АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1625/458/2012 Номер провадження 22-ц/786/1891/15Головуючий у 1-й інстанції Кіндяк І. С. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Дорош А.І.

Суддів: Омельченко Л.М., Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

з участю

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_3

на заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 06 червня 2012 року

по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в особі Полтавського головного регіонального управління комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2011 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Свої вимоги обгрунтовує тим, що відповідно до умов кредитного договору № РLОКG00001130 від 10.04.2008 р. ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 450 712,50 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,56 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 10.04.2028 року. Відповідно до умов договору позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 5 564.60 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. У порушення зазначених норм закону та умов договору ОСОБА_3 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала та станом на 29.04.2011 року має заборгованість - 849 450,71 грн. Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем укладено договір іпотеки № РLОКG00001130 від 10.04.2008 р., згідно яким відповідач передав позивачу в іпотеку - житловий будинок з господарськими будівлями загальною площею 132,6 кв. м., який розташований за адресою: АДРЕСА_3 та належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 10.04.2008 р. № 1910.

У відповідності до ст. 6 Закону України „Про іпотеку" іпотека за цим договором поширюється на земельну ділянку, на якій розташований предмет іпотеки і яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі документу, зазначеного у договорі іпотеки. Земельна ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_3. ПАТ КБ «ПриватБанк» просив звернути стягнення заборгованості на предмет договору іпотеки, а саме - житловий будинок з господарськими будівлями, загальною площею 132.6 кв.м. та земельну ділянку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_3, за рахунок вартості якої погасити зобов'язання за кредитним договором, виселити осіб, які зареєстровані і проживають у будинку, розташованому за адресою АДРЕСА_3 зі зняттям з реєстраційного обліку у відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України у Полтавській області, стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Заочним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 06 червня 2012 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі Полтавського головного регіонального управління комерційний банк «ПриватБанк» - задоволено частково.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме : на житловий будинок з господарськими будівлями, загальною площею 132.6 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_3, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № PLOKGK00001130 від 10.04.2008 р.) ПАТ КБ «Приватбанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу за рахунок вартості якої погасити: заборгованості кредитному договору № PLOKGK00001130 від 10.04.2008 р. у сумі 824 973,25 грн.; судовий збір 1708,50 грн.; витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120 грн.

В інших позовних вимогах - відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила відповідач ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення.

Згідно п. 3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставою зміни рішення суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 10.04.2008 р. між КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк»», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір РLОКG00001130 від 10.04.2008 р. про надання останній кредиту в розмірі - 450 712,50 грн. на наступні цілі: 364 862,50 грн.- на придбання нерухомості; 7 070,00 грн. - на сплату винагороди; 2 525,00 грн. - страхування майна; 1 767,50 грн.- на особисте страхування; 85 850,00 грн. - на сплату страхових платежів у випадках та в порядку передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,38 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 0,96% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.7.2 даного договору (а.с. 11-17).

Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_3 укладено договір іпотеки РLОКG00001130 від 10.04.2008 р., який посвідчено приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Москівцем В.О., реєстровий №1914. Згідно із договором іпотеки РLОКG00001130 від 10.04.2008 р. для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором РLОКG00001130 від 10.04.2008 р. надано нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями загальною площею 132,6 кв. м., який розташований за адресою: АДРЕСА_3. Згідно кредитного договору за користування кредитом ОСОБА_3 зобов'язана сплатити банку (позивачу) відповідну плату, терміном погашення до 10.04.2028 р. включно (а.с.18-23).

Станом на 29.04.2011 р. за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 849 450,71 грн, що підтверджується наданим позивачем розрахунком (а.с.8-10).

З урахуванням заяви відповідача про застосування строку позовно давності до стягнення неустойки позивач надав розрахунок пені, згодно якого пеня склала 128 099,58 грн. (а.с. 144).

За договором іпотеки ОСОБА_3 надала позивачу право у разі несплати боржником будь-якої суми у такому розмірі, у такий строк і в такому порядку, як встановлено у кредитному договорі, звернути стягнення на предмет іпотеки.

Задовольняючи позов частково, місцевий суд виходив з того, що у відповідності до вимог ст. 252 ЦК України з урахуванням заяви відповідача слід застосувати строк позовної давності до нарахування неустойки - пені, яка згідно наданого позивачем розрахунку становить 128 099,58 грн. Всього заборгованість за кредитом становить 785 450,71грн., а саме: 377 740,00 грн. - заборгованість за кредитом; 270 107,63 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 9 418,66 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 128 099,58 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором. Розмір процентної складової відповідно до.п.5.3. договору зменшиться у зв»язку із зменшенням пені і буде складати 39 272,54 грн. (785 450,71х5%=39272,54), отже загальний розмір заборгованості буде становити 824 973,25 грн., з яких 785 450,71 грн. -загальна сума заборгованості по кредиту; 250,00 грн. - фіксована частина, 39 272,54 грн. -процентна складова. За договором іпотеки ОСОБА_3 надала позивачу право у разі несплати боржником будь-якої суми у такому розмірі, у такий строк і в такому порядку, як встановлено у кредитному договорі, то місцевий суд прийшов до висновку про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відмовляючи у задоволенні вимоги про виселення відповідача, місцевий суд виходив з того, що вона заявлена передчасно.

Відмовляючи у задоволенні вимоги про звернення стягнення на земельну ділянку, місцевий суд виходив з того, що згідно умов договору іпотеки відповідач у забезпечення виконання зобов»язань надала в іпотеку житловий будинок, а земельна ділянка, на якій він розташований, предметом іпотеки не була, крім цього, земельна ділянка належить до земель державного фонду, не приватизована і не є власністю відповідача.

Як встановила колегія суддів, такі висновки місцевого суду є правильними, оскільки суд дійшов їх після повного, всебічного та об"єктивного з"ясування фактичних обставин справи, прав та обов"язків сторін в даних правовідносинах, з правильним застосуванням норм матеріального права.

Проте, у підрахунках розміру загальної заборгованості місцевий суд допустив помилки, а саме загальний розмір заборгованості буде становити не 785 450,71 грн., як вказав суд, а 785 365, 87 грн. (377 740,00 грн.+ 270 107,63 грн.+9 418,66 грн.+128 099,58 грн.), 5% від цієї суми буде складати - 39 268, 29 грн. (785 365,87 грн. х 5%), а всього 824 884,16 грн. (785 365,87 грн.+ 39 268, 29 грн. +250 грн.).

Колегія суддів приходить до висновку про зміну суму загальної заборгованості по кредитному договору № PLOKGK00001130 від 10.04.2008 р., зменшивши з 824 973,25 грн. до 824 884,16 грн.

Крім цього, згідно п. 42 Постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зі змінами від 07.02.2014 року, резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність доповнення резолютивної частини рішення суду словами «з початковою ціною предмета іпотеки, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності в порядку, визначеному ст. 58. Закону України «Про виконавче провадження».

Доводи відповідача про те, що вона не отримувала судових повісток про призначення справи до розгляду на 06.06.2012 р. не заслуговують на увагу, оскільки на а.с. 142 міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення - судової повістки у судове засіданні на 06.06.2012 р. за адресою АДРЕСА_1, цю адресу вона вказала у запереченні проти позову від 30.03.2012 р. (а.с.115-119), судову повістку вона отримала завчасно 28.05.2012 р.

06.06.2012 р. ОСОБА_3 подала суду заяву про перенесення засідання суду у зв»язку з тим, що має недійсний паспорт, який потрібно негайно міняти. Суд визнав її неявку у судове засідання з неповажних причин.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах, встановлених статтею 157 цього Кодексу у разі першої неявки в судове засідання сторони, оповіщеної у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вона повідомила про причини неяки, які судом визнано поважними.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою місцевого суду від 26.01.2012 р. було скасоване заочного рішення від 30.09.2011 р. (а.с.96).

Згідно ч. 1 ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття прровадження у справі.

У період з 26.01.2012 р. по 06.06.2012 р. справа призначалася до розгляду 9 разів: на 22.02.2012 р., 20.03.2012 р., 28.03.2012 р., 30.03.2012 р., 09.04.2012 р., 17.04.2012 р., 03.05.2012 р., 24.05.2012 р., 06.06.2012 р. Відповідач 20.02.2012 р. направила суду телефонограму про відкладення справи за станом здоров»я (а.с.100), доказів хвороби не надала. Отримала судові повістки у судові засідання на 20.03.2012 р., 28.03.2012 р., 30.03.2012 р.,09.04.2012 р. та з»явилася у засідання (а.с. 104,107,109,110,113,120,123,126). Отримала судові повістки у судові засідання на 17.04.2012 р., 03.05.2012 р. (а.с. 126,132), але 17.04.2012 р., 02.05.2012 р. надала заяви про відкладення справи у зв»язку з хворобою (а.с.128.133), доказів хвороби не надала, у судові засідання не з»явилася (а.с.129, 134). У судове засідання на 24.05.2012 р. повістку не отримала (а.с. 137).

Отже, вбачається, що 06.06.2012 р. місцевий суд правомірно визнав неявку відповідача у судове засідання із зазначеної нею причини, що вона має недійсний паспорт, який потрібно негайно міняти, як неявка без поважних причин, доказів поважності причин неявки у попередні судові засідання відповідач так і не надала.

Доводи відповідача про те, що місцевим судом порушені вимоги ст. 169 ЦПК України не заслуговують на увагу. Місцевим судом були дотримані вимоги процесуального закону в частині повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи та розгляд справи заочно.

Також не заслуговують доводи відповідача про те, що судове рішення ухвалене на підставі матеріалів, наданих лише позивачем, що призвело до неповного з»ясування обставин справи та прийняття рішення, яке не відповідає вимогам законодавства, оскільки відповідач не була позбавлена процесуальних прав та скористалася ними, а саме 28.03.2012 р. 05.04.2012 р. вона знайомилася з матеріалами справи (а.с. 121, 124), 30.03.2012 р. надала заперечення проти позову, заяву про застосування наслідків спливу позовної давності, клопотання про зменшення розміру неустойки (а.с. 115,117,118).

Також не заслуговують на увагу доводи відповідача про те, що наданий позивачем розрахунок не є належним доказом у розумінні ст.ст. 58,59 ЦПК України, т.к. не містить складових, з яких складається заборгованість за тілом кредиту та процентами, період, за який нарахована заборгованість, що не дає можливості суду перевірити правильність нарахування заборгованості, оскільки це не відповідає дійсності. Наданий позивачем розрахунок заборгованості (а.с. 8-10) містить складові заборгованості та період з 10.04.2008 р. по 29.04.2011 р.

Також не заслуговують на увагу доводи відповідача про те, що вона не згодна із заявленою банком сумою боргу та має надати свої контррозрахунки, оскільки відповідач мала процесуальну можливість надати суду першої інстанції свої докази на спростування розміру заборгованості, проте їх не надала, такі докази вона не надала і суду апеляційної інстанції.

Щодо доводів відповідача про застосування позовної давності, то вбачається наступне. 30.03.2012 р. відповідач подала заяву про застосування наслідків спливу позовної давності до вимог «про стягнення пені за період з 23.05.2008 р. по 26.05.2010 р., а також до вимог про стягнення штрафу за цим договором в повному обсязі, наслідки спливу строку позовної давності у вигляді відмови у стягненні пені за вказаний період та штрафу вцілому» (а.с. 117) та подала клопотання про зменшення неустойки (пені та штрафу) за порушення нею умов кредитного договору )(а.с. 118-119). Інших заяв про застосування строку позовної давності до решти вимог відповідач не подавала та не заявляла, тому її доводи про те, що строк позовної давності судом має бути застосований до інших платежів не заслуговують на увагу, оскільки згідно вимог ст. ч. 3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення. Відповідач не була позбавлена процесуальної можливості заявити суду про застосування позовної давності і до інших вимог у період розгляду справи з 26.01.2012 р. по 06.06.2012 р., проте цього не зробила.

Також не заслуговують на увагу доводи відповідача про те, що позивач не надав доказів, які б підтверджквали фактичне повідомлення боржника про свої наміри щодо звернення стягнення на предмет іпотеки у разі не усунення порушень кредитного договору, оскільки на а.с. 24 міститься повідомлення на ім»я відповідача, направлене за адресою АДРЕСА_1, яке отримане нею згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення - заказного листа 18.03.2011 р., про те, що у разі невиконання вимоги про сплату заборогованості за кредитним договором протягом 30 календарних днів з дати одержання цього повідомлення банк має намір звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу іпотеки з укладанням договору купівлі-продажу третій особі або іншим шляхом, передбаченим законодавством або договором.

Судовим рішенням відмовлено у задоволенні вимоги про виселення, тому в цій частині доводи відповідача не заслуговують на увагу.

В оскаржуваному рішенні місцевий суд послався на ч.1 ст.224 ЦПК України, яка передбачає ухвалення заочного рішення. У резолютивній частині рішення суд роз»яснив зміст ч. 3 ст. 232 ЦПК України про порядок оскарження заочного рішення.

Доводи відповідача про те, що позивачу не роз»яснено порядок та наслідки розгляду справи в порядку заочного провадження, не заслуговують на увагу, оскільки є надуманими та не відповідають дійсності, сам позивач не заявляє про порушення його прав.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що місцевим судом при ухваленні рішення має місце невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, рішення суду підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п. 3, 309 ч.1 п. 3,4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 06 червня 2012 року змінити, зменшивши розмірзагальної суми заборгованості по кредитному договору № PLOKGK00001130 від 10.04.2008 р. з 824 973,25 грн. до 824 884,16 грн.

Доповнити резолютивну частину рішення суду словами «з початковою ціною предмета іпотеки, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності в порядку, визначеному ст. 58. Закону України «Про виконавче провадження».

В решті заочне рішення місцевого суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

С У Д Д І :