КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
__________________________________________________________________________________________________________________ Справа № 520/1244/14-ц
Провадження № 2/520/1347/15
УХВАЛА

05.03.2015 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Петренка В.С.

за участю секретаря Гарнаженко Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву представника ОСОБА_2 про відвід головуючому судді, подану у цивільній справі за позовом

ОСОБА_3

до ОСОБА_4

про усунення перешкод у користуванні власністю,

за зустрічним позовом ОСОБА_4

до ОСОБА_3, ОСОБА_2

про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання права власності,

визнання договору недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Київським районним судом м. Одеси розглядається вказана цивільна справа.

У судовому засіданні 05.03.2015 року представник відповідачки за зустрічним позовом ОСОБА_2 подав суду заяву про відвід головуючому судді, мотивуючи її тим, що у нього виникли сумніви щодо обєктивності та неупередженості судді, оскільки суддя Петренко В.С., виконує «замовлення» ОСОБА_4, необґрунтовано прийняв до розгляду зустрічний позов ОСОБА_4, діє в його інтересах, безпідставно зупинив провадження по справі тощо.

Суд вважає, що заява не підлягає задоволенню, оскільки обставини, на які посилається ОСОБА_3, є надуманими та безпідставними, а також не наведена жодна обставина, яка передбачена ст. 20 ЦПК України.

Так, ухвалою суду від 25.03.2014 року судом було відмовлено у задоволенні заяви представника ОСОБА_4 про зупинення провадження по справі до розгляду по суті ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційної скарги ОСОБА_4 (а.с. 56).

Крім того, ухвалою суду від 18.11.2014 року судом було зупинено провадження у справі до розгляду по суті Приморським районним судом м. Одеси цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання шлюбу недійсним.

Зупиняючи провадження у справі, суд виходив з положень п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», відповідно до якого при застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Під час розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_4 з 22.06.1979 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_6.

ОСОБА_4 у листопаді 2014 року звернувся з позовом до ОСОБА_5 про визнання даного шлюбу недійсним.

Приймаючи до уваги, що предметом розгляду даної цивільної справи №520/1244/14-ц є в тому числі встановлення факту проживання однією сімєю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_2, від якого буде залежати правовий режим власності спірної квартири, а Приморським районним судом м. Одеси у цивільній справі № 522/20630/14-ц розглядається питання про недійсність шлюбу ОСОБА_4 з іншою жінкою, суд, надавши належну оцінку обставинам справи, постановив мотивовану ухвалу про зупинення провадження у справі, однак з думкою суду першої інстанції не погодився апеляційний суд, скасувавши дану ухвалу.

Протокольною ухвалою суду від 18.08.2014 року, відображеної у журналі судового засідання (а.с. 110), судом було прийнято до розгляду зустрічний позов ОСОБА_4, обєднано його разом з первісним позовом ОСОБА_3

Чинний ЦПК України не зобовязує суд складати такі ухвали у формі окремого процесуального документа, адже вони згідно положень ст. 293 ЦПК України окремо від рішення суду не оскаржуються.

Факт розгляду судом в межах даної справи і зустрічного позову ОСОБА_4 підтверджено і ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23.12.2014 року, у вступній частині якої зазначено про розгляд у справі як первісних вимог ОСОБА_3 так і зустрічних вимог ОСОБА_4

Нарешті суд зазначає, що з особами, які беруть участь у справі, їх представниками, головуючий особисто не знайомий, з ними ніколи не спілкувався поза межами судового засідання та не мав ніякого бажання та жодного наміру у такому спілкуванні, про виконання якогось «замовлення», про яке йдеться у заяві про відвід, судді нічого не відомо.

Керуючись ст. ст. 20-24 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_2 про відвід головуючого по справі відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Петренко В. С.