Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 335/2183/15-ц Головуючий у 1-й інстанції: Апаллонова Ю.В.
Провадження № 22-ц/778/3790/15 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

Суддів: Трофимової Д.А.

ОСОБА_2

При секретарі: Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра», третя особа - Запорізький державний медичний університет, про зобовязання виконати платіж, стягнення пені та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що 15.08.2011 року між нею та Запорізьким державним медичним університетом укладено Договір № 9155 про навчання, відповідно до якого 3 особа взяла на себе зобов'язання надати освітні послуги, а саме, здійснити навчання позивача за спеціальністю лікувальна справа за її рахунок. Згідно з п. 4.3., п. 4.5. Договору № 9155 від 15.08.2011 року позивач повинна вносити оплату за навчання безготівково на розрахунковий рахунок Університету кожного семестру. Оплата за навчання за весняний семестр здійснюється до 01 лютого відповідного поточного навчального року.

27 січня 2015 року на виконання умов Договору № 9155 від 15.08.2011 року позивач звернулася до каси Відділення № НОМЕР_1 Комерційний Банк Надра, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 27, та скористалась послугами відповідача щодо перерахування коштів у сумі 8 750 грн. на користь 3 особи як оплату за навчання.

Касиром відповідача були прийняті від позивача готівкові грошові кошти у сумі 8 750 грн., які призначались для сплати вартості навчання, а також готівкові кошти у розмірі 43,75 грн. за сплату комісії за переказ банком платежу.

Приблизно через місяць після викладених обставин позивача викликали до деканату Університету та повідомили, що вона не сплатила за навчання. Після з'ясування обставин виявилось, що відповідач, через касу якого позивач здійснювала оплату, не перерахував грошові кошти на розрахунковий рахунок 3 особи.

24.02.2015 року позивач звернулася до відповідача із заявою про повернення суми у розмірі 8 750 грн., але станом на сьогодні їй не надано жодного роз'яснення з боку відповідача та гроші не повернуті.

Зазначаючи про те, що відповідач взяв на себе зобов'язання щодо переказу грошових коштів на користь 3 особи, але не виконав свій обов'язок, тобто надаючи послуги проведення розрахункових операцій допустив недолік у вигляді невиконання грошового переказу і порушення строків для його виконання, крім обов'язку виконати послугу з переказу коштів Банк повинен сплатити пеню.

Як вбачається з офіційного сайту ПАТ КБ Надра, Постановою Правління НБУ № 83 від 05.02.2015 року відповідача визнано неплатоспроможнім та введено тимчасову адміністрацію з 06.02.2015 року.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню пеня за період з 28.01.2015 року по 04.02.201 року у розмірі 70 грн. = (8 750 грн. х 0,1 х 8): 100.

Крім того, ОСОБА_4 зазначала, що з вини відповідача їй завдано моральну шкоду, яка полягає в переживаннях та побоюваннях, що вона може бути відрахована з університету за несвоєчасну сплату за навчання. Сума у розмірі 8 750 грн. є значною сумою для позивача та її родини, яку на теперішній час вона повинна сплатити за навчання. Не проведення та фактичне привласнення грошей, які були внесені позивачем за навчання, примушує її та її родину принижуватись, просячи у близьких та друзів позичити гроші. Змінився звичайний склад життя позивача. Також, ситуація, що склалась з вини ОСОБА_5 примушує позивача витрачати багато часу та душевних сил на поновлення її порушеного права, що може негативно відобразитись на навчанні, адже замість того, щоб зосередитись на ньому на передодні сесії, вона вимушена відволікатись, звертаючись до відповідача, до суду, до міліції тощо. ОСОБА_4 постійно знаходиться у пригніченому стресовому стані, що відображається на її родині, друзях, одногрупниках, викладачах у вигляді псування стосунків. Спричинену відповідачем моральну шкоду позивач оцінює у 2 000 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила суд зобов'язати ПАТ КБ «Надра» виконати в натурі обов'язок по перерахуванню суми 8 750 грн. на рахунок отримувача Запорізький державний медичний університет відповідно до квитанції у строк не пізніше наступного робочого дня з моменту набрання законної сили рішенням суду, стягнути з ПАТ КБ «Надра» на користь ОСОБА_4 пеню за період з 28.01.2015 року по 04.02.2015 року у розмірі 70 грн. та моральну шкоду в сумі 2 000 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 квітня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія перевіряє зазначене рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що суд вірно вирішив питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, суті правовідносин, що випливають із встановлених обставин, правильно застосував правові норми до цих правовідносин. З дотриманням вимог ст.ст. 212-215 ЦПК України суд належно оцінив надані сторонами докази, виконав вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно із законом.

Так, відповідно до п. 8 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, яка затверджена Постановою Правління Національного банку України від 01.06.2011 року за № 174, банк під час здійснення касових операцій має забезпечувати, зокрема, своєчасне повне оприбутковування готівкою національної та іноземної валюти, що надійшла до каси банку, та її зарахування на зазначені клієнтом рахунки згідно з вимогами нормативно-правових актів.

Статтею 8 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні передбачено, що банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, яке міститься в документі на переказ готівки протягом операційного часу в день надходження цього документа до банку. За порушення строків встановлених пунктами 8.1 та 8.2 цієї статті, банк, що обслуговує платника, несе відповідальність передбачену цим Законом.

Як зазначено у ст. 16 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні для документів на переказ відносяться розрахункові документи, документи на переказ готівки, міжбанківські розрахункові документи, клірингові вимоги та інші документи, що використовують в платіжних системах для ініціювання переказу.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 15 серпня 2011 року між ОСОБА_3 та Запорізьким державним медичним університетом укладено Договір № 9155 про навчання, відповідно до якого 3 особа взяла на себе зобов'язання надати освітні послуги, а саме, здійснити навчання позивача за спеціальністю лікувальна справа за її рахунок. Згідно п.п. 4.3., 4.5. договору позивач повинна вносити оплату за навчання безготівково на розрахунковий рахунок Університету кожного семестру. Оплата за навчання за весняний семестр здійснюється до 01 лютого відповідного поточного навчального року (а.с. 4-5).

27 січня 2015 року на виконання умов договору № 9155 від 15.08.2011 року ОСОБА_3 звернулася до каси Відділення № НОМЕР_1 КБ Надра, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 27, та скористалась послугами відповідача щодо перерахування коштів у сумі 8 750 грн. на користь 3 особи як оплату за навчання. Касиром відповідача були прийняті від позивача готівкові грошові кошти у сумі 8 750 грн., які призначались для сплати вартості навчання, а також готівкові кошти у розмірі 43,75 грн. за сплату комісії за переказ банком платежу, що підтверджується квитанціями № к111/К/5 від 27.01.2015 року (а.с. 6).

Відповідач, через касу якого ОСОБА_3 здійснювала оплату, не перерахував грошові кошти на розрахунковий рахунок 3 особи, що вбачається з довідки № 70 від 10.03.2015 року (а.с. 8).

24.02.2015 року позивач звернулася до відповідача із заявою про повернення суми у розмірі 8 750 грн., але їй не надано жодного роз'яснення з боку відповідача та гроші не повернуті (а.с. 7).

Суд дійшов вірного висновку, що квитанція № k111/К/5 від 27.01.2015 року відноситься до документів на переказ і сума у розмірі 8 750 грн. мала бути переказана отримувачу - 3 особі у строк, передбачений ст. 8 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні.

Переказ вважається завершений з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі (ст. 30 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні).

Відповідно до ст. 32 цього Закону банк, що обслуговує платника, та банк, що обслуговує отримувача, несуть перед платником та отримувачем відповідальність, пов'язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що ПАТ КБ Надра взяв на себе зобов'язання щодо переказу грошових коштів ОСОБА_3 на користь 3 особи - Запорізького державного медичного університету, але не виконав свій обов'язок, тобто, надаючи послуги проведення розрахункових операцій допустив недолік у вигляді невиконання грошового переказу і порушення строків для його виконання.

Разом із тим, на виконання постанови Правління Національного банку України від 05 лютого 2015 року № 83 Про віднесення Публічного акціонерного товариства Комерційний банк НАДРА до категорії неплатоспроможних, керуючись пунктом 2 частини 5 статті 12 та статтею 34 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.02.2015 № 26 в ПАТ КБ НАДРА з 06.02.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "КБ "Надра" призначено ОСОБА_6 (а.с. 20)

Відповідно до ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

На період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності уповноваженій особі Фонду і діють у визначених нею межах та порядку.

Під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

Обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Також обмеження не стосується здійснення операцій з переказу коштів фізичних та юридичних осіб, що надійшли на їхні рахунки, починаючи з наступного дня після запровадження процедури тимчасової адміністрації.

Суд першої інстанції правильно встановив, що ОСОБА_3 не є вкладником ОСОБА_5, а її платіж не є банківським вкладом. Платіж внесено ОСОБА_3 27.01.2015 року, тобто до введення у банку тимчасової адміністрації. Позивач є кредитором банку, а тому обмеження передбачені ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" розповсюджуються на правовідносини сторін, а її вимоги щодо зобов'язання банку здійснити переказ є кредиторськими.

Відповідно до ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вимоги позивача, як кредитора, не підлягають задоволенню під час дії тимчасової адміністрації. Враховуючи те, що стосовно ПАТ КБ Надра запроваджена тимчасова адміністрація та здійснюються необхідні заходи Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації, Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальним, всі інші закони України можуть застосовуватись до правовідносин з банком лише в тій частині, що їй не суперечить.

З урахуванням встановлених обставин та дії спеціального закону суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 у обраний нею спосіб шляхом зобовязання виконати обовязок по перерахуванню коштів на рахунок отримувача не пізніше наступного дня після набрання законної сили рішенням суду, задоволенню не підлягають. ОСОБА_3 не позбавлена права, як кредитор ОСОБА_5, в порядку ст. 45 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" заявити свої вимоги до ОСОБА_5, та така заява буде задовольнятися відповідно до вимог цього Закону в порядку, встановленому ст. 52 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

Вимоги ОСОБА_3 про стягнення пені з ПАТ КБ Надра також не підлягають задоволенню, враховуючи дію Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, який є спеціальним.

Правильними також є і висновки суду щодо відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди.

Суд вірно встановив, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні, норми якого не передбачають відповідальності у вигляді відшкодування моральної шкоди в разі порушення його умов, як не передбачено таке відшкодування й законодавством щодо банківської діяльності, главою 51 ЦК України та Законом України "Про захист прав споживачів". Підстави для відшкодування моральної шкоди у спірних правовідносинах відсутні.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки є повторенням обставин, якими позивач обґрунтовувала свої позовні вимоги, всебічна оцінка яким була дана судом першої інстанції, і зводяться лише до особистої незгоди з висновками суду щодо їх оцінки, або базуються на викладі фабули справи.

Всі докази та обставини, на які посилається ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 квітня 2015 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: