МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 2-896/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2010 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста ОСОБА_1 в складі:

головуючого судді - Жуган Л.В.

при секретарі - Луньовій В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Одеської міської ради, третя особа Сьома одеська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадщину про визнання права власності на спадщину, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси 05.03.2009 року звернулась ОСОБА_2 із позовом до Одеської міської ради про визнання права власності на спадщину. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачка зазначила, що є донькою померлого ОСОБА_3, якому за життя належала 346/1000 частин квартири спільного заселення № 78, за адресою: м. Одеса, вул. Терешкової, 15-А на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси. У звязку з тим, що спадкодавець за життя не встиг зареєструвати право власності в КП «ОМБТІ та РОН», позивачка позбавлена права оформити право власності на спадщину в нотаріальному порядку, просила визнати право власності на спадкове майно, а також просила зобовязати Сьому одеську державну нотаріальну контору видати свідоцтво про право власності на спадщину.

В процесі розгляду справи, позивачка уточнила позовні вимоги, просила визнати право власності на спадщину, надала заяву про залишення позовних вимог в частині зобовязання Сьомої одеської державної нотаріальної контори видати свідоцтво про право власності на спадщину без розгляду.

Представник позивачки за довіреністю від 18.03.2010 року ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала.

Представники відповідача - Одеської міської ради за довіреністю від 23.03.2009 р. ОСОБА_5, за довіреністю від 23.12.2009 р. ОСОБА_6 у судових засіданнях заперечували проти задоволення позову, посилаючись на те, що судове рішення на підставі якого за ОСОБА_3 було визнане право власності не зареєстровано у КП «ОМБТІ та РОН», а відтак право власності у ОСОБА_3 на зазначену квартиру не виникло.

Представник третьої особи - Сьомої Одеської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, надавши до суду лист про розгляд справи за їх відсутності.

Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про народження від 27.11.1979 р., виданого Київським відділом ЗАГС м. Одеси.

У звязку з укладенням шлюбу, ОСОБА_7 змінила прізвище на «Крижанівську», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 19.07.2002 р., виданого міським відділом РАГС Одеського обласного управління юстиції, актовий запис № 670.

Таким чином, судом встановлено, що позивачка є донькою спадкоємця ОСОБА_3, та такою що має право вимоги.

Судом встановлено, що 346/1000 частин квартири АДРЕСА_1 первісно належала ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 12.03.2002 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9, за реєстром № 4301. Право власності на зазначене майно, зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» на імя ОСОБА_3 у встановленому законом порядку.

04.10.2006 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_10 був укладений договір дарування, за яким ОСОБА_3 подарував, а ОСОБА_10 прийняв в дар 346/1000 квартири АДРЕСА_2. У звязку з тим, що ОСОБА_3 зловживав спиртними напоями, крім того, перебував під впливом ОСОБА_10, рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 06.11.2007 року, зазначений правочин був визнаний недійсним, на підставах передбачених ст. 231 ЦК України, в якості застосування наслідків недійсності правочину, судом застосована одностороння реституція, за ОСОБА_3 було визнано право власності на 346/1000 частин квартири спільного заселення №78, в буд. № 15-А, по вул. Терешкової, в м. Одесі.

Зазначене рішення Малиновського районного суду м. Одеси набрало законної сили, згідно ухвали апеляційного суду Одеської області від 14.10.2008 р., що підтверджується матеріалами справи.

30.01.2008 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим першим відділом РАЦС Приморського РУЮ м. Одеси, актовий запис № 1118.

Як вбачається з відповіді КП «ОМБТІ та РОН» від 09.06.2009 року право власності на 346/1000 частин квартири № 15-А, по вул. В. Терешкової, в м. Одесі раніше було зареєстровано за ОСОБА_10, однак після визнання рішенням Малиновського районного суду м. Одеси договору дарування квартири недійсним, реєстрація права власності ОСОБА_10 була скасована.

Судом встановлено, що позивачка прийняла спадщину належним чином, що підтверджується заявою ОСОБА_2 про прийняття спадщини подану до Сьомої одеської державної нотаріальної контори у встановлений законодавством термін.

Таким чином, суд вважає, що позивачка має право на спадкування зазначеної спірної частини квартири, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства є обовязковість рішення суду.

Крім того, обовязковість судового рішення є однією з ознак наявності права на судовий захист, встановленого Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Так, з рішень Європейського суду у справах „Хорнсбі проти Греції" від 19.03.1997 р., у справі „Бурдов проти Росії" від 07.05.2002 р., у справах „Ромашов проти України" від 27.07.2004 р., „Шаренок проти України" від 22.02.2004 р., зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне зобовязувальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін.

Таким чином, суд вважає, що відсутність державної реєстрації права власності, що було визнане рішенням суду, що набрало законної сили не може бути підставою для втрати його обовязковості.

Суд також враховує принцип правової певності, який, зокрема, передбачає, що якщо судом остаточно вирішено спір, це рішення не може піддаватись сумніву (Рішення Європейського суду з прав людини у справі Brumarescu v. Romania від 28 жовтня 1999 року).

Крім того, суд оцінює ті обставини, що право власності вже було зареєстровано за спадкодавцем у встановленому законом порядку, КП «ОМБТІ та РОН», скасувавши реєстрацію права власності за ОСОБА_10, в цей же час, право власності ОСОБА_3 всупереч вимогам рішення суду не поновило, тому суд вважає, що заперечення відповідача є необґрунтованими.

Враховуючи викладене, суд вважає, що право власності ОСОБА_3 на спірну квартиру виникло з часу набрання рішенням суду законної сили.

Таким чином, враховуючи викладене, належне прийняття спадщини позивачкою, відсутність встановлених законом перешкод для реалізації права на спадкування, суд задовольняє позов, визнає за позивачкою право власності на спадщину.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218, ЦПК України, ст.ст. 216, 1217, 1223, 1268, 1269 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Одеської міської ради, третя особа Сьома одеська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадщину - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право приватної власності на 346/1000 частин квартири спільного заселення № 78, в будинку № 15-А по вул. Валентини Терешкової, в м. Одесі, що належала ОСОБА_3, в порядку спадкування за законом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: Л.В. Жуган