УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Моцного О.С., при секретарі Відоновій О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Селидове заяву ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення у цивільній справі № 2-1309/11 за його позовом до Селидівської територіальної громади про визнання права власності на спадкове майно, яка мотивована тим, що рішення суду було винесено 20 жовтня 2011 року та в ньому не зазначений кадастровий номер земельної ділянки, а в 2014 року він отримав кадастровий номер, але не може зареєструвати право власності, оскільки в рішенні суду відсутній кадастровий номер. Просить винести додаткове рішення.

В судове засіданні сторони не зявилися. Про час та місце слухання повідомлені належним чином.

Суд, дослідивши заяву про ухвалення додаткового рішення у справі та матеріали справи, приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до п. 20 постанови пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з рішення суду від 20.10.2011 року судом були вирішені всі позовні вимоги ОСОБА_1 і по суті позовних вимог суд дійшов певних висновків, які викладено у резолютивній частині, як це передбачено п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК України.

З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 23.01.2014 року встановлено, що кадастровий номер земельній ділянці заявника ОСОБА_1 було присвоєно 23.01.2014 року, тобто через майже три роки після ухвалення судового рішення.

Водночас згідно положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, оскільки під час розгляду справи позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені в повному обсязі та на час ухвалення рішення не було відомо про кадастровий номер земельної ділянки, а отримання кадастрового номеру земельної ділянки 29.01.2014 року не може вважатися позовними вимогами, оскільки вони взагалі не були предметом розгляду під час ухвалення основного рішення суду, тобто заявник ОСОБА_1 заявою про винесення додаткового рішення просить вирішити вимоги, що не були предметом розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 209, 210, 220 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області через Селидівський міський суд протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі прийняття ухвали без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя