Справа № 464/4869/15-ц
пр.№ 2/464/1428/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.07.2015 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Чорної С.З.

при секретарі Дзюба І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зменшити розмір аліментів, встановлених рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 25.05.2013р. та стягувати з нього аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 400 грн. щомісячно. В обгрунтування позову покликається на те, що рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 23.05.2013р. вирішено стягувати з нього аліменти на користь відповідачки ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_1-І.В., ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Стверджує, що на даний час його трудова книжка знаходиться на ТзОВ «Караван-Україна», де він виконує обовязки директора, однак, оскільки підприємство перебуває в процесі ліквідації, заробітна плата йому не нараховується та не виплачується; жодною іншою підприємницькою діяльністю він не займатися. Крім того, на його утриманні є неповнолітній син від першого шлюбу - ОСОБА_4, 17.10.2002р.н., що не було враховано судом при визначенні розміру аліментів, а тому просить зменшити розмір аліментів, визначений рішенням суду до 400 грн. щомісячно.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, дав пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просить таку задоволити.

Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що обставини на які посилається позивач у позовній заяві, були враховані судом при ухваленні рішення про стягнення аліментів та визначення їх розміру, а тому просить відмовити в задоволенні даного позову.

Заслухавши пояснення сторін, оглянувши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, вказаний обовязок утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них обох.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач являється батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, а відтак, зобовязаний утримувати її до досягнення нею повноліття.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 23.05.2013 року вирішено стягувати з позивача в користь відповідачки аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 гривень щомісячно, починаючи з 01.04.2013р. до досягнення дитиною повноліття.

За змістом ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них.

Як вбачається із змісту позову обставинами, що є підставою для зімни розміру аліментів, позивач вважає ліквідацію підприємства на якому він працевлаштований та наявність на утриманні у нього неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Однак, на час ухвалення рішення Сихівського районного суду м.Львова від 23.05.2013р. обставина щодо обовязку утримання неповнолітнього сина вже існувала.

Крім того, як вбачається із вищезазначеного рішення, при його ухваленні, судом було враховано розмір заробітку позивача, який згідно довідки №5796 від 16.05.2013р. у 2012р. становив 13 640 грн., що в середньому в місяць становило 1 136 грн. 60 коп. (13640/12). Будь-які відомості про зміну розміру заробітної плати позивача, як і дані про можливу ліквідацію ТзОВ «Караван-Україна», де останній працює не лише на посаді директора, але й являється його засновником, в матеріалах справи відсутні та позивачем документально не підтверджені, що позбавляє суд можливості зробити висновок про кардинальну зміну його матеріального стану.

Водночас, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1, знаючи про наявність у нього іншої дитини та доходу у відповідному розмірі, визнавав позов про стягнення аліментів саме в розмірі 1000 грн.

Зі змісту ст.10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст.60 ЦПК України на сторін покладено обовязок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях, тобто твердженнях, які самі по собі потребують доведення.

Однак, всупереч зазначеним нормам законодавства позивачем не надано суду належних та достовірних доказів в підтвердження обставин щодо зміни його матеріального та сімейного стану.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що обставини, які б свідчили про вагомість підстав для зменшення розміру аліментів достатніми доказами не підтверджені, а відтак підстави для задоволення позову відсутні.

На підставі ст.180, 192 Сімейного кодексу України та керуючись ст.1, 10, 60, 209, 212-213 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

в задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 10 днів після його проголошення.

Головуючий: