Справа № 392/641/15-ц
Провадження № 2/392/369/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2015 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Кратка Д.М., із участю секретаря судового засідання Жельман О.В., прокурора прокуратури Маловисківського району Кіровоградської області Цибровського Ю.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Мала Виска цивільну справу за позовною заявою прокурора Маловисківського району Кіровоградської області, подану в інтересах ОСОБА_2, до Мар'янівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

15 квітня 2015 року до Маловисківського районного суду Кіровоградської області звернувся із позовною заявою прокурор Маловисківського району Кіровоградської області, в інтересах ОСОБА_2, до Мар'янівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку в порядку спадкування. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що ОСОБА_2 є інвалідом з дитинства ІІІ групи (ураження органів слуху), який проживав однією сім'єю без державної реєстрації шлюбу з ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, і після смерті якої залишилося спадкове майно (житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 1,603 га., що розташована на території Мар'янівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області), на випадок своєї смерті заповіту за життя вона не склала, а спадкоємців за законом І-ІІІ черг, які б після її смерті прийняли спадщину не має. 01 квітня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що у спадкодавця не було документів, що підтверджують державну реєстрацію права власності на житловий будинок та земельну ділянку, яка залишилася після його смерті. Таким чином, на підставі ст. 121 Конституції України, ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» та ст.ст. 45, 46 прокурор Маловисківського району Кіровоградської області, з урахуванням уточнених позовних вимог, звернувся за захистом прав та охоронюваних законом інтересів інваліда дитинства ІІІ групи ОСОБА_2 з даним позовом до суду.

В судовому засіданні прокурор підтримав заявлені вимоги, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Відповідач повідомлявся належним чином про день, час та місце проведення судового засідання, в судові засідання не з'являвся, надав до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності його представника, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с. 70, 111, 155, 162).

Суд, заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали цивільної справи № 392/825/13-ц (за позовом прокурора Маловисківського району в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: відділ Держземагенства в Маловисківському районі, Маловисківська районна державна адміністрація Кіровоградської області про визнаня права на обов'язкову частку в спадщин) та матеріали цивільної справи № 392/2526/14-ц (за заявою прокурора Маловисківського району в інтересах ОСОБА_2, заінтересована особа - Мар'янівська сільська рада Маловисківського району Кіровоградської області про встановлення факту проживання однією сім'єю), оцінивши докази в їх співставленні та сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 09 жовтня 2014 року (а.с. 4).

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 21 січня 2015 року по цивільній справі № 392/2526/14-ц був встановлений факт проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3, яка ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла, в період з 28.10.1988 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 року в с. Матусівка Маловисківського району Кіровоградської області по АДРЕСА_1 (а.с. 8).

З Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01 квітня 2015 року вбачається, що ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 та на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, що знаходиться на території Мар'янівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, з тих підстав, що відсутні документи, що підтверджують державну реєстрацію права власності на житловий будинок та земельну ділянку (а.с. 11).

З копії Договору купівлі-продажу будинку від 15 лютого 1991 року, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Мар'янівської сільської ради народних депутатів Маловисківського району Кіровоградської області, реєстровий № 4, вбачається, що ОСОБА_3 придбала жилий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с. 14).

З п. 8 Договору купівлі-продажу будинку від 15 лютого 1991 року вбачається, що цей договір складено в двох екземплярах, один з яких зберігається в справах виконавчого комітету Мар'янівської сільської ради народних депутатів Маловисківського району Кіровоградської області, решта примірників видається сторонам.

Заочним рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 17 травня 2013 року по цивільній справі № 392/825/13-ц серед іншого було - визнано за ОСОБА_3 право на 2/3 частки спадкового майна, яка б належала б кожному з спадкоємців при спадкоємстві за законом ( обов'язкова частка), а саме на земельну ділянку площею 1,603 га., що розташована на території Мар'янівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року (а.с. 18-19).

З листа Відділу Держземагенства у Маловисківському районі Кіровоградської області від 08 квітня 2015 року № 1419/03/09-15 вбачається, що 05 серпня 2013 року ОСОБА_3 звернулася для погодження технічної документації із землеустрою для товарного с/г виробництва на земельну ділянку розташовану на території Мар'янівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області (а.с. 20).

З матеріалів спадкової справи відкритої після смерті ОСОБА_3 вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, яка ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла звернувся ОСОБА_2 (а.с. 56), в свою чергу її брат ОСОБА_6 відмовився від прийняття спадщини, що відкрилася після смерті своєї сестри надавши нотаріально-посвідчену заяву від 21 жовтня 2014 року (а.с. 57).

З довідок №№ 522, 523 від 06 травня 2015 року виданих виконавчим комітетом Мар'янівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області вбачається, що ОСОБА_3 проживала та була зареєстрована з 24 листопада 1986 року за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, АДРЕСА_1 (а.с. 79, 80).

Згідно Витягу із погосподарської книги вбачається, що власником домогосподарства, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, АДРЕСА_1 була ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 82-83).

З архівної довідки № 94 від 18 травня 2015 року виданої ОКП «Кіровоградське ООБТІ» вбачається, що адреса домоволодіння в с. Мар'янівка, АДРЕСА_1 змінена на - с. Матусівка, АДРЕСА_1 (а.с. 95).

Рішенням № 197 від 23 серпня 2005 року Мар'янівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області ХХVI сесії 24 скликання, було затверджено проект землеустрою щодо розмежування земель державної та комунальної власності в межах населених пунктів Олексіївка, Матусівка, Павлівка, Мар'янівка, Ковалівка, Вись, Заріччя та за їх межами на території Мар'янівської сільської ради (а.с. 112).

Згідно довідки № 557 від 20 травня 2015 року виданої виконавчим комітетом Мар'янівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, рішенням від 2005 року про розмежування сіл Мар'янівської сільської ради, будинок за адресою: АДРЕСА_1, знаходиться в с. Матусівка Маловисківського району Кіровоградської області (а.с. 96).

Враховуючи вище зазначене, суд приходить до висновку, що на підставі рішення № 197 від 23 серпня 2005 року Мар'янівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області ХХVI сесії 24 скликання, було змінено адміністративно-територіальні межі с. с. Мар'янівка та с. Матусівка, а тому на даний час змінена і поштова адреса житлового будинку, що належав померлій ОСОБА_3 та знаходився за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, АДРЕСА_1 на нову поштову адресу: Кіровоградська область, Маловисківський район, АДРЕСА_1.

У відповідності до 227 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

В ч.ч. 5, 6 ст. 3 Закону УРСР «Про державний нотаріат» (чинного на час укладання Договору купівлі-продажу будинку від 15 лютого 1991 року) зазначається, що у населених пунктах, де немає державних нотаріальних контор, нотаріальні дії, передбачені Законом СРСР «Про державний нотаріат» та цим Законом, вчиняють виконавчі комітети міських, селищних, сільських Рад народних депутатів. Нотаріальні дії у виконавчих комітетах міських, селищних, сільських Рад народних депутатів вчиняють голова, заступник голови або секретар виконавчого Комітету, на яких за рішенням виконавчого комітету відповідної Ради народних депутатів покладено вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 14 Закону УРСР «Про державний нотаріат» у населених пунктах, де немає державних нотаріальних контор, виконавчі комітети міських, селищних, сільських Рад народних депутатів вчиняють такі нотаріальні дії - посвідчують інші угоди (договори, довіреності та ін.), крім договорів про надання у безстрокове користування земельних ділянок для спорудження індивідуальних жилих будинків і угод, які стосуються майна, що знаходиться за кордоном, або прав, які мають бути здійснені за кордоном.

Частина 1 ст. 34 Закону УРСР «Про державний нотаріат» встановлює, що державні нотаріуси, службові особи виконавчих комітетів міських, селищних, сільських Рад народних депутатів, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують угоди, для яких законодавством встановлено обов'язкову нотаріальну форму.

Згідно ч. 5 Закону УРСР «Про державний нотаріат» посвідчення угод про відчуження або заставу жилого будинку (частини будинку) чи квартири в будинку житлово-будівельного колективу індивідуальних забудовників провадиться за місцем знаходження жилого будинку державною нотаріальною конторою або виконавчим комітетом міської, селищної, сільської Ради народних депутатів.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частина 1 ст. 1220 ЦК України встановлює, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечить моральним засадам суспільства.

В ч. 2 ст. 156 ЖК України серед іншого зазначено, що до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 64 ЖК України, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Частиною 1 ст. 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Частина 1 ст. 1222 ЦК України встановлює, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання цим Законом чинності, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація права була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56.

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР реєстрацію будинків із обслуговуючими будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадили бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих рад депутатів трудящих. Об'єктами реєстрації були будинки та домоволодіння з окремим порядковим номером на вулиці, провулку, площі. Реєстрації підлягали всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу Української РСР, що належали місцевим радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належали громадянам на праві особистої власності.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Враховуючи викладене, державна реєстрація свідоцтва про право власності та державна реєстрація права власності на нерухому річ є за своєю правовою природою окремими видами реєстрацій.

Таким чином, судом встановлено, що на момент набуття права власності померлою ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_3 на нерухоме майно - житловий будинок, що належав померлій ОСОБА_3 та знаходився за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, АДРЕСА_1, належний померлій на підставі Договору купівлі-продажу будинку від 15 лютого 1991 року обов'язкова реєстрація права не була передбачена.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що реєстрація Договору купівлі-продажу будинку від 15 лютого 1991 року, яку на той час здійснювали органи бюро технічної інвентаризації не впливає на дійсність або чинність зазначеного вище Договору купівлі-продажу, а отже на момент смерті ОСОБА_3 набула права власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, АДРЕСА_1.

Згідно ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Частина 1 ст. 1225 ЦК України встановлює, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ч. 2 ст. 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодеку, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі - прийняття спадщини.

Оскільки заочним рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 17 травня 2013 року по цивільній справі № 392/825/13-ц було визнано право за ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 1,603 га., що розташована на території Мар'янівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року, то у неї виникло право на спадщину на дану земельну ділянку.

Стаття 1218 ЦК України встановлює, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частина 1 ст. 11 ЦПК України встановлює, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст.ст. 57- 60 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв'язку, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні достовірно встановлені обставини, які доводять набуття права власності ОСОБА_2 на нерухоме майно, що залишилося після смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, як спадкоємцем четвертою черги спадкування за законом, у зв'язку із чим позовні вимоги суд визнає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання як розподілити між сторонами судові витрати, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.п. 7, 11 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються - державні органи, підприємства, установи, організації, громадські організації та громадяни, які звернулися у випадках, передбачених законодавством, із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб, а також споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав, органи прокуратури - при здійсненні своїх повноважень.

В ч. 1 ст. 88 ЦПК України серед іншого зазначається, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторонни понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Судом встановлено, що відповідач у справі не порушував права власності ОСОБА_2 на спірне нерухоме майно, що залишилося після смерті ОСОБА_3, оскільки підставою звернення до суду з позовом стало те, що спадкодавець позивача за час життя не зареєструвала своєї право власності на нерухоме майно у відповідних підприємствах, установах, організація та державних органах, а не те, що відповідач - Мар'янівська сільська рада Маловисківського району Кіровоградської області порушує або оспорює право власності позивача, тому судові витрати по справі необхідно віднести за рахунок держави.

На підставі викладненого, керуючись ст.ст. 1, 3, 4, 10, 11, 57-61, 88, 179, 209, 212 -215, 218, 223, 292, 294, 367 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов прокурора Маловисківського району Кіровоградської області, подану в інтересах ОСОБА_2, до Мар'янівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку в порядку спадкування.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1), право власності на житловий будинок загальною площею 65,8 кв.м., житловою площею 43,5 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами: літня кухня літ. «Б», площею 24, 00 кв.м.; сарай літ. «В», площею 65,8 кв.м.; гараж літ. «Г», площею 20 кв.м., сарай літ. «Д», площею 7,6 кв.м.; вбиральня літ. «Е», площею 1,6 кв.м.; огорожа № 1, ща знаходяться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, АДРЕСА_1, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1), право власності на земельну ділянку площею 1,603 га., що розташована на території Мар'янівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Судові витрати по справі віднести за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційному суду Кіровоградської області через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Д.М. Кратко