АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Заводян К.І., Бреславського О.Г.

секретаря Давньої Я.А.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Строїнецької сільської ради Новоселицького району Чернівецької області про визнання права власності за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 12 травня 2015 року,

встановила:

ОСОБА_2 у лютому 2015 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, Строїнецької сільської ради Новоселицького району Чернівецької області про визнання права власності.

Вказував, що внаслідок смерті тітки ОСОБА_4 відкрилась спадщина 17 березня 1999 року.

Зазначав, що рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 24 липня 2014 року визначено додатковий строк для подання заяви до Новоселицької державної нотаріальної контори Чернівецької області про прийняття спадщини.

Посилаючись на відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів, просив визнати право власності на житловий будинок літ.А, сарай літ.Б, сарай літ.В, літню кухню літ.Г, вбиральню літ.Д, погріб літ.Пг, вхід в погріб літ.Вх, ворота №1,

огорожу № 2, замощення літ.І, розташовані по вул.Леніна,38 с.Строїнці Новоселицького району Чернівецької області.

№22ц-908 2015 рік Головуючий у 1 інстанції Павлінчук С.С.

Категорія: 39 Доповідач Половінкіна Н.Ю.

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 12 травня 2015 року у позові відмовлено.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 12 травня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги до ОСОБА_3, Строїнецької сільської ради Новоселицького району Чернівецької області про визнання права власності задовольнити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання права власності, суд першої інстанції керувався положеннями ст.525 ЦК УРСР, та вважав, що ОСОБА_5 не має права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4

Такі висновки суду першої інстанції стверджуються матеріалами справи.

ОСОБА_2, звертаючись до суду, посилався на правила ч.3 ст.1266 ЦК України та вказував, що має право на спадкування за правом представлення.

Встановлено, що внаслідок смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина 17 березня 1999 року.

За змістом ч.2 ст.1216 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.3 ст.46 цього Кодексу).

Зазначене правило кореспондує положенням ст.525 Цивільного кодексу Української РСР.

Згідно вимог, передбачених ч.3 ст.1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу Украіни передбачено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України про спадкове право застосовуються до спадщини, яка відкрилась після 1 січня 2004 року.

На підставі пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Як роз»яснив Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Отже, норми п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців.

Таким чином при вирішенні питання про виникнення у ОСОБА_2 права на спадкування слід виходити із положень Цивільного кодексу Української РСР , чинного на час виникнення правовідносин.

Встановлено, що ОСОБА_2 є племінником спадкодавця ОСОБА_4

На підставі ч.2 ст.529 ЦК Української РСР онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем, вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Згідно із ст.530 ЦК Української РСР при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

З огляду на наведені правила, передбачені статтями 529 та 530 Цивільного кодексу Української РСР, племінники не належить до числа спадкоємців за законом.

Не можна погодитися з доводами ОСОБА_2, на які є посилання в апеляційній скарзі, щодо порушення вимог ч.3 ст.61 ЦПК України

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 24 липня 2014 року визначено ОСОБА_2 додатковий строк для подання заяви до Новоселицької державної нотаріальної контори Чернівецької області про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, яка померла 17 березня 1999 року в с.Строїнці Новоселицького району Чернівецької області терміном три місяці з часу набрання рішенням чинності.

На підставі ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно із абз.4 п.24 постанови Пленум Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину.

За змістом рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 24 липня 2014 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6, Строїнецької сільської ради Новоселицького району Чернівецької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини не встановлено обставин належності ОСОБА_5 спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті ОСОБА_4

За таких обставин судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 307, ч.1 ст.308 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 12 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді