У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, від імені якого діє представник ОСОБА_3, на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 07 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 23 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Реєстраційної служби Черкаського районного управління юстиції, треті особи: Служба у справах дітей Черкаської районної державної адміністрації, ОСОБА_7, Приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Корчемна Марина Володимирівна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку, свідоцтва про право власності та визнання права власності на майно,

в с т а н о в и в :

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який уточнив під час розгляду справи, посилаючись на те, що він з моменту народження з 1996 року проживав у домоволодінні по АДРЕСА_1 разом з матір'ю ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, бабою ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та дядьком ОСОБА_7

На його думку, власниками домоволодіння по АДРЕСА_1, як члени колгоспного двору являлися його мати, баба, дядько та дід, та мали по ј частині кожний.

У 1995 році відповідач ОСОБА_4 розлучився з ОСОБА_10 та залишив спірне домоволодіння, не утримував його, а він разом з матір'ю, бабою вільно володіли даним домоволодінням з 1995 року, отже, на думку позивача він набув право власності на ј частину спірного домоволодіння за набувальною давністю.

Позивач також зазначив, що оскільки його бабі ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, належала ј частина спірного домоволодіння, заповіт вона не залишала, після її смерті спадщину прийняли, як спадкоємці першої черги, його мати ОСОБА_9 та дядько ОСОБА_7 по 1/8 частині кожен. Вказує, що ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, після її смерті залишилась спадщина у вигляді 3/8 частини домоволодіння по АДРЕСА_1, вказану спадщину фактично прийняв він, як син померлої та спадкоємець першої черги.

Після смерті матері він дізнався, що 10 грудня 2014 року ОСОБА_4 незаконно отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно НОМЕР_1 на домоволодіння по АДРЕСА_1.

13 грудня 2014 року ОСОБА_4 продав спірне домоволодіння на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_11 та ОСОБА_6

Посилаючись на вказані обставини, просив суд визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно НОМЕР_1 від 10 грудня 2014 року, скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо домоволодіння по АДРЕСА_1, визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку по АДРЕСА_1 посвідчений приватним нотаріусом Корчемною М.В. 13 грудня 2014 року та визнати за ним право власності на 3/8 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за ним право власності на ј частини домоволодіння за вищезазначеною адресою, що належить ОСОБА_4 за набувальною давністю.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 07 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 23 червня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, від імені якого діє представник ОСОБА_3 просить скасувати судові рішення першої й апеляційної інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, виходив з того, що свідоцтво про право власності є правовстановлюючим документом, який видається на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування, тому позовна вимога про скасування свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок є похідною й залежить від доведеності незаконності рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого видано свідоцтво.

Ухвалюючи рішення у справі, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалили законні й обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Приватному підприємству «Експертна фірма «ЕКСПЕРТ-ПЛЮС» у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_12 до Приватного підприємства «Експертна фірма «ЕКСПЕРТ-ПЛЮС», треті особи: Новозаводський відділ державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції, Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», про визнання звіту про оцінку майна незаконним, за касаційною скаргою на заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 28 травня 2015 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак