22-ц/775/693/2015(м)
Головуючий в 1 інстанції Турченко О.В.
Доповідач: Зайцева С.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„16 липня 2015 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

Головуючого: Зайцевої С.А.

Суддів: Лоленко А.В., Пономарьової О.М.

При секретарі: Костенко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 25 травня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Маріупольської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи житлово-комунальне підприємство « Жилкомплекс», орган опіки та піклування Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради про визнання права користування житлом ,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом до відповідачів, посилаючись на те, що з листопада 2013 року вона постійно мешкала разом з тіткою ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_1 по день її смерті 20 грудня 2014 року. За життя з тіткою вони разом вели господарство, сплачували комунальні послуги, але зареєструватися у квартирі позивачка не встигла, оскільки тітка була інвалідом 3-ї групи та часто хворіла. Після смерті тітки позивачка продовжує мешкати у спірній квартирі. Просила визнати за нею право користування вказаною квартирою.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 25 травня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Маріупольської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3 , треті особи ЖКП « Жилкомплекс», орган опіки та піклування Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради про визнання права користування житлом відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове,яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на неповне з*ясування судом обставин, що мають суттєве значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права.В обґрунтування доводів зазначає,що суд першої інстанції не надав оцінки наданим доказам,актам та поясненням свідків,які підтверджують факт ії спільного мешкання з ОСОБА_4 та ведення спільного господарства. Також,суд не прийняв до уваги,що вона знята з реєстраційного обліку з 06 січня 2015 року з адреси своїх батьків м. Маріуполь вулиця Подгорна будинок 5. Суд не прийняв до уваги визнання позовних вимог відповідачами ОСОБА_2.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 підтримали доводи апеляційної скарги .

У судовому засіданні апеляційного суду представник виконавчого комітету Маріупольської міської ради,що діє за довіреністю ОСОБА_6 просив апеляційну скаргу відхилити.

У судове засідання апеляційного суду відповідачі ОСОБА_2,ОСОБА_3,які діють також в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_1 не з*явилися,належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи,надали суду заяву про обґрунтованість апеляційної скарги ОСОБА_1 та про можливість розгляду справи у їхню відсутність (а.с. 177-178,182-183).

Представники третіх осіб ЖКП « Жилкомплекс», органу опіки та піклування Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради у судове засідання апеляційного суду не з*явилися,належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи шляхом отримання 26 червня 2015 року телефонограм зареєстрованих в журналі телефонограм № 4 за №№ 376,377 (а. с.167,169,170-171),судових повісток,про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.173,174). Від Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради надійшло клопотання про можливість розгляду справи без участі представника (а.с.175).

Відповідно ч.2.ст.305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи , не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю доповідача,пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч.1.ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,якщо визнає,що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На думку апеляційного суду оскаржуване судове рішення відповідає вимогам процесуального і матеріального закону,тому підстав для його скасування немає.

Судом першої інстанції встановлено,що наймача квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_8 знято з реєстрації у зв*язку із смертю 20 грудня 2014 року, актовий запис № 2478 .

Спірне житлове приміщення ,загальною площею 28,52 кв.м. відноситься до державного житлового фонду .

Відповідно до лицевого рахунку у квартирі АДРЕСА_3 з 15 квітня 2008 року зареєстровані відповідачі ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2 (двоюрідна сестра ОСОБА_4І.) , малолітня дитина ОСОБА_7 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 (син двоюрідної сестри) та з 25 квітня 2008 року як чоловік двоюрідної сестри ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до копій свідоцтв про народження, одруження та укладення шлюбу позивачка ОСОБА_1 є племінницею померлої ОСОБА_4

З 17 березня 2001 року по 06 січня 2015 року ОСОБА_1 була зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_4.

Як вбачається з матеріалів справи на підтвердження свого проживання у спірній квартирі позивачкою надані копії квитанцій про сплату комунальних послуг, акт ЖКП » Жилкомплекс» від 28 січня 2015 року та акт соціального інспектування від 31 березня 2015 року .

Ухвалюючи рішення про відмову в позові ,суд першої інстанції виходив з того, що на час смерті ОСОБА_4 позивачка зберігала за собою право користування в іншому жилому приміщенні приватного житлового фонду,вселилася до спірної квартири з порушенням встановленого ст.65 ЖК України порядку,без згоди членів сім*ї наймача,тому дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання за позивачкою права користування спірною квартирою .

Відповідно до ч. 1 ст. 65 ЖК Української РСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб.

Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ч. 2 ст. 65 ЖК Української РСР).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 9 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

За змістом ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що позивачка вселилася у спірну квартиру як член сім'ї наймача та була зареєстрована у вказаній квартирі. На вселення письмової згоди на це всіх членів сім*ї наймача позивачці не надавалося. Позивачка не довела суду,що спірне приміщення було її постійним місцем проживання,оскільки з матеріалів справи вбачається,що позивачка має свою сім*ю, з 11 листопада 2010 року і по теперішній час знаходиться у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9

Зберігаючи право на постійне місце проживання у будинку батьків позивачка за час життя наймача спірної квартири або сам наймач до житлово-експлуатаційних організацій з намірами оформити факт проживання у спірній квартирі не зверталися ,письмової згоди на це наймач не давав. Матеріали справи таких відомостей не містять.

Доводи апеляційної скарги про втрату права користування жилим приміщенням у будинку батьків не є слушними,оскільки з матеріалів справи вбачається зняття позивачки 06 січня 2015 року з реєстрації з адреси м.Маріуполь вулиці Подгорна будинок 5 перед зверненням до суду з вищевказаним 15 січня 2015 року.

Акти ЖКП »Жилкомплекс» від 28 січня 2015 року , обстеження матеріально-побутових умов від 27 лютого 2015 року,пояснення допитаних свідків не свідчать про постійне проживання позивачки в спірній квартирі. Доводи апеляційної скарги у вказаній частині спростовуються наданими доказами.

Доказів ведення з наймачем спільного господарства позивачкою ані суду першої інстанції,ані апеляційному суду не надано. Підпис позивачки у квитанціях про сплату за комунальні послуги за чотирьох зареєстрованих у спірній квартирі осіб за період листопад 2013 року - грудень 2014 року не свідчить про витрати позивачки або спільні з наймачем витрати. У судовому засіданні апеляційного суду позивачка пояснювала,що офіційно не була працевлаштована,працювала по найму. Пояснень щодо спільного з наймачем доходу,спільних витрат у судовому засіданні не надала.

Відповідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову .

Визнання позову відповідачами ОСОБА_2 не є безспірною підставою для задоволення позову. Доводи апеляційної скарги у вказаній частині неспроможні.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність законних підстав для визнання за позивачкою права користування квартирою.

В рішенні суду першої інстанції повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального й процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається позивачка в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції , при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду,тому апеляційний суд вважає,що апеляційну скаргу слід відхилити як безпідставну ,рішення суду як таке,що відповідає вимогам закону, залишити без змін .

Керуючись ст.ст. 307,308,313,315 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили цією ухвалою.

Судді: