Справа № 442/9069/14 Головуючий у 1 інстанції: Івасівка А.П.
Провадження № 22-ц/783/4800/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2015 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Берези В.І., Штефаніци Ю.Г.,

секретаря Брикайло М.В.,

з участю: позивача ОСОБА_2,

представника відповідача- ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів осіб на здійснення тимчасової адміністрації публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживача та повернення банківського вкладу,-

встановила:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з публічного акціонерного товариства (далі-ПАТ) «Дельта Банк» кошти в сумі 10000 доларів США, які вона внесла в банк на підставі договору банківського вкладу (депозиту), у зв»язку з достроковим розірванням цього договору, оскільки банк на її заяву відмовив у поверненні вкладу (депозиту), мотивуючи відсутністю грошей.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14.05.2015 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» в користь ОСОБА_2 суму вкладу в розмірі 10000 доларів США, що еквівалентно 205700 гривень.

Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» в дохід держави 2057 гривень судового збору.

Рішення суду оскаржив відповідач ПАТ «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів осіб на здійснення тимчасової адміністрації, просить його скасувати з підстав неповного з»ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що умови договору банківського вкладу (депозиту) банком виконані, так як вся сума вкладу повернута позивачу за її заявою про дострокове розірвання договору, шляхом перерахування коштів на відкритий для цього поточний рахунок, а тому підстав стягувати з банку вказану суму коштів немає, оскільки вони з 12 листопада 2014 року знаходяться на поточному рахунку позивача і є її власністю. Крім того, зазначає, що у відповідності до постанови НБУ від 29.08.2014 року №540 «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютного ринків України» ПАТ «Дельта Банк» не вправі був здійснювати видачу коштів з поточного рахунку позивача у повному обсязі, а лише не більше 15000 гривень на добу, і позивач, підписуючи договір банківського вкладу, погодилась про застосування до правовідносин сторін, окрім положень договору, ще й загальних положень Правилбанківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк», а тому, на думку апелянта, банк діяв правомірно, видаючи позивачеві кошти відповідно до існуючих обмежень. Апелянт також звертає увагу суду на те, що рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015 року розпочато процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 03.03.2015 року, а тому суд повинен був застосувати до спірних правовідносин норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» щодо порядку задоволення вимог вкладників.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони відповідача в підтримання апеляційної скарги, заперечення позивача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов»язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу).До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Згідно ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов»язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

З матеріалів справи встановлено, що 22 жовтня 2014 року між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Найкраща пропозиція оn-line» в доларах США (а.с.3), відповідно до якого (п.1.2) сума вкладу позивача складала 10000 доларів США.

Пунктами 1.3, 1.4, 1.6 цього договору визначено, що вклад залучається на строк із моменту зарахування вкладу на вкладний (депозитний) рахунок №3640 та по 20 січня 2015 року включно зі сплатою 5,5 процентів річних.

Згідно з платіжним дорученням (а.с.5 зворот), сума вкладу 10000 доларів США була внесена позивачем на вкладний (депозитний) рахунок 22 жовтня 2014 року.

У відповідності до п.1.10 договору, вклад виплачується по закінченню строку розміщення вкладу шляхом зарахування на поточний рахунок вкладника, операції за яким можуть здійснюватись з використанням електронних платіжних засобів №3619, відкритий в установі банку.

У випадку, якщо вкладник письмово заявляє про бажання достроково припинити дію цього договору або про бажання зняти частину вкладу до закінчення строку, дія цього договору вважається припиненою достроково, а банк виплачує вкладнику весь вклад та проценти, нараховані за фактичний період перебування коштів на рахунку, за ставкою 0,01% річних (п.1.11 договору).

Нараховані проценти за вкладом виплачуються одночасно з поверненням суми вкладу по закінченні строку розміщення вкладу або в інший термін дострокового припинення дії цього договору у випадках, передбачених цим договором та Правилами, шляхом зарахування на поточний рахунок вкладника, операції за яким можуть здійснюватись з використанням електронних платіжних засобів №3619, відкритий в установі банку (п.1.9 договору).

З матеріалів справи встановлено, що 10 листопада 2014 року позивач звернулась до банку із заявою про дострокове розірвання депозитного договору (а.с.4).

Згідно з наданою відповідачем випискою за операціями по рахунку з 03.11.2014 року по 28.11.2014 року (а.с.72), відповідач 12 листопада 2014 року повернув позивачеві депозит у розмірі 10000 доларів США, зарахувавши їх на відкритий для цього позивачем в банку поточний рахунок №3619, операції за яким можуть здійснюватись з використанням електронних платіжних засобів.

В подальшому, позивачем отримувались кошти з цього рахунку, але відповідно до обмежень, встановлених постановою НБУ від 29.08.2014 року №540 «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютного ринків України» , - в межах 15000 гривень на добу (а.с.73-76).

Той факт, що позивач могла отримати з поточного рахунку кошти депозиту відповідно до існуючих обмежень, нею визнається, а її заперечення в цій частині щодо неможливості отримання всієї суми вкладу одноразово є безпідставними, оскільки за умовами договору банківського вкладу (депозиту) (п.2.2) вона погодилася із застосуванням до взаємовідносин сторін, що виникають із цього договору, загальних положень Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк».

Таким чином, перерахувавши позивачеві на її вимогу про дострокове розірвання договору банківського вкладу (депозиту) всю суму вкладу на відкритий для цього в банку поточний рахунок, операції за яким реально могли здійснюватись позивачем з використанням електронних платіжних засобів (картки), відповідач виконав вказані вище умови договору, а тому вимоги позивача є безпідставними.

Крім того, з матеріалів справи встановлено, що постановою Правління НБУ №150 від 02.03.2015 року ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних (а.с.77).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №51 від 02.03.2015 року розпочато з 03.03.2015 року процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації (а.с.81).

З урахування наведеного, з 03 березня 2015 року, діяльність ПАТ «Дельта Банк» регламентується нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно з ч. 5 ст.36 цього Закону, під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

При цьому, пунктом 1 частини 6 статті 36 цього Закону визначено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п»ятої цієї статті, не поширюється на зобов»язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом у розмірі вкладу, включаючи проценти, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами 200000 гривень, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Суд першої інстанції вказаних вище обставин справи та норм закону не врахував, а тому дійшов до неправильного висновку про стягнення з відповідача всієї суми вкладу, яка, крім того, є більшою за встановлене Законом обмеження.

В судове засідання апеляційного суду сторона відповідача надала роздруківку з поточного рахунку позивача (а.с.205), згідно з якою, позивачеві 15 червня 2015 року було виплачено 200000 гривень - граничний розмір відшкодування коштів за вкладами, який гарантується Фондом під час запровадження та дії тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк», а тому права позивача такими діями банку не порушені, оскільки вони відповідають вимогам вказаного вище Закону.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк» слід задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити за безпідставністю заявлених нею вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.1-4, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів осіб на здійснення тимчасової адміністрації публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14 травня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Береза В.І.

ОСОБА_4