АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №661/677/15-ц Головуючий в І інстанції Чирський Г.М.
Провадження №22-ц/791/1651/2015 Доповідач: Прокопчук Л.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року червня місяця 24 дня колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:ОСОБА_1
Суддів:ОСОБА_2
ОСОБА_3
При секретарі:ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 представника ОСОБА_6 на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 05 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області про відібрання дитини, визначення місця проживання малолітньої дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, третя особа орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області про визначення місця проживання малолітньої дитини,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання їх з відповідачкою неповнолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, посилаючись на те, що на даний час з відповідачкою однією сімєю не проживають, шлюб між ними буде розірваний, між ними не досягнуто згоди з приводу виховання їх сина.

Вважає, що оскільки відповідачка не має самостійного заробітку та власного житла, то за таких умов син має проживати разом з ним у квартирі, де він постійно проживає, має власну кімнату та все необхідне.

Посилаючись на ст.ст.150,161,162 СК України просив відібрати малолітнього ОСОБА_9 у відповідачки та визначити місце його проживання з батьком, тобто з позивачем.

У березні 2015 року ОСОБА_7 звернулася з позовом, надалі уточнивши його, в якому просила визначити місце проживання неповнолітнього сина разом з нею.

В обґрунтування посилалася на те, що син проживає разом з нею, має з ним психологічний контакт, привязаність один до одного, постійно слідкує за його станом здоровя, виховує та піклується про нього.

ОСОБА_6 з ранку до вечора знаходиться на роботі і не зможе належно піклуватися про сина, він також зловживає спиртними напоями, застосовував до неї та сина фізичне насилля.

Просила визначити місце проживання неповнолітнього сина разом з нею, матірю дитини.

Рішенням Новокаховського міського суду від 05 травня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено за необґрунтованістю.

Позов ОСОБА_7 задоволено.

Визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, з його матірю ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, за місцем її проживання.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_7 ОСОБА_10 ОСОБА_11 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, на неповне зясування обставин, які мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просила його скасувати і ухвалити нове, яким визначити місце проживання дитини з батьком.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_5 і ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримали з підстав, викладених у ній.

Вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим, представник ОСОБА_7 просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 161 ЦК України якщо мати та батько дитини, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 цієї ж статті визначено, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Із матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 вересня 2003 року та є батьками малолітнього ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішенням Новокаховського міського суду від 23 березня 2015 року шлюб між сторонами розірвано, вони проживають окремо, дитина проживає разом з матірю.

Визначаючи місце проживання малолітнього ОСОБА_8 з матірю, суд першої інстанції виходив з того, що ним не встановлено обставини, з якими законодавець повязує неможливість передачі дитини матері та винятковість ситуації при перевазі права матері на проживання з нею дитини.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки правильно визначившись з характером спірних правовідносин, суд вірно застосував до них норми матеріального права і дав належну оцінку зібраним у справі доказам, відтак постановив законне і обґрунтоване рішення, висновки якого не спростовані доводами апеляційної скарги.

При цьому колегія суддів також вважає за необхідне наголосити на тому, що малолітньому сину ОСОБА_12 лише в березні 2015 року виповнилося три роки, він хворіє, тому не може бути позбавлений материнського піклування і любові.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові й моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю.

Виходячи із встановлених судом обставин, у справі відсутні ті виняткові обставини, з якими закон повязує можливість розлучення малолітньої дитини з матірю.

Згідно з ч.2 ст.161 СК України встановлено перелік обставин, за наявності яких малолітню дитину не можна передати для проживання разом з матірю і, в тому числі, у разі відсутності у матері самостійного доходу.

Так, дійсно на час постановлення рішення судом відповідачка не працювала, однак судом першої інстанції підставно наголошено на тому, що ОСОБА_7 до 15 березня 2015 року отримувала державну соціальну допомогу по догляду за дитиною, з 06.02.2015 року перебуває на обліку у Новокаховському центрі зайнятості, отримує допомогу від своєї матері, при обстеженні умов проживання 10 лютого 2015 року встановлено, що для дитини створені належні умови для проживання.

За встановленого колегія суддів вважає, що висновок суду про те, що дитина має проживати разом з матірю є правильним.

Що стосується доводів апеляційної скарги, то вони зводяться лише до переоцінки доказів і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого рішення, а тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303,307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 представника ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Новокаховського міського суду від 05 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього ж часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: підпис

Судді: два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя: Л.П.Прокопчук