Справа № 161/2424/15-ц
Провадження № 4-с/161/31/15
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Пушкарчук В.П.,

при секретарі Акайомовій Т.В.,

з участю: скаржника ОСОБА_1,

представника скаржника ОСОБА_2,

представника субєкта оскарження ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку справу за скаргою ОСОБА_1 на дії другого відділу ДВС Луцького міського управління юстиції у Волинській області, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з скаргою на дії другого відділу ДВС Луцького міського управління юстиції у Волинській області, вказавши на ті обставини, що на виконанні в ІІ відділі ДВС ЛМУЮ перебуває виконавче провадження № 32685752 по примусовому виконанню виконавчого листа № 1-832/11 виданого Луцьким міськрайонним судом 14.05.2012 року про конфіскацію усього належного на праві приватної власності майна ОСОБА_1 в дохід держави.

На виконання вищезазначеного виконавчого документа 17.05.2012 року головним державним виконавцем Воробей О.А. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. Також 17.05.2012 року державним виконавцем Воробей О.А. була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить позивачу на праві власності.

В матеріалах виконавчого провадження наявна інформація щодо здійснення заходів перевірки майнового стану (запити, відповіді на запити, акт державного виконавця тощо).

25.12.2012 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження, у звязку із відсутністю майна боржника, на яке відповідно до закону можливо звернути стягнення і здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Вироком Луцького міськрайонного суду по справі № 1-832/11 на підставі якого 14.05.2012 р. було видано виконавчий лист, до ОСОБА_1 було застосовано додаткове покарання у вигляді конфіскації усього належного мені майна.

Відповідно до ст. 59 КК України, конфіскація майна полягає у примусовому безоплатному вилученні за вироком суду у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.

Порядок виконання рішення суду про конфіскацію майна встановлений ст. 64 ЗУ Про виконавче провадження та п. 7.6. Інструкції про проведення виконавчих дій затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 року за № 74/5.

Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Конфіскація майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого, у тому числі його частка в спільній власності, статутному фонді суб'єктів господарської діяльності, гроші, цінні папери та інші цінності, включаючи ті, що знаходяться на рахунках, на вкладах чи на зберіганні у фінансових установах, а також майно, передане засудженим у довірче управління.

Відповідно до п. 7.6.15. Інструкції про проведення виконавчих дій затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 року за № 74/5, після виконання виконавчого документа про конфіскацію майна державний виконавець робить відповідні відмітки про виконання у виконавчому документі і повертає його відповідному суду.

25.12.2012 року після проведення виконавчих дій по виконанню виконавчого листа № 1-832/11, другим відділом державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції було повернуто вказаний виконавчий лист до суду, про що було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження. Проте, позивач вважає, що постанову про повернення виконавчого документа за яким стягувачем є держава, державному виконавцеві необхідно було виносити на підставі ч. 2 ст. 48 Закону України Про виконавче провадження, у звязку з тим, що конфіскація є виконаною.

Відповідно до ч. 2 ст. 48 Закону України Про виконавче провадження виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягувачем є держава, у випадках, передбачених частиною першою статті 47 цього Закону, повертається до органу, який предявив виконавчий документ до виконання.

Крім цього, оскаржувана постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві винесена на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження не передбачає зняття арешту, накладеного на все моє рухоме та нерухоме майно відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (ВП № 32685752) від 17.05.2012 року. А це порушує його права щодо володіння, користування та розпорядження майном визначені ст.ст. 317-319 Цивільного кодексу України (власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; усім власникам забезпечується рівні умови здійснення своїх прав).

Крім того, зазначає, що на момент винесення вироку за ним не було зареєстровано будь-якого майна, також вжитими заходами примусового стягнення державним виконавцем під час виконання листа № 1-832/11 Луцького міськрайонного суду було засвідчено відсутність будь-якого майна, на яке можна звернути стягнення. А тому, після повернення вказаного вище виконавчого листа до суду, конфіскація як вид додаткового покарання є виконаною, і не може розповсюджуватися на правовідносини в т.ч. у праві власності, які виникнуть у майбутньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України Про виконавче провадження, у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення.

Частиною другою ст. 50 цього ж Закону передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Однак, посадовою особою другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції - головним державним виконавцем Воробей О.А. арешт накладений постановою від 17.05.2012 року - не знятий.

Таким чином, діями головного державного виконавця другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_4 порушений порядок закінчення (повернення) виконавчого провадження та не застосовано наслідки завершення виконавчого провадження (не знятий арешт з усього рухомого та не рухомого майна).

Покликаючись на вищенаведене просив поновити пропущений строк на оскарження дій головного державного виконавця другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_4 при виконанні виконавчого листа № 1-832/11 виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області 14.05.2012 року про конфіскацію в ОСОБА_1 усього належного на праві приватної власності майна в дохід держави, а саме щодо порушення порядку закінчення (повернення) виконавчого провадження та не застосування наслідків завершення виконавчого провадження; визнати дії головного державного виконавця другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_4 при виконанні виконавчого листа № 1-832/11 виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області 14.05.2012 року в частині винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 25.12.2012 року та не зняття арешту з майна боржника неправомірними; скасувати постанову головного державного виконавця другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_4 про повернення виконавчого документа стягувачеві від 25.12.2012 року (ВП № 32685752); зобовязати головного державного виконавця другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_4 винести постанову у ВП № 32685752 про повернення виконавчого документа до органу, який предявив його до виконання на підставі ч. 2 ст. 48 Закону України Про виконавче провадження; зобовязати головного державного виконавця другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_4 зняти арешт та заборону відчуження з рухомого та нерухомого майна, накладені постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (ВП № 32685752) від 17.05.2012 року.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 та представник скаржника ОСОБА_2 підтримали скаргу з наведених у ній підстав, просили її задовольнити.

Представник ІІ відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції,в судове засідання ОСОБА_3 в судовому засіданні при вирішенні скарги поклалася на розсуд суду.

Заслухавши скаржника, представників сторін, дослідивши документи справи суд прийшов до висновку про задоволення скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 5, 7, 53 ЗУ Про виконавче провадження державний виконавець зобовязаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії, …, одержувати необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки, іншу інформацію, …, не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб, …

В судовому засіданні встановлено, що на виконанні в ІІ відділі ДВС ЛМУЮ перебуває виконавче провадження № 32685752 по примусовому виконанню виконавчого листа № 1-832/11 виданого Луцьким міськрайонним судом 14.05.2012 року про конфіскацію усього належного на праві приватної власності майна ОСОБА_1 в дохід держави.

На виконання вищезазначеного виконавчого документа 17.05.2012 року головним державним виконавцем Воробей О.А. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. Також 17.05.2012 року державним виконавцем Воробей О.А. була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить позивачу на праві власності.

25.12.2012 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження, у звязку із відсутністю майна боржника, на яке відповідно до закону можливо звернути стягнення і здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Судом встановлено, що вироком Луцького міськрайонного суду по справі № 1-832/11 на підставі якого 14.05.2012 р. було видано виконавчий лист, до ОСОБА_1 було застосовано додаткове покарання у вигляді конфіскації усього належного мені майна.

Відповідно до ст. 59 КК України, конфіскація майна полягає у примусовому безоплатному вилученні за вироком суду у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.

Порядок виконання рішення суду про конфіскацію майна встановлений ст. 64 ЗУ Про виконавче провадження та Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року за № 512/5.

Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Конфіскація майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого, у тому числі його частка в спільній власності, статутному фонді субєктів господарської діяльності, гроші, цінні папери та інші цінності, включаючи ті, що знаходяться на рахунках, на вкладах чи на зберіганні у фінансових установах, а також майно, передане засудженим у довірче управління.

При виконанні конфіскації майна засудженого за вироком суду державний виконавець виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, якщо виконавчий лист відповідає вимогам статті 19 Закону, з доданням до нього копії вироку суду, протоколу накладення арешту на майно і опису майна або протоколу про відсутність майна, яке підлягає опису, або довідки суду про їх відсутність у кримінальній справі, а при потребі й копії постанови про накладення арешту на майно.

При виконанні конфіскації майна за постановами суду державний виконавець виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, якщо постанова суду відповідає вимогам статті 19 Закону, з доданням до неї протоколу вилучення майна, яке підлягає конфіскації.

У разі невідповідності виконавчого документа статті 19 Закону або відсутності одного з вищеперелічених документів державний виконавець виносить постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Для виявлення майна, яке підлягає конфіскації, державний виконавець негайно надсилає запити до органів державної податкової інспекції, банків та інших кредитних установ, органів ДАІ, БТІ, нотаріату тощо та перевіряє майновий стан боржника за останнім місцем його прописки, проживання, місцезнаходженням майна.

Відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року за № 512/5, після виконання виконавчого документа про конфіскацію майна державний виконавець робить відповідні відмітки про виконання у виконавчому документі і повертає його відповідному суду.

25.12.2012 року після проведення виконавчих дій по виконанню виконавчого листа № 1-832/11, другим відділом державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції було повернуто вказаний виконавчий лист до суду, про що було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження. Проте постанову про повернення виконавчого документа за яким стягувачем є держава, державному виконавцеві необхідно було виносити на підставі ч. 2 ст. 48 Закону України Про виконавче провадження, у звязку з тим, що конфіскація є виконаною.

Відповідно до ч. 2 ст. 48 Закону України Про виконавче провадження виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягувачем є держава, у випадках, передбачених частиною першою статті 47 цього Закону, повертається до органу, який предявив виконавчий документ до виконання.

Крім цього, оскаржувана постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві винесена на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження не передбачає зняття арешту, накладеного на все моє рухоме та нерухоме майно відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (ВП № 32685752) від 17.05.2012 року. А це порушує права ОСОБА_1 щодо володіння, користування та розпорядження майном визначені ст.ст. 317-319 Цивільного кодексу України (власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; усім власникам забезпечується рівні умови здійснення своїх прав).

В судовому засіданні встановлено, що на момент винесення вироку за ОСОБА_1 не було зареєстровано будь-якого майна, також вжитими заходами примусового стягнення державним виконавцем під час виконання листа № 1-832/11 Луцького міськрайонного суду було засвідчено відсутність будь-якого майна, на яке можна звернути стягнення. А тому, після повернення вказаного вище виконавчого листа до суду, конфіскація як вид додаткового покарання є виконаною, і не може розповсюджуватися на правовідносини в т.ч. у праві власності, які виникнуть у майбутньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України Про виконавче провадження, у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення.

Частиною другою ст. 50 цього ж Закону передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Однак, посадовою особою другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції - головним державним виконавцем Воробей О.А. арешт накладений постановою від 17.05.2012 року - не знятий.

Таким чином, судом встановлено, що діями головного державного виконавця другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_4 порушений порядок закінчення (повернення) виконавчого провадження та не застосовано наслідки завершення виконавчого провадження (не знятий арешт з усього рухомого та не рухомого майна).

Проаналізувавши вищенаведене в сукупності суд прийшов до висновку, що дії Другого відділу виконавчої служби Луцького міського управління юстиції слід визнати неправомірними, скасувати постанову другого відділу державної виконавчої служби про повернення виконавчого документа стягувачеві від 25.12.2012 року (ВП № 32685752) та зобовязати державного виконавця другого відділу державної виконавчої служби винести постанову у ВП № 32685752 про повернення виконавчого документа до органу, який предявив його до виконання на підставі ч. 2 ст. 48 Закону України Про виконавче провадження; зобовязати державного виконавця другого відділу державної виконавчої служби зняти арешт та заборону відчуження з рухомого та нерухомого майна, накладені постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (ВП № 32685752) від 17.05.2012 року.

Пропущений строк звернення до суду, підлягає поновленню, оскільки пропущений з поважних причин.

Керуючись ст.ст. 383-387 ЦПК України, на підставі Закону України Про виконавче провадження, Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року за № 512/5, суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити.

Поновити пропущений строк на оскарження дій головного державного виконавця другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_4 при виконанні виконавчого листа № 1-832/11 виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області 14.05.2012 року про конфіскацію в ОСОБА_1 усього належного на праві приватної власності майна в дохід держави, а саме щодо порушення порядку закінчення (повернення) виконавчого провадження та не застосування наслідків завершення виконавчого провадження.

Визнати дії головного державного виконавця другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_4 при виконанні виконавчого листа № 1-832/11 виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області 14.05.2012 року в частині винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 25.12.2012 року та не зняття арешту з майна боржника неправомірними.

Скасувати постанову головного державного виконавця другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_4 про повернення виконавчого документа стягувачеві від 25.12.2012 року,ВП№32685752.

Зобовязати головного державного виконавця другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції винести постанову у ВП№32685752 про повернення виконавчого документа до органу, який пред'явив його до виконання на підставі ч.2 ст.48 Закону України Про виконавче провадження.

Зобовязати головного державного виконавця другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції зняти арешт та заборону відчуження з рухомого та нерухомого майна, накладені постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №32685752 від 17.05.2012 року.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Луцького міськрайонного суду В.П. Пушкарчук