Справа № 2-518/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2010 року Малиновський районний суд м. Одеси в складі

головуючого судді Целуха А.П.,

при секретарі судового засідання Корнієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданою ДТП, посилаючись на те, що внаслідок винних дій відповідача ОСОБА_2 17 вересня 2007 року відбулося ДТП. Наслідком цього ДТП стало пошкодження автомобіля позивача, відповідно їй була завдана матеріальна шкода в сумі 10 036 грн. 38 коп., яку вона просила стягнути з відповідача. Крім того, позивачка просила стягнути з відповідача завдану моральну шкоду у сумі 15 000 гривень.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, на обґрунтування яких посилався на обставини, викладені у позовній заяві, та просив задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач та його представник заперечували щодо задоволення поданого позову, посилаючись на те, що в скоєнні дорожньо - транспортної пригоди та пошкодженні належного позивачеві автомобіля мала місце обоюдна вина його та водія ОСОБА_3, який керував автомобілем „Тайота, державний номер НОМЕР_1, вина якого встановлена постановою Малиновського районного суду м.Одеси від 10.10.2007 року, крім того вартість ремонту пошкодженого автомобіля позивачем значно завищена, оскільки відповідно до висновку автотоваровідчої експертизи щодо вартості заподіяної позивачеві пошкодженням автомобіля „Тайота, державний номер НОМЕР_1 матеріальна шкода завдана власнику транспортного засобу складає 6 594 грн. 77 коп. Відповідно відповідальності від загальною суми заподіяних збитків відповідач визнав частково.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку представника позивача, суд вважає, що в матеріалах справи достатньо доказів щодо визначення та оцінки правовідносин сторін, позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як встановлено у судовому засіданні 17 вересня 2007 року відповідач ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Мерседес», держаний номер 824 24 ОК, на перехресті вул.Дальницьке шосе Моторна в м.Одесі, при здійснені лівого повороту в зоні дії д.з.4.2. „Рух праворуч, допустив зіткнення з автомобілем марки „Тайота, державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3

Постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси Передерко Д.П. по адміністративній справі № 3 31782-а/07 від 10 жовтня 2007 року ОСОБА_2 був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України та притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмір 68 грн.

Постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси Передерко Д.П. по адміністративній справі № 3 31782-б/07 від 10 жовтня 2007 року ОСОБА_3 був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України та притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмір 68 грн. Зазначена постанова в встановленому порядку відповідачем не оскаржувалась.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, ДТП, що відбулось 17 вересня 2007 року є наслідком винних дій ОСОБА_2 та ОСОБА_3, вина яких встановлена в межах адміністративного провадження № 331782 (а), (б)/07, та підтверджується зібраними по справі № 331782 (а), (б)/07 доказами, фактично встановленими обставинами справи.

Внаслідок ДТП автомобіль позивачки отримав механічні пошкодження, при цьому сума матеріальної шкоди завданої внаслідок аварійного пошкодження автомобіля склала, за висновком ПП „ОСОБА_4В., який має свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів МФ № 3509 від 02.04.2005 року 6 594, 77 грн., при цьому, вартість відновлювального ремонту складає 9 536, 38 грн.

Відповідно до п. 2.6, п. 2.7. Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року, під вартістю відновлювального ремонту ДТЗ - розуміються грошові витрати, які необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого ДТЗ, а під вартістю матеріального збитку - з технічної точки зору розуміється вартісне значення реальних витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування ДТЗ з урахуванням фізичного зносу.

Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частина 2 цієї статті визначає, що під збитками розуміється, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Оскільки мало місце взаємодія джерел підвищеної небезпеки, то згідно зі ч.3 ст. 1188 ЦК України шкода, за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Таким чином, встановлені судом обставини та зібрані по справі докази дозволяють задовольнити позов в частині покладання на відповідача його частку відповідальності від загальної суми заподіяних збитків, у розмірі 3 297 грн. 39 коп.

Разом з тим, оцінюючи вимоги про відшкодування моральної шкоди та задовольняючи їх частково суд виходе з наступного. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно зі ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Оскільки винність відповідача знайшла своє підтвердження в ході провадження по справі, вимоги про відшкодування моральної шкоди позивача підлягають частковому задоволенню. При цьому суд враховує конкретні обставини справи, а також вимоги ст. 23 ЦК України, зокрема, те, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості, а також те, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування, тому суд вважає, що завдана моральна шкода підлягає компенсації грошима в розмірі 2 000 грн. позивачу. При цьому судом враховано, що ДТП, яке призвело до пошкодження автомобіля позивача, порушило звичайні життєві її стосунки. Так, через відмову вирішити питання про відшкодування шкоди з відповідачем позасудовою процедурою, позивачка була позбавлена певний час можливості його використовувати, змушена була звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди. Відповідно до ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Таким чином встановлені судом обставини та зібрані по справі докази дозволяють задовольнити позов в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 16, 20, 23, 1166, 1188 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_5 Костянтинівни до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію завданої матеріальної шкоди в розмірі 3 297, 39 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди в розмірі 2 000 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк зо дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

ГОЛОВУЮЧИЙ А.П. ЦЕЛУХ