Провадження № 2/127/456/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2015 року Вінницький міський суд Вінницької області в складі : головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Подоляк М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про продовження строку на прийняття спадщини, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2. про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід позивача - ОСОБА_3. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованого у АДРЕСА_1. Даний будинок належав ОСОБА_3 на підставі свідоцтва НОМЕР_1 про право власності від 27.02.1976 року. Батько позивача - ОСОБА_4 - син ОСОБА_3 - помер ІНФОРМАЦІЯ_2. 05.08.2014 року державний нотаріус Другої вінницької державної нотаріальної контори надала позивачу роз'яснення, згідно яких в зв'язку з відсутністю у спадкоємця - ОСОБА_1 правовстановлюючих документів на будинок видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 неможливо. Отримати дублікат свідоцтва про право власності на будівлі від 27.02.1976року НОМЕР_1 позивач не має можливості, оскільки згідно листа ВК ВМР воно було втрачено. З розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ВМР про визнання права власності в порядку спадкування позивач дізнався що оригінал свідоцтва знаходиться у ОСОБА_2 Просить визнати в порядку спадкування за ОСОБА_1 право власності на ? частку житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1.

26.02.2015року ОСОБА_2 звернулась в суд з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про продовження строку на прийняття спадщини за законом. Позов мотивовано тим, що згідно свідоцтва про одруження 20.02.1960 року зареєстрували шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_5 Із договору про надання земельної ділянки в безстрокове користування під забудову індивідуального житлового будинку від 02.08.1970ркоу вбачається, що ОСОБА_3 було надано під забудову одноповерхового житлового будинку, площею 40,3 кв.м. ,сараю, вбиральні земельну ділянку площею 600кв.м. Будинок був побудований та прийнятий в експлуатацію 22.01.1965року. 27.02.1976 року було видано ОСОБА_3 ВК ВМР свідоцтво про право власності на будівлю. З викладеного вбачається, що будинок був збудований під час шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_6, після якої відкрилась спадщина на ? частку будинку. Спадкоємцями ОСОБА_6 були чоловік - ОСОБА_3, син ОСОБА_4 та ОСОБА_2 - донька померлої. Згідно домової книги на будинковолодіння на час смерті ОСОБА_6 так і протягом 6 місяців в будинку був зареєстрований лише ОСОБА_3, який вступив в управління та володіння спадковим майном. ОСОБА_3 прийняв спадщину однак свідоцтво про право власності після смерті ОСОБА_6 не отримав, оскільки це право, а не обов'язок особи. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_2 з 07.06.2002 року перебувала за межами України на території Італії, прибула на Україну лише в 2012 році після смерті батька і у зв'язку із цим подала заяву до Другої вінницької державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, що залишилась після його смерті, а саме ознайомившись із свідоцтвом про власність вважала, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 належить весь батькові - ОСОБА_3 У зв'язку з тим що на ас смерті матері ОСОБА_6 та протягом шестимісячного строку для прийняття спадщини, ОСОБА_2 перебувала за кордоном, не мала фізичної можливості звернутися із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, тому строк для прийняття спадщини пропущено з поважних причин, що підтверджується копією закордонного паспорта, де зазначено час виїзду за кордон та документами що свідчать про укладення ОСОБА_2 контракту. Просить продовжити ОСОБА_2 строк на прийняття спадщини за законом, що відкрилася після смерті її матері ОСОБА_6

26.02.2015 року ухвалою суду прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до спільного розгляду з первісним позовом.

В судовому засіданні представник позивача первісний позов підтримала за обставин викладених в ньому, росила задовольнити. Зустрічний позов не визнала, заперечила щодо його задоволення.

Представники відповідача в судовому засіданні свій позов підтримали, просили задовольнити, первісний позов не визнали, заперечили щодо його задоволення.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку що первісний позов підлягає до задоволення, а зустрічний позов слід залишити без задоволення, з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть виданого 04.10.2012 року - ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 (а.с.5).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актових записів про народження батьками ОСОБА_4 є ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (а.с.64-65, 66).

Відповідно до свідоцтва про народження батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_4 та ОСОБА_7 (а.с.7).

Згідно свідоцтва про смерть ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_4 (а.с.6).

На підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 27.02.1976 року ОСОБА_3 був власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 (а.с.9).

Згідно свідоцтва про одруження 20.02.1960 року зареєстрували шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_5, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_3 (а.с.48).

Відповідно до свідоцтва про смерть ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_6 (а.с.49).

Згідно постанови №2053/02-31 від 09.12.2014 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори відмолено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 його діда - ОСОБА_1 (а.с.14).

Відповідно до ст. ст. 1216-1218, 1222-1224, 1233 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), д інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до змісту ст. 1216 ЦК України, у разі спадкування права та обов'язки спадкодавця переходять до спадкоємців.

Статтею 392 ЦК України регламентовано, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Враховуючи викладене та те, що ОСОБА_1 є внуком померлого ОСОБА_3 та прийняв спадщину, подавши відповідну заяву про прийняття спадщини, суд вважає за необхідне визнати в порядку спадкування за законом право власності на ? частку житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 за ОСОБА_1.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про народження батьками ОСОБА_2 є ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (а.с.67).

27.12.1987 року ОСОБА_9 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини - «ОСОБА_2» (а.с.100).

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу виданого 30.03.2009 року розірвано шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_2, після розірвання шлюбу присвоїно прізвище дружині - «ОСОБА_2» (а.с.101).

Згідно постанови державного нотаріуса Другої вінницької державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії №366/02-31 від 18.03.2015року відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 після померлої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, оскільки ОСОБА_2 пропустила строк на прийняття спадщини (а.с.133).

З матеріалів зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 вбачається, що остання з 07.06.2002 року перебувала за межами України на території Італії, де було підписано контракт на роботу, що в Україну прибула лише в 2012 році після смерті батька ОСОБА_3

08.06.2004 року укладено контракт на довгострокове перебування із дозволом на підвідомчу роботу між підприємством Агрікола Алессіо Марія та ОСОБА_2 до 08.06.2009 року (а.с.103, 104).

Суд не бере до уваги даний контракт, оскільки ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, а строк для прийняття спадщини відповідно до ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року становить 6 місяців, а згідно контракту ОСОБА_2 працювала з 08.06.2004 року по 08.06.2009 року.

Крім того, суд не вважає належним доказом ксерокопію закордонного паспорту ОСОБА_2, оскільки вона не посвідчена належним чином та відповідно до відмітки про термін перебування ОСОБА_2 за кордоном, а саме згідно терміну дії візи, ОСОБА_2 мала право перебували з 01.06.2002 року по 30.06.2002року. Згідно відміток виїзду ОСОБА_2 за кордон вбачається, що остання виїжджала за межі України 07.06.2002 року, 27.08.2010 року та 04.10.2014року, тобто ОСОБА_2 мала можливість реалізувати своє право на прийняття спадщини.

У відповідності до вимог Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року, зазначений Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності цим Кодексом, його положення застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне застосувати до вищевказаних правовідносин положення ЦК України 1963 року.

Згідно ст. 549 ЦК України 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до державної нотаріальної контори по місцю відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 550 ЦК України 1963 року, строк для прийняття спадщини, встановлений ст. 550 ЦК України 1963 року, може бути продовжений судом, якщо суд визнає причини пропуску цього строку поважними.

Пленум Верховного суду України в постанові № 4 від 24 червня 1983 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» роз'яснив судам, що передбачений ст. 549 ЦК України 1963 року шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що представником позивача по зустрічному позову не було надано належних доказів про поважність пропуску строку для прийняття спадщини, тому зустрічний позов не підлягає до задоволення.

Згідно ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1827 гривень.

На підставі викладено згідно ст. ст. 328, 392, 1216-1218, 1222-1224, 1233, 1258, 1261, 1266 ЦК України, ст. ст. 549, 550 ЦК України 1963 року, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212- 215, 218 ЦПК України, суд -

вирішив:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати в порядку спадкування за законом право власності на ? частку житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 за ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1827 гривень.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про продовження строку на прийняття спадщини- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: