Справа № 357/3355/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 липня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді Буцмак Ю. Є., при секретарі Кузьменко Т. Г., за участі позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа квартирно-експуатаційний відділ міста Біла Церква про вселення, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа квартирно-експуатаційний відділ міста Біла Церква, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :
Позивач звернулася до суду з позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває в шлюбі з 10 серпня 2012 року. Від спільного проживання у них є син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач припинив з нею сімейно шлюбні відносини та на даний час не допускає її до квартири, в якій зареєстрована вона та їх малолітній син. На підставі ордеру їй та відповідачу було надане житлове приміщення, а саме квартира АДРЕСА_1 . В спірній квартирі зареєстровані вона, відповідач та їх малолітній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спірна квартира складається з 2 кімнат площею 20,0 кв.м. Відповідач по справі змінив замок у вхідних дверях та не дає можливості користуватися квартирою. Позивач просить вселити її в квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідач звернувся до суду із зустрічним позовом у якому не оспорює, що до спеціального ордеру на житлове приміщення в гуртожитку № 63 від 04.02.2013 р. було вписано його дружину ОСОБА_1 , 1981 р.н. та малолітнього сина ОСОБА_6 , 2012 р.н. Вказує на те, що відповідно до ордеру виданого квартирно-експлуатаційним відділом м. Біла Церква старшині ОСОБА_3 , який проходить службу у в/ч НОМЕР_1 , було виділено житлову площу у гуртожитку за адресою АДРЕСА_2 . Із ОСОБА_1 він перебував у шлюбі фактично з 10 серпня 2012 року до грудня 2012 року, але спільне проживання та сімейні відносини з нею тривали чотири місяці. Він вчасно здійснює оплату комунальних послуг та інших платежів. З народженням сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 дружина разом із сином переїхала проживати до своєї мами і фактично вона не виконували зобов`язань по оплаті комунальних послуг. З того чау між ним та ОСОБА_7 фактично припинилися шлюбні відносини, оскільки вона забрала всі свої речі і виїхала на постійне проживання до матеріа в квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 де і проживає до цього часу. ОСОБА_1 залишається зареєстрованою за адресою АДРЕСА_2 , але фактично за вказаною адресою не проживає з 2012 року. Відповідач не утримує квартиру, не здійснює оплату житлового приміщення та комунальних послуг. Будь-який заяв до ЖЕО про те, що вона буде відсутньою за місцем реєстрації та збереження за нею права на користування за цією адресою відсутні. Перешкод в користуванні жилим приміщенням позивачу за первісним позовом він не чинив. Вона добровільно визначила собі інше місце проживання і спірним жилим приміщенням не користуються понад 6 місяців без поважних причин. Просить визнати ОСОБА_1 такою, що втратила право користування кімнатою АДРЕСА_4 .

Позивач, представник позивача в судовому засіданні уточнили позовні вимоги та просять вселити ОСОБА_1 та малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в квартиру АДРЕСА_1 . У задоволені зустрічного позову просять відмовити.

Відповідач позов не визнав, зустрічний позов підтримав, просить визнати ОСОБА_1 такою, що втратила право користування кімнатою АДРЕСА_4 .

Позивач 13.07.2015 р. подала до суду письмову заяву про залишення її позову без розгляду.

Ухвалою суду від 13.07.2015 р., яка постановлена окремим процесуальним документом, заява позивача залишена без розгляду.

Відповідач наполягає на розгляді його зустрічної позовної заяви.

Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, заперечення проти позову, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає що зустрічний позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 58-60,10 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст.ст. 64, 71 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до пунктів 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до ст.107 ЖК ( 5464-10 ) наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. Суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст.71 або ст. 107 ЖК.

Відповідно до п. 4 примірного положення про гуртожитки від 3 червня 1986 р. N 208 гуртожитки підрозділяються на два види: для проживання одиноких громадян (жилі приміщення знаходяться у спільному користуванні кількох осіб, які не перебувають у сімейних стосунках) та для проживання сімей (жилі приміщення, що складаються з однієї чи кількох кімнат, перебувають у відособленому користуванні сімей).

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання у них є син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_3 , який проходить службу у в/ч НОМЕР_1 з сім`єю у складі із 3 (трьох) осіб: дружина ОСОБА_1 , син ОСОБА_5 надали право на зайняття житлової площі в гуртожитку за адресою АДРЕСА_2 із однієї кімнати житловою площею 20,0 кв.м. Вказане приміщення гуртожитку перебуває на балансі у квартирно-експуатаційному відділі м. Біла Церква.

Суд визнає, що позивач та малолітній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у встановленому порядку набула право на проживання у вказаному жилому приміщенні.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що ОСОБА_1 та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виїхали на постійне проживання до матері позивача в квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , забравши всі свої речі. При цьому суд враховує, що позивач періодично проживала в гуртожитку за адресою АДРЕСА_2 з грудня 2012 року по 17.01.2015 року та не мала наміру змінювати своє постійне місце проживання.

Суду не надані належні та допустимі докази (не доказано) відповідачем, що позивач виїхала на постійне проживання. У зустрічній позовній заяві ОСОБА_3 вказав про те, що дані факти можуть підтвердити свідки, однак даного клопотання при розгляді справи останній не заявляв, акту про не проживання позивача в гуртожитку не надано. Будь-які інші докази, що в період з грудня 2012 року по даний час позивач не проживає у жилому приміщенні у зв`язку з вибуттям її на постійне місце проживання в інше жиле приміщення в матеріалах справи відсутні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 . Не проживання ОСОБА_1 у вказаному житловому приміщенні у період з січня по травень 2015 р. пов`язаний із тим, що, як пояснила ОСОБА_1 у суді, її чоловік ОСОБА_3 , поміняв замок на вхідних дверях кімнати де вона проживала із дитиною. ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила що вона у зв`язку із важким фінансовим положенням вимушена була періодично проживати у своєї матері, оскільки вийшла на роботу коли дитині виповнилося 3 місяці.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 не вибувала із житлового приміщення за адресою АДРЕСА_2 , у якому зареєстрована, на постійне місце проживання в інше житлове приміщення.

Суд вважає у задоволенні позову ОСОБА_3 слід відмовити, оскільки позивачем за зустрічним позовом не надані належні та допустимі докази (не доказано) щодо не проживання ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 понад шість місяців без поважних причин чи вибуття на інше постійне місце проживання.

Відповідно до ч. 3 ст. 208, ч.1,2 ст. 209, ч.2,3 ст. 213 ЦПК України судовий розгляд закінчується ухваленням рішення суду. Суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду ухвалюється, оформлюється і підписується в нарадчій кімнаті суддею. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин.

Враховуючи викладене, на підставі ст. 7 Конституції України, ст.ст. 64, 71 ЖК України, пунктів 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», керуючись ст.ст. 10,11,58-60,88,208,209,212-215 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :
У задоволені зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа квартирно-експуатаційний відділ міста Біла Церква, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ю. Є. Буцмак

Білоцерківського міськрайонного суду

Київської області