Справа № 127/2-4166/09
Провадження № 4-с/127/57/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Борисюк І.Е.,

за участю: секретаря Пєскова Є.Д.,

заявника ОСОБА_1,

державного виконавця Дячука В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_2 за участю заінтересованої особи ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся ОСОБА_1 із скаргою на дії державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_2.

Скарга мотивована тим, що 22.07.2013 року Вінницький міський суд Вінницької області зобовязав старшого державного виконавця Замостянського ВДВС ВМУЮ ОСОБА_2 прийняти до провадження виконавчий лист № 2-4166/09, виданий 02.04.2013 року Вінницьким міським судом Вінницької області, та відкрити провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-4166/09. 13.08.2013 року Апеляційний суд Вінницької області вказану ухвалу залишив без змін, отже ухвала набрала сили закону і підлягає обовязковому виконанню. 23.04.2014 року Вінницький міський суд Вінницької області розяснив, що відшкодування збитків має відбутися шляхом стягнення із ОСОБА_3 44 000, 00 гривень на користь ОСОБА_1 Ігноруючи всі ухвали та рішення суду, а також Закон України «Про виконавче провадження», старший державний виконавець Дячук В.В. провів зобовязальні виконавчі дії, обмежившись мізерними штрафами, передав справу до міліції, якої там не прийняли до уваги та закінчив виконавче провадження 08.11.2013 року. 16.12.2013 року Вінницький міський суд Вінницької області, визнав такі дії неправомірними, скасував постанову державного виконавця від 08.11.2013 року про закінчення виконавчого провадження. 23.01.2014 року апеляційний суд Вінницької області цю ухвалу залишив без змін. Однак, начальник Замостянського відділу ДВС ВМУЮ подав касаційну скаргу. 20.08.2014 року касаційну скаргу Замостянського відділу ДВС ВМУЮ було розглянуто Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ та задоволено частково, ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 16.12.2013 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 23.01.2014 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. 06.11.2014 року заявник отримав постанову старшого державного виконавця Замостянського відділу ДВС ВМУЮ ОСОБА_2 від 27.10.2014 року про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-4166/09, виданого 02.04.2013 року Вінницьким міським судом Вінницької області про зобовязання ОСОБА_3 повернути ОСОБА_1 44 000, 00 гривень. ОСОБА_1 вважає дану постанову неправомірною.

Вище викладене й стало підставою для звернення до суду заявника із скаргою на дії державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_2 з вимогами про визнання постанови про закінчення виконавчого провадження від 27.10.2014 року неправомірною та її скасування.

Ухвалою суду від 02.03.2015 року до участі у справі в якості заінтересованої особизалучено ОСОБА_3.

В судовому засіданні заявник підтримав вимоги, аргументуючи їх мотивами, викладеними в скарзі, та просив їх задовольнити.

Державний виконавець Дячук В.В. просив відмовити в задоволенні вимог заявника.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Причини неявки суду не повідомлено.

Враховуючи думку заявника та державного виконавця, положення ст. 386 ЦПК України, зокрема щодо строків розгляду скарги, і відсутність поважних причин неявки в судове засідання, суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність заінтересованої особи.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

01.12.2009 року Замостянським районним судом м. Вінниці ухвалено рішення у цивільній справі № 2-4166-2009 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі-продажу автомобіля, визнання недійсним договору купівлі-продажу внаслідок помилки та відшкодування завданих збитків, яким вирішено визнати договір купівлі-продажу автомобіля «Фольксваген Пасат», д.н.з. НОМЕР_1, укладений на підставі розписки від 15.10.2005 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 недійсним та відновити первинний стан речей, який існував до виникнення правовідносин між сторонами. Рішення набрало законної сили.

05.03.2010 року ухвалою Замостянського районного суду м. Вінниці розяснено рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.12.2009 року у цивільній справі № 2-4166-2009 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3. Судом розяснено, що слід зобовязати ОСОБА_3 повернути ОСОБА_1 44 000, 00 гривень та зобовязати ОСОБА_1 повернути ОСОБА_3 автомобіль марки «Фольксваген Пасат», д.н.з. НОМЕР_1. Ухвала набрала законної сили 11.03.2010 року.

За вище вказаним судовим рішенням Замостянським районним судом м. Вінниці 02.04.2013 року було видано виконавчий лист № 2-4166/09, на виконання якого 30.08.2013 року старшим державним виконавцем Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_2 було відкрите виконавче провадження № 39520261, про що винесено відповідну постанову.

08.11.2013 року старшим державним виконавцем Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_2 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-4166/09, виданого 02.04.2013 року Замостянським районним судом м. Вінниці про відновлення первинного стану речей, який існував до виникнення правовідносин між сторонами та зобовязання ОСОБА_3 повернути ОСОБА_1 44 000, 00 гривень, на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки державним виконавцем вжито всіх заходів щодо примусового виконання рішення суду, визначених Законом України «Про виконавче провадження».

24.01.2014 року старшим державним виконавцем Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_2 винесено постанову про відновлення виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-4166/09, виданим 02.04.2013 року Замостянським районним судом м. Вінниці.

27.10.2014 року старшим державним виконавцем Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_2 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-4166/09, виданого 02.04.2013 року Замостянським районним судом м. Вінниці про відновлення первинного стану речей, який існував до виникнення правовідносин між сторонами та зобовязання ОСОБА_3 повернути ОСОБА_1 44 000, 00 гривень, на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки державним виконавцем вжито всіх заходів щодо примусового виконання рішення суду, визначених Законом України «Про виконавче провадження».

В судовому засіданні було оглянуто і досліджено матеріали виконавчого провадження № 39520261.

Відповідно до ст.ст. 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 7 Закону України «Про державну виконавчу службу» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення.

Згідно ч. 3 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі, якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Судом встановлено, що державним виконавцем Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_2 було дотримано вищевказаних положень Закону України «Про виконавче провадження», однак, задовольняючи скаргу, суд бере до уваги наступне.

Згідно з положеннями ст. 14 ЦПК України та ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Судом встановлено, що станом на день розгляду скарги судове рішення не виконано.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що начальник Замостянського відділу ДВС ВМУЮ ОСОБА_4 04.04.2014 року звернувся до суду із поданням про розяснення рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.12.2009 року по справі № 2-4166-2009 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі-продажу автомобіля, визнання недійсним договору купівлі-продажу внаслідок помилки та відшкодування завданих збитків. Розглянувши подання, суд 23.04.2014 року постановив ухвалу, якою задовольнив подання та роз'яснив, що дане судове рішення має бути виконане у відповідності вимог ЗУ «Про виконавче провадження» шляхом стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 44 000 гривень та повернення ОСОБА_5 ОСОБА_3 автомобіль НОМЕР_2, що фактично передбачає повернення сторін у первинний правовий стан, що існував до укладання договору купівлі продажу автомобіля «Фольксваген - Пасат» д. н. АВ9237АА ( ч. 1 ст. 216 ЦК України, двостроння реституція).

03.12.2014 року у вище вказаній ухвалі судом було виправлено описку, а саме: в шостій стрічці другого абзацу резолютивної частини замість помилково зазначеного імя та по-батькові ОСОБА_5 «Андрій Борисович» виправлено і вказано вірно «Валерій Павлович».

Разом з тим, як встановлено судом в ході зясування обставин по справі, державний виконавець Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_2 після розяснення рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.12.2009 року по справі № 2-4166-2009 року, жодних дій, визначених законом не вчинив для забезпечення примусового виконання судового рішення.

Суд не приймає до уваги посилання державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_2 на те, що ухвалу суду від 23.04.2014 року не було направлено судом до відділу ДВС, а тому йому не було відомо про постановлення даної ухвали, враховуючи наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що під час розгляду судом 23.04.2014 року питання про розяснення судового рішення, державний виконавець Дячук В. В. особисто був присутній в судовому засіданні, подав уточнення вимог, надавав пояснення.

Положення ст. 222 ЦПК України не передбачає направлення копії судового рішення особі, яка брала участь у справі, а з матеріалів цивільної справи не вбачається, що державний виконавець звертався до суду із заявою про видачу йому ухвали суду.

Також, судом звернуто увагу на те, що саме Замостянський відділ державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції звернувся до суду із поданням про розяснення судового рішення, а тому в будь-якому випадку мав би поцікавитись результатом розгляду даного питання, зважаючи на свої обовязки, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з положеннями ст. 373 ЦПК України та ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, має право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження та пояснень сторін, наданих в судовому засіданні, заходи, вжиті державним виконавцем на виконання судового рішення зобовязального характеру вчинені у повній мірі, однак результат - своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання судового рішення,не досягнуто.

Отже, суд вважає, що державний виконавець, отримавши розяснення рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.12.2009 року по справі № 2-4166-2009 року, мав би звернутись до суду із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Можливість державного виконавця при здійсненні виконавчого провадження звернутися до органу, який видав виконавчий документ, за розясненням рішення, порушувати клопотання про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, відстрочку та розстрочку виконання рішення суду, також передбачена ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження».

У разі звернення державного виконавця до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, що підлягає виконанню, про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення чи зміну способу і порядку виконання виконавче провадження може бути зупинено (п. 1 ч. 1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виконання судових рішень це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, у цьому разі порушених прав ОСОБА_1, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період з надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду. Отже, завданням ДВС є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинених таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Згідно чинного законодавства України, кожен має право на справедливий судовий розгляд і належне виконання рішення суду.

Згідно ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що закінчення виконавчого провадження є передчасним, оскільки належне виконання судового рішення не відбулося.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державну виконавчу службу» працівник органу державної виконавчої служби зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України.

З урахуванням наведеного суд вважає, що державний виконавець не здійснив усіх необхідних заходів щодо примусового виконання рішення суду та передчасно і без достатніх підстав закінчив виконавче провадження та повернув виконавчий документ. Цими діями порушено право стягувача, оскільки з огляду на положення ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» завершене відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 49 цього Закону, з підстав, визначених ч. 3 ст. 75 цього Закону виконавче провадження не може бути розпочате знову.

З огляду на вищенаведене, закінчення виконавчого провадження є фактично відмовою у виконанні судового рішення.

Суд оцінює докази наявні в справі, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно і всебічно зясовує обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, відповідно до ч. 3 ст. 213 ЦПК України.

Враховуючи вище викладене суд прийшов до переконання, що скарга ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_2 є обґрунтованою.

Згідно ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Тому, суд визнає дії старшого державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_2 неправомірними та скасовує постанову ВП № 39520261 від 27.10.2014 року «Про закінчення виконавчого провадження», винесену старшим державним виконавцем Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_2, як незаконну.

Однак, суд приймає до уваги позицію Верховного Суду України, висвітлену в п. 7 Постанови Пленуму «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» № 14 від 26.12.2003 року, відповідно до якої у разі визнання неправомірним рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобовязує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому суд не вправі зобовязувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Тому, суд вважає за необхідне поновити порушені права заявника, шляхом зобовязання саме Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, враховуючи обставини справи і те, що у розумінні ст. 4 Закону України «Про державну виконавчу службу» державний виконавець не є окремим суб'єктом, а є представником влади, який здійснює свої повноваження від імені держави в системі органів державної влади ДВС, усунути порушення шляхом вчинення дій, спрямованих на виконання судового рішення, визначених Законом України «Про виконавче провадження».

Суд звертає увагу на те, що згідно ч. 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження визнана судом незаконною, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду.

Про виконання даної ухвали суду Замостянський відділ державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції має повідомити Вінницький міський суд Вінницької області та заявника ОСОБА_1 не пізніше ніж у місячний строк з дня одержання ухвали суду, відповідно до ч. 1 ст. 389 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 1, 2, 5, ч. 1 та ч. 3 ст. 6, ч. 1 та ч. 3 ст. 11, ст. 25, ст. 36, п. 1 ч. 1 ст. 49, ст. 50, ч. 1 ст. 51, ч. 1 - ч. 3 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 4, 7 Закону України «Про державну виконавчу службу», ст.ст. 11, 14, 58-60, 209, 210, 212, 213, 383-389 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_2 щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 39520261 від 27.10.2014 року - неправомірними.

Скасувати постанову ВП № 39520261 від 27.10.2014 року «Про закінчення виконавчого провадження», винесену державним виконавцем Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_2, як незаконну.

Зобовязати Замостянський відділ державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції усунути порушення шляхом вчинення дій, визначених Законом України «Про виконавче провадження».

Про виконання даної ухвали Замостянському відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції повідомити Вінницький міський суд Вінницької області та ОСОБА_1 не пізніше ніж у місячний строк з дня одержання ухвали суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: