Справа №613/690/15-ц Провадження № 2/613/321/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 липня 2015 року. Богодухівський районний суд Харківської області у складі:
головуючого - судді Уварової Ю.В.,
за участю секретаря Христенко К.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богодухові Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Богодухівсількомсервіс» про стягнення заборгованості по заробітній платі та відшкодування моральної шкоди, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Богодухівсількомсервіс», в якому просив визнати його роботу за цивільно-правовоими договорами з ТОВ «Богодухівсількомсервіс» фактичними трудовими відносинами, стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 2603.93 грн., а також відшкодувати спричинену йому моральну шкоду в сумі 2000.00 грн.
В обґрунтування позову посилався на те, що він працював в ТОВ «Богодухівсількомсервіс» в якості водія в період з листопада 2012 року по 30 квітня 2013 року. Виконання цієї роботи було оформлено договорами цивільно-правового характеру, але враховуючи, що зазначені договори неодноразово переукладались, обовязки виконувались в режимі повної зайнятості, тобто протягом восьмигодинного робочого дня та носили систематичний характер, вважав, що обовязки, які він виконував за договором, фактично є трудовими обовязками. Невиплата заборгованості негативно сказалася на його фінансовому стані, що заподіяло позивачеві моральну шкоду: він переніс нервові страждання, був позбавлений можливості забезпечувати родину, що вимагало від нього пошуку нових засобів для існування, таким чином він був вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Моральну шкоду оцінює в 2000.00 грн.
В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги в повному обсязі, пояснив, що незважаючи на те, що його відносини з ТОВ ««Богодухівсількомсервіс» були оформлені за допомогою цивільно-правових угод, вони по своїй суті носили характер трудових відносин між ним як фізичною особою та відповідачем як работодавцем.
Також пояснив, що прийшов влаштовуватись на роботу до ТОВ «Богодухівсількомсервіс», так як побачив оголошення в газеті про те, що підприємство шукає водія. На підприємстві йому повідомили, що виконання обовязків зараховується до трудового стажу, тому він не заперечував проти підписання саме такого договору. Після укладення договору та кожного місяця в подальшому його знайомили з технікою пожежної безпеки, про що він розписувався у відповідних документах. Він виконував усі обовязки за договором, отримуючи на початку робочого дня дорожній лист залежно від маршруту. Гроші завжди видавала бухгалтер, за їх отримання він розписувався у відомості.
Крім того вказав, що в позовній заяві допущено технічну помилку і невірно зазначено розмір заборгованості 2809.89 грн., в той час як дійсна сума боргу складає 2603.93 грн., як зазначено в довідці Управління соціального захисту, просив стягнути суму згідно з довідкою, тобто 2603.93 грн.
Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, наявні в матеріалах справи, причину неявки суду не повідомив.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що між позивачем /замовником/ та відповідачем /виконавцем/ укладались договори цивільно-правового характеру про надання послуг №8 від 13.11.2012 року, №8/1 від 01.12.2012 року та №2 від 02.01.2013 року /а.с.2-4/. Вказані договори ідентичні за змістом та укладались на певний період часу.
Згідно з умовами зазначених вище договорів, замовник в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, доручає Виконавцеві, а Виконавець бере на себе зобов'язання виконати наступні послуги:
1.1.1. Керує автомобілем ЗІЛ, держ. № НОМЕР_1
1.1.2. Здійснює заправку автомобіля ЗІЛ паливно-мастильними матеріалами та звітує за їх
1.1.3. Перевіряє технічний стан автомобіля ЗІЛ та забезпечує його своєчасний виїзд на лінію.
1.1.4.Усуває дрібні несправності, що не потребують проведення капітального ремонту або
заміни основних вузлів автомобіля ЗІЛ.
1.1.5.Забезпечує економічне використання автомобіля ЗІЛ.
1.1.6.Здійснює паркування автомобіля ЗІЛ на стоянки та відведені для паркування місця.
1.1.7.Утримує автомобіль ЗІЛ в чистоті та порядку.
і 1.8. У разі аварійної ситуації на водопровідній мережі за викликом в будь який час прибуває на робоче місце і готує автомобіль ЗІЛ до експлуатації.
1.1.9. Раціонально і ефективно організовує роботу на робочому місті.
1.1.10. О 0800 поточного дня отримує завдання на виконання робіт.
1.1.11. О 1700 звітує про виконання завдання.
Характер і обсяг зазначених вище послуг відповідають функціональним обовязкам водія, які позивач фактично і виконував у товаристві.
Щодо порядку виконання даних цивільно-правових договорів між сторонами, то він відповідає порядку виконання трудового договору, так як ОСОБА_1 підпорядковувався внутрішньому трудовому розпорядку /п.п. 1.1.9 1.1.11/, з ним регулярно проводився інструктаж з техніки безпеки, він отримував оплату від бухгалтера товариства, про що розписувався у відомостях.
Аналіз законодавства, що регулює порядок укладення та виконання цивільно-правових угод, дає підстави вважати, що за цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами. Виконавець робіт, на відміну від найманого працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку. Такі угоди застосовуються, як правило, для виконання конкретної роботи, що спрямована на одержання результатів праці, і у разі досягнення цієї мети, вважаються виконаним і дія їх припиняється. Натомість договори між позивачем та ТОВ «Богодухівсількомсервіс» тричі переукладались на новий строк, обовязки позивача носили систематичний характер, виконувались щодня, та їх одноразове виконання не припиняло дію договору, умови договору регламентують процес організації трудової діяльності, а позивач підпорядковувався правилам внутрішнього розпорядку /щодня отримував завдання о 08-00 годині, отримував дорожній лист залежно від маршруту, звітував наприкінці робочого дня, ставив підписи у відомостях, ознайомлювався під підпис з технікою пожежної безпеки/.
Незважаючи на зміст п.1.3 договорів, суд вважає, що обовязки, які позивач виконував за цими договорами, за своєю природою носили трудовий характер, послуги, що надавались позивачем згідно з договором, за своїм характером і обсягом відповідають функціональним обовязкам водія, істотні умови укладених цивільних-правових договорів відповідають обовязковим умовам трудового договору, таким чином на правовідносини, що виникли між ОСОБА_1 та ТОВ «Богодухівсількомсервіс» поширюється дія трудового законодавства.
Згідно з довідкою Управління соціального захисту населення Богодухівської РДА, заборгованість ТОВ «Богодухівсількомсервіс» перед ОСОБА_1 за виконані роботи становить 2603.93 грн /а.с.5/, ця сума підлягає стягненню на користь позивача.
Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, слід зазначити наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Суд вважає, що невиплата відповідачем коштів за виконувані позивачем обовязки призвела до природних моральних страждань останнього, так як він був позбавлений можливості придбати продукти харчування та інші речі першої необхідності, що в свою чергу змусило його шукати нові джерела існування та вимагало додаткових зусиль для організації життя.
Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню, суд виходить з характеру, обсягу і тривалості страждань позивача, ступеню вини відповідача у заподіянні моральної шкоди, з розміру заявленої вимоги та вважає за можливе стягнути на користь позивача у якості відшкодування моральної шкоди 500 /пятсот/ грн.
Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України та положень ЗУ «Про судовий збір».
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 - 215, 224-226 ЦПК України, суд, -

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Богодухівсількомсервіс» на користь ОСОБА_1 заборгованість в сумі 2603 (дві тисячі шістсот три) грн. 93 коп. та моральну шкоду в сумі 500 /пятсот/ грн., а всього 3103 /три тисячі сто три/ грн. 93 коп.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Богодухівсількомсервіс» на користь держави судовий збір в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 40 коп.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Богодухівський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя -