Справа № 2-1063/10
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 листопада 2010 року Малиновський районний суд м. Одеси
в складі: судді Буран О.М.
при секретарі Татар Ю.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Аваль про визнання кредитного договору недійсним, суд
До цього часу відповідач зобовязання не виконав, кредит не погасив. В забезпечення повернення кредиту між банком та ОСОБА_3 був укладений договір поруки. Згідно даного договору, відповідачі несуть солідарну відповідальність перед банком.
У судове засідання представник позивача зявився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить суд задовольнити їх позов.
Представник позивача зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання недійсним кредитного договору не визнала, проти задоволення зустрічного позову заперечувала.
Відповідачі на останнє судове засідання не зявилися, про час, дату і місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причину неявки суду не повідомили.
Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки всіх відповідачів, які належним чином були повідомлені про день, годину та місце слухання справи та про причину неявки суду не повідомили, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, вважає, що позовні вимоги підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до положень зазначеного договору та графіку погашення кредиту, відповідач зобовязався повернути отриманий кредит, сплачувати нараховані відсотки та комісію у встановлені строки.
Згідно з кредитним договором, позичальник зобовязався використовувати кредит на зазначені в договорі цілі і забезпечити повернення отриманого кредиту і сплату нарахованих процентів та комісій у встановлені договором терміни.
У судовому засіданні представник позивача вказав, що встановлені кредитним договором терміни повернення наданого кредиту та терміни сплати відсотків за кредитом, відповідач не дотримався, що є порушенням Закону України Про банки та банківську діяльність та умови договору.
Згідно п. 3.1, 4.1 договору поруки, у випадку невиконання або неналежного виконання боржником взятих на себе зобовязань по кредитному договору, відповідачі несуть солідарну відповідальність перед кредитором на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання вимоги, включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки, відшкодування збитків.
Ч. 1 ст. 1054 ЦК України, встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Ч. 2 даною статтею передбачено, що до відносин за кредитним застосовується положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.
Відповідно до ст. ст. 525,526 ЦК України, зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору.
Ч. 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Через невиконання відповідачем своїх зобовязань, станом на 26.03.2009 року виникла заборгованість у сумі 116 615,45 ( сто шістнадцять тисяч шістсот пятнадцять ) доларів США 45 центів, що за курсом НБУ (1дол. США дорівнює 7,70 грн.) складає 897 938 ( вісімсот девяносто сім тисяч девятсот тридцять вісім ) гривен 97 коп. , у тому числі:
· заборгованість за кредитом - 99 267,13 дол. США, що складає 764 356 гривень 90 коп.;
· заборгованість за відсотками - 1066,10 дол. США, що складає 8208 гривень 97 коп.;
· заборгованість за просроченими відсотками - 8887,16 дол. США, що складє 68 431 гривень13 коп.; -пеня - 7395,06 дол. США, що складає 56 941 гривень 96 коп.
Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 представник позивача не визнав, заперечував проти задоволення зустрічного позову на підставі того, що при одержані кредиту, позивач усвідомлював та гарантував, що умови кредитного договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними та справедливими. Було погоджено, що з укладанням кредитного договору Сторони досягли згоди з усіх його істотних умов та не існує будь-яких умов, які можуть бути істотними та необхідними за змістом договору.
Статтею 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Крім того відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Всі умови договору з моменту його укладення стають одинаково обов'язковими для виконання сторонами.
Як пояснив у судовому засіданні представник позивача, з вищенаведеного випливає, що позивач та відповідач, підписавши кредитний договір встановили факт досягнення згоди між собою, щодо всіх істотних умов кредитного договору. Перед укладенням кредитного договору позичальник повідомлений в письмовій формі про всі умови споживчого кредитування в ОСОБА_1 Аваль та орієнтовну сукупну вартість кредиту ( відповідно до ст. 11 Закону України Про захист прав споживачів та Правил надання інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою НБУ № 168), що підтверджується ознайомленням Позичальника з Умовами кредитування, які є невідємною частиною договору, та не має зауважень, претензій щодо наданої інформації. Надана Позичальнику інформація є повною, доступною та своєчасною. Умови надання кредиту ВАТ «ОСОБА_1 Аваль» і інформація про сукупну вартість надання такого кредиту були, у відповідності до Закону України «Про захист прав споживачів», у письмовій формі надані позивачу ще під час написання ним заяви на видачу кредиту 20.12.2007 року, що підтверджується копіями цих документів. Таким чином, про умови надання кредиту позивачу було відомо ще за тиждень до підписання Кредитного договору від 27.12.2007 року. Таким чином, Кредитний договір укладено у відповідності до ст.. 203 ЦК України, в тому числі і п. 3 цієї статті, щодо вільного та відповідного його внутрішній волі волевиявлення учасника правочину. Тим більш, що при підписанні Кредитного договору, Позивач на останній сторінці договору власноручно написав, що усі правові наслідки підписання договору йому розяснені та зрозумілі. Перестав сплачувати кредит Позивач за зустрічним позовом, ще 26.08.2008 року, але на той час не ставив питання про визнання кредитного договору недійсним та невідповідність його умов діючому законодавству.
Позивач за зустрічним позовом посилається на те, що кредитний договір укладений в результаті по введенню його в обман щодо обсавин, які мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 230 ЦК України, обман, тобто, навмисне введення другої сторони в оману щодо обставин, які мають істотне значення, має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Згідно з ч.1 ст. 229 ЦК України, обставинами, які мають істотне значення, є обставини щодо природи правочину, прав та обовязків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Позивач за зустрічним позовом самостійно уклав кредитний договір з банком на підставі вільного волевиявлення і ставлячи свій особистий підпис.
Суд вважає, що посилання відповідача за первісним позовом на те, що норми кредитного договору суперечать діючому законодавству є безпідставними, тому що, відповідач вибірково аналізуючи норми договору та закону, робить неправильні висновки. По-перше, стосовно норм договору про можливість підвищення відсоткової ставки та висновку представника позивача за зустрічним позовом про визнання цих умов договору несправедливими відповідно за Закону України Про захист прав споживачів.Відповідно п.4 ч.4 ст..11 Закону України Про захист прав споживачів встановлює: У договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки НБУ або в інших випадках . Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь яка зміна відсоткової ставки є недійсною. По-друге, стосовно норми договору про сплату комісії на користь кредитора та право кредитора змінювати таріфи Банку, що є, на думку відповідача, несправедливою умовою договору. Відповідно до ч.2 п.4 ст.11 Закону України Про захист прав споживачів-Споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інши вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Ст.18 Закону України Про захист прав споживачів зазначає, що положення про визнання несправедливими: п.11-надання продавцю /виконавцю, виробнику/ права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; п.13-визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання виконавцю можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією,що була погоджена на момент укладення договору не застосовуються до операцій із цінними паперами ,фінансовими послугами та іншими товарами або послугами, ціна яких залежить від зміни котировок або індексів на біржах чи ставок на фінансових ринках, які не контролюються продавцем.
Таким чином, суд вважає зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 не обґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.
На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 3, 118, 151-153, 212-215, 224 ЦПК України, ст. ст. 525, 526, 530, 549, 554, 559, 624, 629, 651, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ ОСОБА_1 Аваль до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ ОСОБА_1 Аваль судові витрати у розмірі 1700 гривень держмито та 30 гривень витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копій до апеляційної інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.М. Буран