АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1266/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 31 березня 2015 року по справі за поданням Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_6 за межі України.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 та представника центрального ВДВС Черкаського МУЮ - ОСОБА_8, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

24 березня 2015 року державний виконавець Центрального відділу ДВС Черкаського МУЮ ОСОБА_9 звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_6 за межі України, посилаючись на те, що на виконанні у Центральному відділі ДВС Черкаського МУЮ знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 711/980/14-ц від 04 грудня 2014 року виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 боргу в сумі 255 608,60 грн..

22 грудня 2014 року державним виконавцем Центрального відділу ДВС Черкаського МУЮ було відкрито виконавче провадження № 45899410 на виконання виконавчого листа № 711/980/14-ц від 04 грудня 2014 року, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси.

Станом на 13 березня 2015 року боржником ОСОБА_6 не вчинено дій спрямованих на виконання рішень суду. З моменту видачі виконавчого документа до сьогоднішнього дня боржник всіляко намагається уникнути зобовязання по погашенню заборгованості.

Просив суд обмежити ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань по сплаті заборгованості на користь ОСОБА_10 в сумі 255 608,60 грн. відповідно до виконавчого листа № 711/980/14-ц від 04 грудня 2014 року виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 31 березня 2015 року подання державного виконавця Центрального відділу ДВС Черкаського МУЮ про тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_6 за межі України задоволено.

Тимчасово обмежено виїзд за межі України, громадянину України - ОСОБА_6 до виконання зобовязань, покладених судовим рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 вересня 2014 року про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 боргу в розмірі 255 608 грн. 60 коп..

Ухвалу суду направлено для виконання до Адміністрації Державної прикордонної служби України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 31 березня 2015 року як незаконну та постановити нову, якою відмовити в задоволенні подання державного виконавця Центрального відділу ДВС Черкаського МУЮ про тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_6 за межі України.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з слідуючих підстав.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Постановляючи ухвалу від 31 березня 2015 року про задоволення подання державного виконавця та тимчасове обмеження ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України та з метою повного та своєчасного виконання рішення суду, суд першої інстанції виходив з того, що боржник ухиляється від виконання зобовязань щодо сплати коштів.

Однак, з такими висновками суду погодитись не можна із наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розвязання спорів у цій сфері.

Пунктом 2 ст. 6 цього Закону визначено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобовязань, але лише до моменту виконання зобовязань, або забезпечення заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобовязання за рішенням.

Отже, Законом встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за сам факт наявності невиконання зобовязань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобовязань.

Під ухиленням боржника від виконання зобовязань, покладених рішенням суду, слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини.

Поряд з цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обовязків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Слід зауважити, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

Відповідно до розяснень ВСУ, викладених у листі від 01 лютого 2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», ухилення від виконання зобовязань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Обовязок доказування факту ухилення боржника від виконання ним своїх зобовязань покладений на державного виконавця, що подає таке подання.

Колегія суддів звертає увагу, що подання про тимчасове обмеження права особі на виїзд за межі України має містити, крім іншого, обґрунтування ухилення боржника від виконання своїх зобовязань, що в поданні відносно ОСОБА_6 відсутнє, як відсутнє таке обґрунтування в ухвалі суду від 31 березня 2015 року.

Подання представника органу ДВС не містить доказів ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов'язань, я лише вказує на наявну заборгованість.

Сама лише констатація факту наявності у ОСОБА_6 заборгованості не може слугувати достатньою правовою підставою для його обмеження у праві виїзду за межі України.

Більш того, з метою погашення заборгованості, ОСОБА_6 09 лютого 2015 року звертався до виконавчої служби з заявою (а.с. 8) про можливість сплачувати кошти щомісяця не менше 100 грн. в звязку з тяжким матеріальним становищем та наявністю на його утриманні двох дітей. В матеріалах справи також маються квитанції (а.с. 67) про перерахунок виконавчій службі коштів на погашення заборгованості, що спростовує доводи подання про свідомо ухилення боржника від виконання зобовязань.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції задовольняючи подання, як підставу для його задоволення зазначив не виконання свого зобовязання ОСОБА_6 за судовим рішенням по поверненню боргу, не навівши при цьому факту ухилення боржника від виконання зобовязання.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність обєктивних та переконливих доказів ухилення боржника від виконання покладених судовим рішенням зобовязань, тому суд першої інстанції передчасно та безпідставно прийшов до висновку про необхідність задоволення подання державного виконавця.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 31 березня 2015 року по справі за поданням Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_6 за межі України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні подання Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_6 за межі України - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :