У х в а л а

ІМенем УКраїни

29 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.,

суддів: Касьяна О.П., Мостової Г.І.,

Наумчука М.І., Остапчука Д.О.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до державного підприємства «Одеська залізниця», треті особи: ОСОБА_4, публічне акціонерне товариство «Український страховий дім», про відшкодування майнової та моральної шкоди, за касаційною скаргою Кіташевського Дениса Аполлінарійовича, який діє від імені державного підприємства «Одеська залізниця», на ухвалу апеляційного суду Харківської області від 11 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом. Зазначала, що 31 грудня 2012 року її внук ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, будучи пасажиром швидкого потяга № 60 сполученням Одеса-Харків, через вільний доступ до дверей робочого тамбуру випав на ходу потяга з вагону № 5, внаслідок чого загинув від падіння. У кримінальному провадженні встановлено, що ця подія сталась унаслідок порушення правил експлуатації транспорту провідником вагону ОСОБА_4, що і призвело до загибелі останнього. Посилаючись на те, що їй завдано майнову шкоду, пов'язану з транспортуванням тіла загиблого, його похованням, а також моральну шкоду, просила задовольнити позов.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 4 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 11 березня 2015 року, позов задоволено частково. Стягнуто з державного підприємства «Одеська залізниця» на користь ОСОБА_3 майнову шкоду в розмірі 31 315 грн 21 коп. та моральну шкоду у розмірі 200 000 грн. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Кіташевський Д.А., який діє від імені державного підприємства «Одеська залізниця», звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами встановлено, що 31 грудня 2012 року внук ОСОБА_3 - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, будучи пасажиром швидкого потяга № 60, сполученням Одеса-Харків, через вільний доступ до дверей робочого тамбуру випав на ходу потяга з вагону № 5, внаслідок чого загинув від падіння.

Вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 29 жовтня 2013 року, з урахуванням ухвали апеляційного суду Полтавської області від 25 лютого 2014 року, ОСОБА_4, яка була провідником вагону та перебувала у трудових відносинах з ДП «Одеська залізниця», визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 276 КК України і звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1201 ЦК України <nau://ukr/435-15|st1201> особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати.

З матеріалів справи вбачається, що 29 квітня 2013 року ОСОБА_3 замовила у ОСОБА_7 виготовлення пам'ятника і його встановлення, вартість замовлення визначена сторонами в розмірі 1600 грн.

Суди, вирішуючи питання про стягнення майнової шкоди у цьому розмірі, не звернули уваги на те, що в матеріалах справи відсутні докази про оплату позивачем за замовлення і спорудження пам'ятника (його виготовлення).

Судами також не зазначено правової підставі стягнення 300 грн. 2 коп., які було витрачено сином позивача на придбання бензину для поїздки до слідчого при розслідуванні кримінального провадження щодо ОСОБА_4

Згідно зі ст. 1168 ЦК України <nau://ukr/435-15|st1168> моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди та стягуючи її на користь позивача, суди не врахували того, що право на відшкодування такої шкоди мають особи визначені ч. 2 ст. 1168 ЦК України, висновків про те, що ОСОБА_3 проживала разом із внуком однією сім'єю на момент його смерті судові рішення не містять.

Та обставина, що ОСОБА_3 21 грудня 2004 року була призначена опікуном ОСОБА_6, про що зазначено в судових рішеннях, не може безумовно свідчити про проживання вказаних осіб на момент смерті останнього однією сім'єю.

У зв'язку з досягненням ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 повноліття, опіка, а згодом і піклування в силу ст. ст. 76, 77 ЦК України припинились.

Вказані порушення норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179, 212 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, в зв'язку з чим оскаржувані судові рішення не можуть вважатись законними і обґрунтованими та в силу ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки такі порушення допущенні судами обох інстанцій, тому колегія суддів виходить за межі касаційної скарги.

При новому розгляді справи та визначенні розміру коштів на відшкодування моральної шкоди, за наявності підстав для її відшкодування, судам необхідно врахувати положення ст. 1193 ЦК України про можливість зменшення розміру відшкодування за наявності наведених в ній обставин та вказівки у вироку Кременчуцького районного суду Полтавської області від 29 жовтня 2013 року про те, що ОСОБА_6 самовільно вистрибнув з вагону.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Кіташевського Дениса Аполлінарійовича, який діє від імені державного підприємства «Одеська залізниця», задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 4 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 11 березня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Мартинюк
Судді:О.П. Касьян Г.І. Мостова М.І. Наумчук Д.О. Остапчук