Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.07.2015 Справа №607/11234/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого Братасюка В.М.

за участю секретаря Чичкевич О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення частки у спільному майні, просить суд визначити, що частка померлої ОСОБА_5, яка померла 08.11.2014року у спадковому майні квартирі АДРЕСА_1, складала 1/5 частину.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він та відповідачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, є спадкоємцями померлої ОСОБА_5 його матері, й спірна квартира належить співвласникам ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 (до одруження ОСОБА_2), ОСОБА_4, на праві спільної сумісної власності, однак нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тією обставиною, що частки спадкодавця ОСОБА_5 та інших співвласників квартири є невизначеними.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав повністю, з мотивів наведених у ньому.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися, подали суду заяви про слухання справи у їх відсутності, позовні вимоги визнають.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_5 померла 08.11.2014року, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД № 179916 від 10.11.2014 року.

Згідно Свідоцтва про право власності на житло від 11.11.1996року виданого Тернопільським міським БТІ, квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 (до одруження ОСОБА_2), ОСОБА_4.

Відповідно до заповіту, складеного 24.07.1998року державним нотаріусом Першої Тернопільської державної нотаріальної контори, за реєстровим №3-4370, ОСОБА_5 заповіла 1/5 частину квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_6.

Постановою державного нотаріуса Першої Тернопільської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 від 11.06.2015року, позивачу ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/5 частку квартири АДРЕСА_4, після померлої 08.11.2014 року матері ОСОБА_5, через невизначеність конкретного розміру спадкового майна. При цьому нотаріусом було встановлено, що за життя спадкодавця ОСОБА_5, між нею та іншим співвласником квартири частки не були визначені у встановленому законодавством порядку, нотаріус не може встановити спадкову масу, визначити конкретний розмір спадкового майна, а отже видати свідоцтво про право на спадщину та провести державну реєстрацію права власності на успадковане нерухоме майно.

Вирішуючи спір суд зазначає наступне.

Згідно частини першої статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, або рішенням суду (ч.2 ст. 370 ЦК України).

На допустимості обраного позивачем способу захисту цивільного права наголошує Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справі у п.3.4. Інформаційного листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування, де зазначає, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном визначення часток законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Отже, резолютивну частину судового рішення в цій категорії справ має бути викладено наступним чином: Визначити, що частка померлого (П.І.Б.) в праві спільної сумісної власності на квартиру (будинок, садибу) становила … .

Належних та допустимих доказів існування угоди про відступ від рівності часток співвласників квартири АДРЕСА_1, судом не здобуто та сторонами спору суду не надано.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити, визначивши, що частка померлої 08.11.2014року ОСОБА_5 у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2, становила 1/5 частину.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 213, 215, 292, 294 ЦПК України, ст. ст. 357, 368, 370 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності задовольнити.

Визначити, що частка померлої 08.11.2014року ОСОБА_5 у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2, становила 1/5 частину.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом .

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_8