Справа № 340/236/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1569/2015
Головуючий у 1 інстанції Атаманюк Р. І.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Бойчука І.В., Ясеновенко Л.В.

секретаря Турів О.М.

з участю апелянта ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 ОСОБА_2 на ухвалу Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 17 червня 2015 року в справі за заявою прокурора Верховинського району про забезпечення позову в цивільній справі за позовом прокурора Верховинського району в інтересах Верхньоясенівської сільської ради до ОСОБА_4, треті особи відділ Держземагентва у Верховинському районі, реєстраційна служба Верховинського районного управління юстиції про визнання не чинним державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування його державної реєстрації та зобовязання повернути земельну ділянку, -

в с т а н о в и л а :

Прокурор Верховинського району звернувся в суд в інтересах Верхньоясенівської сільської ради до ОСОБА_4, треті особи відділ Держземагентва у Верховинському районі, реєстраційна служба Верховинського районного управління юстиції про визнання не чинним державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування його державної реєстрації та зобовязання повернути земельну ділянку, і в порядку ст.ст. 151, 152 ЦПК України подав клопотання про забезпечення позову.

Ухвалою Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 17 червня 2015 року клопотання прокурора Верховинського району задоволено. Накладено арешт на земельну ділянку загальною площею 0,6257 га, яка знаходиться в с. Верхній Ясенів, присілок Френців Верховинського району Івано-Франківської області, кадастровий номер земельної ділянки :04:001:0014, власником якої згідно державного акту серії ЯМ №653755 від 18.10.2012 року є ОСОБА_5, а також заборонено відчужувати та вчиняти будь-які інші дії щодо вказаної земельної ділянки.

Не погодившись з такою ухвалою, представник ОСОБА_4 ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема апелянт вказує, що оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції з порушенням ст.ст. 151-154 ЦПК України, оскільки ні прокурором в клопотанні про забезпечення позову, ні судом в постановленій ухвалі не зазначено жодних обставин, що підтверджувалися б належними та допустимими доказами про те, що невжиття заходів забезпечення позову утруднить або зробить неможливим виконання рішення суду у випадку його прийняття, а також не зазначено в чому полягає загроза уникнення від виконання рішення суду в той час, як фактично власник земельної ділянки помер, а спадкоємець за заповітом - відповідач по справі ОСОБА_4 право власності на спірну земельну ділянку не оформив.

З наведених підстав просить ухвалу Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 17 червня 2015 року скасувати.

У засіданні апеляційного суду апелянт доводи скарги підтримала з наведених в ній мотивів.

Прокурор доводи апеляційної скарги не визнав, посилаючись на обґрунтованість висновків суду, просив апеляційну скаргу відхилити.

Представник Верхньоясенівської сільської ради, відповідач ОСОБА_4 і представники третіх осіб відділу Держземагентва у Верховинському районі та реєстраційної служби Верховинського районного управління юстиції у засідання апеляційного суду не з'явилися, про час та день розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Причину неявки суду не повідомили.

З урахуванням положення ст. 305 ЦПК України колегія суддів ухвалила про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення апелянта, прокурора, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Задовольняючи клопотання прокурора Верховинського району про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що незабезпечення цього позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Положеннями ст.ст. 151, 152 ЦПК України встановлено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. При цьому позов майнового характеру забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії, передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам тощо. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За змістом цих норм заходи забезпечення позову застосовуються судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та як гарантія реального виконання рішення суду, у випадку задоволення позову.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 4 постанови від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що в даний час існує спір щодо правомірності набуття у власність ОСОБА_5 спірної земельної ділянки загальною площею 0,6257 га. Оскільки ОСОБА_5 помер, то спадкоємець за заповітом ОСОБА_4 бажає оформити спадщину. У випадку оформлення правоустановчого документу на спірну земельну ділянку, у нового власника виникне можливість її відчуження.

Таким чином, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції вірно дійшов висновку про те, що у випадку не забезпечення позову ймовірним є утруднення виконання рішення суду про задоволення позову на випадок його прийняття.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції прийнята з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду, а тому підстав для її задоволення не вбачається.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 17 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Горейко М.Д.

Судді: Бойчук І.В.

ОСОБА_6