АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/5044/14-ц 22-ц/774/1204/К/15
Справа №215/5044/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1204/К/15 суддя Камбул М.О.
Категорія - 39 (IV) Суддя-доповідач - Чорнобук В.І.
РІШЕННЯ

Іменем України

16 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Чорнобук В.І.

суддів - Братіщевої Л.А., Грищенко Н.М.

при секретарі - Булах К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 15 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Тернівської районної у місті ради м. Кривого Рогу про визначення часток в праві спільної сумісної власності подружжя, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та законом,-

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Тернівської районної у місті ради м. Кривого Рогу про визначення часток в праві спільної сумісної власності подружжя, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та законом.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 11 березня 2010 року ОСОБА_5, під час перебування у шлюбі з ОСОБА_6, придбала житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,0514 га. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла.

12 серпня 2013 року ОСОБА_5 склала заповіт, згідно якого заповіла їй - ОСОБА_2 все її майно з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті за законом. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6.

При зверненні до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки не надано доказів проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Коли ОСОБА_2 звернулась до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з тим, що житловий будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка, яка розташована за тією ж адресою були придбані ОСОБА_5 в період перебування у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, та належали кожному з подружжя на праві спільної сумісної власності, шлюбну долю кожного з яких в досудовому порядку виділити неможливо.

Крім того, видача свідоцтва про право власності на частку у спільному сумісному майні подружжя у разі смерті обох із них, Порядком вчинення нотаріальних дій не передбачено. У зв'язку з чим, оформлення спадщини у нотаріальній конторі неможливо.

Так як в позасудовому порядку вирішити дане питання неможливо, ОСОБА_2 просила суд визначити, що ОСОБА_5, померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 за життя належало, кожному окремо, по 1/2 частині домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та по 1/2 частині земельної ділянки площею 0,0514 га за цією ж адресою; визнати за нею право власності на 1/4 частину вказаного домоволодіння та на 1/4 частину земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_5 і право власності на 3/4 частини даного домоволодіння та на 3/4 частини земельної ділянки, в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_6

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 15 жовтня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково, визначено, що частки ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в праві спільної сумісної власності на житловий будинок АДРЕСА_1, з господарчими спорудами , становили по 1/2 частині кожного з них. У задоволенні решти позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2014 року рішення районного суду скасовано. Позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом та законом. В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 квітня 2015 року рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2014 року в частині позовних вимог ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом та за законом скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляду до суду апеляційної інстанції.

Таким чином, колегія суддів переглядає рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 15 жовтня 2015 року, тільки в частині позовних вимог ОСОБА_2 до Тернівської районної у місті ради м. Кривого Рогу про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом та за законом.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ставить питання про зміну рішення суду та задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, суд дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_5 не набула права власності на земельну ділянку, не застосувавши вимоги ч. 1 ст. 126 Земельного Кодексу України в редакції яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин. Також судом не враховано, що на державному акті стоїть відмітка приватного нотаріуса про перехід права власності на земельну ділянку та відмітка управління Держкомзему м. Кривого Рогу про реєстрацію державного акту, тобто земельна ділянка є об'єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_6.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4, яка підтримала доводи апеляційної скарги і просила її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.03.2010 року ОСОБА_5 перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_6 придбала житловий будинок АДРЕСА_1, з господарчими побудовами та земельною ділянкою, що підтверджується договором купівлі-продажу (а.с.8-9) та свідоцтвом про реєстрацію шлюбу. (а.с.7)

Згідно витягу про реєстрацію права власності №25681707 від 25.03.2010 року (а.с.10), ОСОБА_5 зареєструвала договір купівлі-продажу в КП ДОР «КБТІ».

З державного акту на право власності на земельну ділянку № 135661 від 20 жовтня 2009 року (а.с.11) вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є власниками земельної ділянки площею 0,0514 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. На вказаному державному акті міститься відмітка приватного нотаріуса ОСОБА_9 про перехід права власності на цю земельну ділянку до ОСОБА_5 та відмітка управління Держкомзему м. Кривого Рогу про реєстрацію цього державного акта у Поземельній книзі 24.03.2010 року за реєстровим номером №06003. (а.с. 11 - зворот)

12.08.2013 року ОСОБА_5 склала заповіт, яким заповіла все належне їй на день смерті майно ОСОБА_2 (а.с.14)

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла (а.с.16), після її смерті у встановлений законом строк, із заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_2, крім неї з заявою про прийняття або відмову від спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався. (а.с.72)

Згідно рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 05.06.2014 року (а.с.18-20) встановлено факт проживання ОСОБА_2 разом із ОСОБА_6 однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.17)

З листа Криворізької районної державної нотаріальної контори за № 2531/02-14 від 02.09.2014 року (а.с.72) вбачається, що після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, з заявою про прийняття спадщини за законом 11.03.2014 року звернулась ОСОБА_2, крім неї з заявою про прийняття або відмову від спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався.

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій за № 693/02-31 від 11.03.2014 року (а.с.15) ОСОБА_2 відмовлено в одержанні свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв'язку з тим, що з поданих документів вбачається, що спадковий будинок та земельна ділянка були придбані померлими у шлюбі, а відтак кожному з них належить шлюбна доля в вищезазначеному майні, яку виділити в досудовому порядку неможливо. Крім того, видача свідоцтва про право власності на частку у спільному сумісному майні подружжя у разі смерті обох із них Порядком вчинення нотаріальних дій не передбачено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимоги про визнання права власності на земельну ділянку, суд першої інстанції виходив із того, що спадкодавець ОСОБА_5 не зареєструвала належним чином право власності на земельну ділянку, яка згідно Державного акту від 20.10.2009р. належить на праві власності ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду з огляду на наступне.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає, у зв'язку з чим колегія суддів скасовує рішення суду на підставі п.п. 3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України у зв'язку з невідповідність висновків обставинам справи, порушенням судом норм матеріального і процесуального права та ухвалює нове рішення по суті позовних вимог.

Статтею 60 Сімейного Кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України також передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 370 ЦК України, ст. 70 СК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ст. 129 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

Згідно з п. «а» ч. 2 ст. 26 ЗК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою.

Вчинення в такому разі на державному акті відмітки про відчуження земельної ділянки на підставі договору купівлі-продажу (ч. 6 ст. 126 ЗК України) не змінює суті такого державного акта.

Аналогічний правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду України від 25 червня 2014 року № 6-67цс14 і в силу ст.214, 360-7 ЦПК Україну він має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при виборі та застосуванні правової норми до спірних правовідносин..

На вказані положення закону суд першої інстанції уваги не звернув та у порушення ст. 212-214 ЦПК України не врахував того факту, що на державному акті про право власності на земельну ділянку міститься відмітка приватного нотаріуса про перехід права власності на цю земельну ділянку до ОСОБА_5 та відмітка управління Держкомзему м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про реєстрацію державного акта, що відповідає Порядку здійснення відмітки про перехід права власності на земельну ділянку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2009 року № 439.

Таким чином, на думку колегії суддів, знаходять своє підтвердження доводи апеляційної скарги щодо того, що суд дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_5 не набула права власності на земельну ділянку, не застосувавши вимоги ч. 1 ст. 126 ЗК України в редакції яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що до ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу домоволодіння з земельною ділянкою від 11 березня 2010 року перейшло право власності на земельну ділянку площею 0,0514 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_1, яке ОСОБА_5 зареєструвала в порядку передбаченому чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством. Зважаючи на те, що ОСОБА_5 перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_6 придбала житловий будинок АДРЕСА_1, з господарчими побудовами та земельною ділянкою, колегія суддів вважає, що зазначена земельна ділянка є спільним сумісним майном, частки подружжя у якому є рівними і кожному з подружжя за життя належало по 1/2.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як убачається із заповіту, посвідченого 12 серпня 2013 року секретарем виконкому Недайводської сільської ради Криворізького району, ОСОБА_5 заповіла все своє майно з чого б воно не складалося і де в воно не знаходилось ОСОБА_2 З відповіді Шостої Криворізької державної нотаріальної контори вбачається, що після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, з заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулася ОСОБА_2, крім неї з заявою про прийняття або відмову від спадщини після смерті ОСОБА_5 до Криворізької районної державної нотаріальної контори ніхто не звертався.

Однак після смерті дружини ОСОБА_6, який зареєстрований та проживав у спадковому будинку прийняв спадщину (а.с.22) та відповідно до ст. 1241 ЦК України мав право на обов'язкову частку у спадщині. Тому його частка у спадковому майні після смерті дружини становила 1/4 частку нерухомого майна від 1/2 частки належної за життя дружини.

Позивачу за заповітом належить 1/4 частина земельної ділянки.

Після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою про прийняття спадщини за законом 11 березня 2014 року звернулася ОСОБА_2, крім неї з заявою про прийняття або відмову від спадщини після смерті ОСОБА_6 до Криворізької районної державної нотаріальної контори ніхто не звертався.

Як убачається із копії рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 05.06.2014 року, яке набрало законної сили, встановлено факт, що ОСОБА_2 та ОСОБА_6 проживали однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України позивач має право на спадкування за законом на майно після смерті ОСОБА_6, зокрема на 3/4 частини земельної ділянки.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що до ОСОБА_2 перейшло право власності на 1/4 частини земельної ділянки площею 0,0514 га розташованої за адресою: будинок АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, а також право власності на 3/4 частини земельної ділянки площею 0,0514 га розташованої за адресою: будинок АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_6 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, тому колегія суддів приходить до висновку про можливість задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 в цій частині та визнати за позивачем право власності на вказану земельну ділянку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду відповідно до положень п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України має бути скасоване в частині позовних вимог ОСОБА_2 до Тернівської районної у місті ради м. Кривого Рогу про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом та законом, з ухваленням в цій нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3,4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 15 жовтня 2014 року в частині позовних вимог ОСОБА_2 до Тернівської районної у місті ради м. Кривого Рогу про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом та законом скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 0,0514 га, яка розташована за адресою: будинок АДРЕСА_1 призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_1 в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 та за законом після ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: