Справа № 2-6269/10
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

«28» липня 2010 року

Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Гуревського В.К.

за секретаря - Кузнецовій Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та зміну прізвища дитини -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 з вимогою про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітньої дитини та зміну прізвища дитини на підставі того, що шлюбні відносини між сторонами припинені з 2008 року, шлюб носить формальний характер. Як причину розпаду сімї позивач вказує на той факт, що сторони є різними за характерами людьми, вони мають відмінні погляди на життя та шлюбні обовязки. За час спільного проживання сторони втратили один до одного почуття любові та поваги, на підставі цього між сторонами постійно відбувалися сварки. Подружні відносини сторони не підтримують з 2008 року, не ведуть спільне господарство, проживають окремо. Від шлюбу з відповідачем є малолітня дитина Данііл, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачем, перебуває на її утриманні.

Відповідач у судове засідання зявився, позовні вимоги позивача визнав частково, визнав обґрунтованими вимоги про розірвання шлюб, визначення місця проживання дитини з матірю, але з вимогою про зміну прізвища дитини на прізвище позивача „Недялков не погодився.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого.

У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27 січня 2007 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 23. Від цього шлюбу є неповнолітній син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчить свідоцтво про народження серії 1-ЖД № 076620 від 15 березня 2007 року, запис №193. Шлюб у сторін є першим.

Сімейні відносини фактично припинені з 2008 року, подружні відносини сторони не підтримують, спільне господарство не ведеться, сторони проживають окремо. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що сторони втратили взаєморозуміння, почуття любові й поваги один до одного, а також єдність цілей та мети створення та існування спільної сімї. В сімї почали виникати конфлікти та непорозуміння, постійно відбувалися сварки, що негативно впливало на виховання дитини.

На примирення сторони не згодні, обґрунтовуючи це тим, що відновлення сімї є неможливим, через що суд не вважає за необхідне вживати заходів щодо примирення сторін.

При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, а також інтересам неповнолітньої дитини.

Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й дружини та збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них, інтересам дитини, що мають істотне значення. Враховуючи, що побудова сімейних відносин повинна здійснюватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України), суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу.

Видатки по оплаті державного мита при оформленні реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС суд вважає за необхідне покласти на відповідача.

Судом встановлено, що сторони проживають окремо, неповнолітня дитина проживає разом з матірю.

Вирішуючи питання щодо визначення місця проживання малолітнього сина сторін Данііла, суд вважає цю вимогу такою, що підлягає задоволенню з огляду на такі обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Враховуючи, що з цього питання між сторонами на сьогоднішній момент відсутній спір, місце проживання дитини не заперечується відповідачем та не заперечувалось ним й раніше, відповідач визнав позов у цій частині, суд має задовольнити цю вимогу позивача, визначивши місце проживання малолітнього сина сторін з матірю.

Відносно визначення прізвища дитини суд не вбачає порушення її прав у випадку зміни прізвища дитині на прізвище її матері. Згідно ст. 148 СК України, у разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов'язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини.

Оскільки відповідач заперечує цю вимогу та між батьками існує спір з цього питання, тому суд має задовольнити позов у цій частині, у звязку з тим, що відповідач, не маючи постійного заробітку, не довів суду факту його участі в утриманні та вихованні дитини, а значить суд, враховуючи твердження позивача, робить висновок про те, що відповідач у повному обсязі виконує свої обовязки щодо надання утримання дитини. Крім того, при розв'язанні спору між батьками щодо зміни прізвища дитини приймаються до уваги різні обставини, які мають свідчити про те, що зміна прізвища дитини відповідає її інтересам. До таких обставин відноситься: виконання батьками своїх обов'язків щодо дитини; інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища дитини її інтересам (немилозвучність прізвища, важкість його вимови; бажання носити спільне з дітьми прізвище, якщо шлюб між подружжям розірваний, а у заявника (заявниці) було дошлюбне прізвище; бажання матері (батька) надати дитині своє прізвище, якщо батько (мати) не брав участі у вихованні дитини; бажання надати прізвище, відповідне національності іншого з батьків (при різних національностях батьків тощо).

Позивач ОСОБА_1 має бажання носити спільне з дитиною прізвище, шлюб між подружжям розірваний, заявниця носить дошлюбне прізвище. Позивач ОСОБА_1 є за національністю болгаркою, відповідач ОСОБА_2 українець, позивач бажає надати дитині прізвище, відповідне своїй національності.

Відповідно до ч. 3 ст. 145 СК України, спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно з ч.1 ст. 145 СК України, прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою.

Керуючись ст. ст. 104, 105, 110, 112, 145, 148, 160 Сімейного кодексу України, ст. ст. 11, 88, 213, 215 Цивільного процесуального кодексу України, СУД

В И Р І Ш И В :

Шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_1, зареєстрований Другим відділом РАЦС Малиновського районного управління юстиції м. Одеси 27 січня 2007 року, актовий запис № 23, розірвати.

При реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС стягнути з ОСОБА_2 державне мито у розмірі 17,0 гривень, ОСОБА_1 від сплати звільнити.

Встановити місце проживання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом із матірю ОСОБА_1.

Змінити прізвище малолітнього „Брігінець Данііла Олександровича на „Недялков Данііл Олександрович.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 38,5 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення та подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, або шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення у порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

СУДДЯ: В.К.Гуревський