Дата документу 23.03.2015
Справа № 320/9243/14-ц
Провадження № 2/320/290/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2015 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Притуло Л.В.,

при секретарі - Луценко П.В.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Костенко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства «ТАСкомбанк» про визнання частково недійсним іпотечного договору від 02 серпня 2007 року №ЗФ (03)267-07,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить визнати недійсним іпотечний договір від 02 серпня 2007 року №ЗФ (03)267-07, укладений між АБ «ТАС-Бізнесбанк», правонаступником якого є ПАТ «ТАСкомбанк», та ОСОБА_4 в частині надання в іпотеку ? частини квартири АДРЕСА_1 та стягнути з відповідачів у рівних частках усі понесені по справі судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02 серпня 2007 року між ОСОБА_5 та АБ «ТАС-Бізнесбанк», правонаступником якого є ПАТ «ТАСкомбанк» було укладено кредитний договір. В якості забезпечення повернення кредиту 02 серпня 2007 року між АБ «ТАС-Бізнесбанк», правонаступником якого є ПАТ «ТАСкомбанк», та ОСОБА_4 було укладено іпотечний договір №ЗФ (03)267-07. Згідно умов вказаного договору ОСОБА_4 надала в іпотеку належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09.04.2012 року право власності на ? частини квартири, яка була передана в іпотеку, належить йому на праві власності в порядку спадкування після смерті його батька - ОСОБА_6 Іпотечний договір 02 серпня 2007 року №ЗФ (03)267-07 він не підписував та згоди на його укладання та підписання не надавав. З урахуванням того, що вказаний іпотечний договір порушує його права, як власника ? частини квартири АДРЕСА_1 він змушений звернутися до суду з вказаними позовними вимогами.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, викладені в позовній заяві та просив їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Представник відповідача - Публічного акціонерного товариства «ТАСкомбанк» Костенко І.С. в судовому засіданні заперечував проти заявлених позовних вимог та просив в задоволенні позову відмовити. Посилаючись на те, що на момент укладення іпотечного договору власником квартири була мати позивача та вона заставила в іпотеку свою квартиру.

Суд вислухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача Костенко І.С. вивчивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 02 серпня 2007 року між АБ «ТАС-Бізнесбанк», правонаступником якого є ПАТ «ТАСкомбанк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір №ЗФ (03)267-07 (а.с. 6).

В якості виконання усіх зобов'язань позичальника ОСОБА_5 у тому числі тих, що можуть виникнути у майбутньому, за вказаним кредитним договором 02 серпня 2007 року між АБ «ТАС-Бізнесбанк», правонаступником якого є ПАТ «ТАСкомбанк», та ОСОБА_4 було укладено іпотечний договір №ЗФ (03)267-07 (а.с. 7-10).

Відповідно до умов даного договору ОСОБА_4 забезпечила іпотекою виконання нею усіх зобовязань за кредитним договором №ЗФ (03)267-07 від 02 серпня 2007 року, що укладений між банком та ОСОБА_5

Предметом іпотеки, відповідно даного договору, стала належна на праві власності ОСОБА_4 квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Даний договір іпотеки було посвідчено приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Левченко В.В. та зареєстровано в реєстрі за № 194.

Будь-яких порушень процедури посвідчення договору іпотеки відповідно Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 215 ч.1 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

У відповідності до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» (надалі -Постанова) відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

На момент укладення договору іпотеки №ЗФ (03)267-07 на 02 серпня 2007 року квартира АДРЕСА_1 належала на праві власності та була зареєстрована тільки за ОСОБА_4

Згідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Як вбачається з п. 1.3 договору іпотеки, укладеного 02 серпня 2007 року ОСОБА_4 засвідчила, що на момент укладення цього договору предмет іпотеки є її власністю на підставі свідоцтва про право на спадщину від 08.02.2003 року, яке було посвідчено 08.02.2003 року державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори Запорізької області Малихіною Т.А. та зареєстроване в реєстрі за № 4-256, свідоцтва про право власності на житло від 18.07.1994 року видане Державним комунальним підприємством «Мелітопольжитлосервіс».

Пунктом п.2.6 договору іпотеки №ЗФ (03)267-07 від 02 серпня 2007 року передбачено, що у випадку невиконання будь-якого із зобов'язань, що забезпечені іпотекою, іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22.10.2013 року по цивільній справі № 320/4264/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «ТАСкомбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про звернення стягнення на нерухоме майно, звернуто стягнуто на предмет іпотеки, на квартиру АДРЕСА_1, шляхом проведення прилюдних торгів.

Рішення суду набрало законної сили 28 серпня 2014 року.

12.12.2014 року відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа, виданого 27.10.2014 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, обставини, встановленні рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 22.10.2013 року, доказуванню не підлягають.

Суд критично ставиться до пояснень позивача, стосовно того, що іпотечний договір №ЗФ (03)267-07 від 02 серпня 2007 року він не підписував та згоди на його укладання та підписання не надавав, так як на момент укладення вказаного іпотечного договору єдиним власником квартири АДРЕСА_1 була його мати - ОСОБА_4, а тому його згода на укладення іпотечного договору не була потрібна.

Посилання позивача ОСОБА_3 на те, що спірна квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, належить йому на праві власності на підставі рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09 квітня 2012 року, не є підставою для визнання недійсним іпотечного договору №ЗФ (03)267-07 від 02 серпня 2007 року, укладеного між АБ «ТАС-Бізнесбанк», правонаступником якого є ПАТ «ТАСкомбанк», та ОСОБА_4 в частині надання в іпотеку ? частини квартири АДРЕСА_1, так як договір іпотеки був укладений 02 серпня 2007 року, тоді як рішення суду про визнання за позивачем право власності на ? частину вказаної квартири ухвалено 09 квітня 2012 року.

Судом встановлено, що договір іпотеки підписаний сторонами, який його укладали, тобто між Банком та ОСОБА_4 Своїми підписами сторони письмово підтвердили та закріпили те, що вони діяли свідомо, були вільні в укладенні договору, вільні у виборі контрагента та умов договору. Сторонами при укладанні договору іпотеки були вчинені всі необхідні дії, які передбачені чинним законодавством.

Таким чином, суд вважає необхідним відмовити ОСОБА_3 в задоволені позову про визнання частково недійсним іпотечного договору від 02 серпня 2007 року №ЗФ (03)267-07.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 88, 209, 215 ЦПК України, ст. ст. 203, 215, 575 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства «ТАСкомбанк» про визнання частково недійсним іпотечного договору від 02 серпня 2007 року №ЗФ (03)267-07- відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: Л. В. Притуло