_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/5842/15-ц
Провадження № 2/520/3293/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2015 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Маломуж А.І.

за участю секретаря Месропянцевої О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини»,

В С Т А Н О В И В :

24.04.2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить суд постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем, що зареєстрований 20 квітня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 459; визначити місце проживання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матірю.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 20 квітня 2003 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_2. Від даного шлюбу 02.09.2013 у них народилася донька ОСОБА_3, що підтверджує свідоцтвом про народження серії 1-ЖД №368195.

Позивач просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, посилаючись на те, що подальше спільне життя неможливе, тому що у них з відповідачем різні погляди на сімейне життя, повна несумісність характерів, відсутнє взаєморозуміння. Крім того позивач вказує на те, що неповнолітня донька перебуває на даний час на утриманні матері.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового засідання сповіщені належним чином у порядку ст.74,76,77 ЦПК України.

У судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не зявився,надав до суду заву, відповідно до якої, проти розірвання шлюбу не заперечував, проти визнання місця проживання дитини з позивачкою також не заперечував.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню тому, що родина фактично розпалася і її відновлення неможливе при обставинах, зазначених позивачем у позовній заяві.

Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка ОСОБА_2 та жінки ОСОБА_1 й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін тому, що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, даний факт має істотне значення.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Таким чином, в ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу і суд переконався у дійсному волевиявленні позивача.

Також судом враховується той факт, що один із членів сім`ї (чоловік чи жінка) або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України) й це право підлягає судовому захисту.

Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно із положеннями ст. 18 ч. 2 п. 3, ст.ст. 51, 56 ч. 3, ст.110 ч. 1 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом предявлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя.

Враховуючи викладене та задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.

На підставі вище викладеного, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 3 ст. 105 СК України).

Крім того, в матеріалах справи наявний договір про визначення місця проживання дитини та участь батьків у її вихованні. Відповідно до якого, місце проживання дитини буде разом з матірю.

Відповідно до ст.109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Враховуючи вищевикладене, а також визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає за можливе позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 7, 8, 10, 11, 15, 209, 212, 213, 214, 215, 223,224, 225, 226, 294 ЦПК України, ст. ст. 110, 111, 112, 113, 161, 180 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини» - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 20 квітня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 459.

Визначити місце проживання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матірю ОСОБА_1.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення через Київський районний суд м.Одеси.

Суддя Маломуж А. І.