шеремета Н.О.

Судді: Зверхановська Л.Д.

Цяцяк Р.П.