АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/4455/14 Головуючий в 1 інстанції - Яровенко Н.О.
Доповідач - Желепа О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Желепи О.В.

суддів: Кабанченко О.А., Рубан С.М.

при секретарі: Осмолович В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29 січня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 по поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права особистої приватної власності на майно придбане у шлюбі , -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення сторін, їх представників , перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29 січня 2015 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та задоволено зустрічний позов .

Визнано за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на автомобіль марки Volkswagen Transporter, номер двигуна НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_3.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 656 грн. 50 коп. судового збору.

Не погодившись з таки рішенням позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просила про скасування рішення та ухвалення нового рішення про задоволення її вимог про стягнення грошової компенсації в сумі 53805грн. 60 коп. за придбаний в шлюбі автомобіль, та відмову в задоволенні зустрічного позову.

Скаргу обґрунтовувала тим що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалюючи рішення, суд не врахував, що під час шлюбу сторонами 29 червня 2011 року був придбаний автомобіль Volkswagen Transporter державний номер НОМЕР_3.

Ціна автомобіля 59040 грн., яка зазначена в довідці-рахунку була умисно занижена, так як в журналах і газетах за оголошеннями в той період ціна подібного автомобіля становила 13 500 доларів США. Враховуючи курс Долара, позивач зазначила в апеляційній скарзі вартість придбаного автомобіля 107595 грн. 00 коп.

Суд вважав встановленою обставину, що автомобіль був придбаний за особисті кошти позивача за зустрічним позовом. Проте така обставина є недоведеною.

Посилання відповідача на те, що він продав свій особистий автомобіль і витратив ці кошти на новий автомобіль є недоведеним, тому, що між продажем попереднього автомобіля і придбанням ними у шлюбі нового автомобіля пройшло більше 27 днів, а тому ці доводи є лише припущеннями. Суд не врахував, що саме відповідач в даній справі зобов`язаний був довести, що в шлюбі він витратив особисті кошти на придбання майна.

Суд також не врахував, що відповідач в даній справі не мав коштів на утримання сім`ї, так як ніде не працював, а тому в період шлюбу сім`ю утримувала позивачка, яка надала суду документи про її доходи.

Позивачка довела, що 10 червня 2011 року нею були зняті з депозитного рахунку кошти в сумі 11 928 грн. , а також документи про розмір заробітної плати позивача за період з 2009 до 2012 року, які доводять платоспроможність позивача.

Так як відповідач не довів, що спірний автомобіль він придбав за особисті кошти, відповідно він є спільним майном подружжя, а тому підлягав поділу, і відповідно суд зобов`язаний був стягнути на її користь грошову компенсацію її частки у спільному майні, а неподільний автомобіль виділити відповідачу.

В судовому засіданні апеляційного суду позивачка та її представник доводи скарги підтримали.

Відповідач та його представник заперечували проти задоволення скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія дійшла висновку про те, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як роз'яснено в п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику

застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 р. № 11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільного майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. З ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи Законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК).

Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, сторони перебували в шлюбі з 14 червня 2011 року до 16 травня 2013 року .

Дітей від шлюбу сторони не мають .До шлюбу однією сім`єю не проживали, що сторонами не заперечувалось та не доводилось під час розгляду даної справи.

Відповідно до довідки-рахунку , під час шлюбу 29 червня 2011 року відповідачем по справі був придбаний спірний автомобіль, за 59040 грн.

Судом було встановлено, що вказаний автомобіль був придбаний за особисті кошти відповідача, які він отримав 02 червня 2011 року від продажу свого власного автомобіля .

Вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними.

Висновок суду про те, що спірне майно придбане на особисті кошти відповідача, а тому не є спільним майном подружжя відповідають цим обставинам та вимогам Закону.

Доводи апеляційної скарги, про те, що ОСОБА_2 не довів, що придбав автомобіль за власні кошти, спростовуються дослідженими судом першої інстанції доказами.

З письмових розписок ОСОБА_2 та ОСОБА_4, вбачається, що ОСОБА_2 02 червня 2011 року отримав від ОСОБА_4 за автомобіль, який належав йому на праві особистої власності 65650 грн.(т.1 ас. 113)

Після чого ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_4 продати його автомобіль за ціною на власний розсуд, що підтверджено довіреністю, та показами свідка ОСОБА_4

У зв`язку з цим, відповідно до довідки ДАІ, автомобіль, який належав ОСОБА_2 на праві особистої власності, та був ним придбаний до шлюбу був знятий з обліку.

До реєстрації шлюбу з відповідачкою ОСОБА_2, що підтверджується також письмовою розпискою передав аванс за спірний автомобіль (т.1 а.с. 115)

Посилання позивачки на те, що коштів ОСОБА_2 отриманих від продажу його автомобіля не вистачало на придбання нового автомобіля, ринкова вартість якого за оголошеннями складала суму 13500 доларів США є недоведеними.

На спростування довідки ДАІ , в якій зазначена вартість придбаного спірного автомобіля, позивачкою не надано ні районному ні апеляційному суду будь-яких доказів про те, що сторони придбали спірний автомобіль за іншу суму, ніж та, що була зазначена в довідці-рахунку.

Посилання в скарзі на те, що ринкова вартість спірного майна є загальновідомим фактом, який не підлягає доказуванню не ґрунтуються на вимогах процесуального законодавства.

Також, суд дав належну оцінку доводам позивача про те, що вона до реєстрації шлюбу з власного банківського рахунку зняла кошти в сумі 11 000 грн., та зазначив, що ця обставина не може вплинути на правильність постановленого рішення з урахуванням доведеності ОСОБА_2 наявності в нього особистих коштів для придбання спірного майна.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що з часу отримання коштів від ОСОБА_4 до придбання спірного автомобіля пройшло 27 днів, а тому відсутні підстави вважати, що автомобіль в період шлюбу придбавався саме за ті кошти, колегія також не приймає з огляду на таке.

З моменту реєстрації шлюбу до моменту придбання спірного майна минуло 15 днів. За вказаний період сторони не показали спільні доходи, які вони заробили та яких могло б вистачити на придбання спірного автомобіля.

Надані позивачкою довідки про її заробітну плату, свідчать про те, що її розмір був мізерний, а тому слід дійти висновку, що заробітна плата позивачки, яку вона заробила в шлюбі за 14 днів до придбання автомобіля не входила до складу майна, за які придбавався спірний автомобіль.

ОСОБА_2 надав суду докази, з яких вбачається, що його особистих коштів вистачило для придбання спірного автомобіля.

В свою чергу позивачка свою позицію, що вона свої особисті, зібрані кошти віддала чоловіку перед реєстрацією шлюбу, належними доказами, окрім слів останньої підтверджені не були. Покази свідка,- рідного брата позивача з цього приводу суд оцінив вірно, не прийнявши їх.

Не довела також позивачка, що відповідач мав інші борги на погашення яких і пішли кошти, отримані ним від продажу особистого майна.

З огляду на викладене, суд дійшов обґрунтованого висновку, віднісши майно придбане у шлюбі, який існував 14 днів до купівлі спірного майна, з урахуванням наданих письмових доказів позивачем за зустрічним позовом, до особистої власності останнього, тому, що майно придбане у шлюбі за особисті кошти одного з подружжя, відповідно до ст. 57 СК України є особистою приватною власністю.

Доводи позивачки про те, що вона в період існування шлюбу утримувала відповідача, який ні де не працював, не спростовують висновків суду про наявність у останнього особистих коштів для придбання автомобіля на початку існування шлюбу.

Інші доводи скарги висновків суду не спростовують.

Суд повно і об`єктивно з`ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін зібраними у справі доказами, яким дав належну правову оцінку.

Рішення суду ухвалено без порушення норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд відмовляє в задоволенні апеляційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді