Справа № 130/82/2015
Провадження № 2/127/2093/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

24.03.2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Сичук М. М.,

при секретарі Гороховій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики та моральної шкоди.

Позов мотивований тим, що 06.03.2003 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики, згідно з яким відповідач отримав у позивача грошові кошти в позику в сумі 5820,00 доларів США.

В підтвердження обставини укладення договору позики та отримання коштів відповідачем була складена письмова розписка від 06.03.2003 року, відповідно до якої грошові кошти повертаються за вимогою позивача.

Відповідна вимога була направлена на адресу відповідача 14.10.2014 року, яку остання отримала 19.11.2014 року.

Однак відповідач зобов'язання по сплаті суми позики не виконав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Враховуючи наведене вище, з урахуванням збільшення позовних вимог, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість, яка станом на 23.02.2015 року становить 512767,30 грн., з яких: 164997,00 грн. - сума боргу за позикою, 347770,30 грн. - заборгованість по сплаті процентів.

Крім того, протиправними діями з боку відповідача позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що позивач зазнав душевних страждань від того, що не має гідних умов життя. Незаконні дії відповідача щодо неповернення грошових коштів, принижують честь, гідність та звичайний уклад життя позивача. В його родині почастішали сварки. Позивач був змушений звернутись за допомогою до юристів в зв'язку з вивченням нормативно-правових актів, складанням відповідних документів, витрачанням коштів, поїздками до суду, банку, пошти, зібранням документів необхідних для захисту його права в суді. Спричинену моральну шкоду позивач оцінює в 15000,00 грн.

З підстав, зазначених вище, позивач звернувся до суду із даною позовною заявою.

В судовому засіданні позивач та його представник вимоги позову підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, не заперечували щодо ухвалення заочного рішення.

Відповідач до судового засідання не з'явилась з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином (оголошення в газеті «Вінниччина» від 13.03.2015 року). В зв'язку з цим суд, оскільки наявних у справі доказів достатньо для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач не заперечує, відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.03.2003 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір позики в усній формі, у відповідності до умов якого позивачем було надано відповідачу грошову суму в розмірі 5820,00 доларів США. На підтвердження укладення зазначеного вище договору позики ОСОБА_3 було надано позивачу письмову розписку від 06.03.2003 року, відповідно до якої грошові кошти повертаються за вимогою позивача (а.с. 17).

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною 1 статті 218 ЦК України встановлено, що недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної ним у своїй постанові від 18.09.2013 року у справі № 6-63цс13, розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

14.10.2014 року позивач направив відповідачу вимогу про сплату боргу за договором позики від 06.03.2003 року, яку відповідач отримала 19.11.2014 року (а.с. 18, 19).

Однак відповідач зобов'язання по сплаті суми позики не виконала.

Згідно з чч. 1, 2 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, загальна сума процентів за період з 07.03.2003 року по 23.02.2015 року становить 12267,03 доларів США, що еквівалентно, згідно з офіційним курсом НБУ станом на 23.02.2015 року 347770,30 грн., що підтверджується відповідним розрахунком.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи наведене вище, позивач, як позикодавець, має право вимагати повернення боргу. Відповідач, як позичальник, в порушення взятих на себе зобов'язань, позику в розмірі 5820,00 доларів США, що еквівалентно станом на 23.02.2015 року 164997,00 грн., та проценти в розмірі 347770,30 грн. не повертає, тому зазначена сума підлягає стягненню на користь позивача.

Згідно діючого законодавства особа несе відповідальність за заподіяну моральну шкоду у випадках, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або у випадках, передбачених нормами законодавства, які встановлюють відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

Наслідки порушення договору позичальником встановлені ст.ст. 625 та 1050 ЦК України, які не передбачають відшкодування моральної шкоди. Не передбачає таких наслідків порушення договору позичальником і укладений між сторонами договір позики.

Оскільки встановлено, що між сторонами виник спір з приводу невиконання договірних зобов'язань, а договором позики не було передбачено відшкодування моральної шкоди то в частині задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 3654,00 грн. судового збору та 4500,00 грн. витрат на правову допомогу, що підтверджується наданими письмовими доказами.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 169, 212, 213, 214, 215, 225, 226 ЦПК України, ст. ст. 611, 612, 625, 1046-1049 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 06.03.2003 року, яка станом на 23.02.2015 року становить 512767 (п'ятсот дванадцять тисяч сімсот шістдесят сім) гривень 30 копійок, з яких: 164997 гривень 00 копійок - сума боргу за позикою, 347770 гривень 30 копійок - заборгованість по сплаті процентів.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 3654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) гривень 00 копійок та витрати на правову допомогу в розмірі 4500 (чотири тисячі п'ятсот) гривень 00 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня проголошення, а відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду може бути подана заява про його перегляд.

Суддя