Справа № 745/293/15-ц
Провадження № 2/745/100/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2015 року Сосницький районний суд Чернігівської області в складі: головуючої судді Смаль І.А., при секретарі Шуляр І.В., за участі позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Сосниця цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ПАТ СК «АХА СТРАХУВАННЯ» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди завданої смертю,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди завданої смертю, мотивуючи позовні вимоги тим, що 14 листопада 2012 року ОСОБА_4 керуючи власним автомобілем НОМЕР_1 на автодорозі сполученням Чернігів-Мена-Сосниця-Грем»яч близько 17:00 години на 100-му км+100м допустив зіткнення з мотоблоком «3ірка-1080» під керуванням ОСОБА_5, що рухався в попутному напрямку . В результаті дорожньо-транспортної події та отриманих внаслідок неї травм ОСОБА_5 помер на місці події. Цей факт підтверджено лікарським свідоцтвом про смерть №232 від 15.11.2012 року виданого лікарем Сосницької районної лікарні, де причиною смерті зазначено внутрішньочерепну травму склепіння черепу внаслідок ДТП та свідоцтвом про смерть І-ЕЛ №195332 від 16.11.2012 року, виданого виконкомом Хлоп»яницької сільської ради Сосницького району Чернігівської області. По даному факту 14.11.2012 року Сосницьким РВ УМВС України в Чернігівській області було відкрито кримінальну справу №20/03410 за ознаками злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Внаслідок описаних вище обставин, їм, а саме: ОСОБА_1 (дружина загиблого), ОСОБА_2 (донька загиблого) та ОСОБА_3 Васильовчу (син загиблого), було завдано 13200 грн матеріальної та моральної шкоди, яку вони оцінюють по 100000 грн на кожного з позивачів.

Ухвалою Сосницького районного суду від 10.06.2015 року судом залучено до справи в якості співвідповідача ПАТ СК «АХА СТРАХУВАННЯ».

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, у своїх поясненнях посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала, в своїх поясненнях посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Від позивача ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи у його відсутності ,позовні вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на норми ст. 1188 ЦК України та матеріали справи, зокрема на постанову про закриття кримінальної справи та висновки експертизи від 04.09.2014 року.

Представник відповідача ПАТ СК "ОСОБА_6 в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи у його відсутність та просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, надавши при цьому заперечення, з яких вбачається, що в порушення п. 35.1. ст.. 35 Закону " Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" з заявою ніхто не звертався. На момент ДТП автомобіль НОМЕР_2 був забезпечений полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Порядок та умови виплат страхового відшкодування за полісом регулюються Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст. 6 Закону страховим випадком с дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за школу, заподіяну життю, здоров'ю або майну потерпілого. Документом, що підтверджує настання цивільно-правової відповідальності є відповідне рішення суду. Кримінальна справа по факту ДТП відносно ОСОБА_4 була закрита у зв'язку з відсутністю в його діях складу злочину. .

Заслухавши пояснення позивачів, дослідивши зібрані по справі докази суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити зі наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.10 та ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об"єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В судовому засіданні встановлено, що 14 листопада 2012 року на 100 км автодороги Чернігів-Грем»яч біля 17.00 год неподалік с.Чорнотичі відбулося зіткнення попутно їдучих транспортних засобів, які рухалися в напрямку м.Новгород-Сіверський автомобіля НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 та мотоблоку «3ірка-1080» з причепом під керуванням ОСОБА_5. В результаті дорожньо-транспортної події та отриманих внаслідок неї травм ОСОБА_5 помер на місці події. (а.с.22-23)

Смерть ОСОБА_5Г підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-ЕЛ № 195332 від 16.11.2012 року, лікарським свідоцтвом про смерть №232 від 15.11.2012 року, довідкою про причину смерті.(а.с.5-6).

З свідоцтва про укладення шлюбу 11-ЕЛ № 323010 від 28.03.1992 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_5. (а.с.16)

З свідоцтва про народження 11-ЕЛ № 390068 від 04.05.1985 року вбачається,що позивач ОСОБА_3 є сином померлого ОСОБА_5.(а.с.17)

З свідоцтва про народження 11-ЕЛ № 409745 від 11.06.1986 року, свідоцтва про шлюб 1-ЕЛ № 091733 від 28.01.2015 року, рішення Сосницького районного суду від 18.01.2012 року вбачається, що позивач ОСОБА_2 є дочкою померлого ОСОБА_5. (а.с.18-19,103)

Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до 1.10 Правил дорожнього руху транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Таким чином, дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце, сталася внаслідок дії двох джерел підвищеної небезпеки.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода,завдана одній особі з вини іншої особи,відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується.

Так, з копії постанови слідчого СВ Менського РВ УМВС в Чернігівській області від 22.10.2014 року про закриття кримінального провадження, вбачається, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 було закрито за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ст.286 КК України, оскільки він не мав технічної можливості своїми діями уникнути наїзду на мотоблок та його дії не перебувають в причинному зв»язку з її наслідками. Порушення ПДР водієм мотоблока ОСОБА_5 знаходяться в причинному зв"язку з ДТП та його наслідками. (а.с.22-23).

З наданою відповідачем ОСОБА_4 копії висновку експертизи № 9-64/65 від 04.09.2014 року вбачається, що за умов видимості елементів проїзної частини, заданих судовим експертам (72,3 м), швидкість руху автомобіля „Toyota Corolla" р/н. СВ 0744 ВА, обрана водієм ОСОБА_4 (89,0-92,0 км/год.), була безпечною. У дорожній ситуації, заданій судовим експертам, водій автомобіля „Toyota Corolla" р/н. СВ 0744 В А ОСОБА_4 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з мотоблоком „Зірка-1080" з причепом з моменту об'єктивного виявлення задньої частини причепа мотоблока, на якому відсутні світловідбивачі та освітлювальні прилади. У ситуації, яка задана судовим експертам, в діях водія автомобіля „Toyota Corolla" н.з. СВ 0744 ВА ОСОБА_4 невідповідностей вимогам п. 12.2 га п. 12.3 ПДР України, які б знаходились в причинному зв'язку з виникненням даної ДТП, з технічної точки зору, не вбачається. У дорожній ситуації, заданій судовим експертам, дії водія мотоблока «Зірка-1080» з причепом ОСОБА_5 не відповідали вимогам п. 19.1 «в» ПДР України. Невідповідності дій водія мотоблока „Зірка-1080» з причепом ОСОБА_5 вимогам п. 19.1 «в» ПДР України, з технічної точки зору, заходяться в причинному зв'язку з виникненням даної ДТП.(а.с.48-61).

В п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27.03.92 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» Верховний Суд України зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов'язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими. У такому ж порядку відповідають володільці джерел підвищеної небезпеки за шкоду, заподіяну внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Питання про відповідальність за шкоду, заподіяну при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожного із їх володільців перед іншим з них, вирішується за правилами ст.440 ЦК: шкода, заподіяна одному з володільців з вини іншого - відшкодовується винним; при наявності лише вини володільця, якому заподіяна шкода, вона йому не відшкодовується; при наявності вини обох володільців - розмір відшкодування визначається відцовідно до ступеня вини кожного; при відсутності вини володільців у взаємному заподіянні шкоди - жоден з них не має права на відшкодування.

Аналогічні за змістом роз'яснення надані в п.8 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», зокрема, ВССУ вказує, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (статті 543, 1190 ЦК). У такому самому порядку відповідають особи, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування.

Норми правового інституту відшкодування шкоди за змістом поділяються на ті,що включають загальні правила та застосовуються до всіх зобов"язань із заподіяння шкоди,в тому числі, передбачених ст.1166 ЦК України,та ті,що містять правила для певних випадків завдання та відшкодування шкоди.Остання група норм регулює спеціальні види зобов"язань із завдання шкоди,у тому числі зобов"язання із завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки.

З аналізу вищенаведеного вбачається, що у разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки їх володільцям питання про її відшкодування вирішується за принципом вини, як це передбачено ч.1 ст.1188 ЦК України тобто на загальних підставах, визначених ст. 1166 ЦК України, тому твердження позивачів про те, що відповідач має відшкодувати шкоду незалежно від його вини, так як він керував джерелом підвищеної небезпеки, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону.

Враховуючи вимоги ст. 60, 61 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позивачами не доведено, що відповідач ОСОБА_4 є особою, яка заподіяла шкоду, а також, що завдана шкода є наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, яким керував ОСОБА_4, оскільки не надали жодних доказів, які б вказували на наявність вини ОСОБА_4І в заподіянні смерті потерпілому ОСОБА_5

Також відповідно до ст. 32 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції яка діяла на момент вчинення ДТП, страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону.

За таких обставин необхідно відмовити в задоволенні позову у зв'язку з недоведеністю та відсутністю правових підстав для його задоволення.

На підставі викладеного та керуючись п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27.03.92 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», п.8 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», ст. 32 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 1166, 1187, 1188 ЦК України, ст.ст. 10,11, 60, 61, 215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ПАТ СК «АХА СТРАХУВАННЯ» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди завданої смертю відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області через Сосницький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення ,а особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення ,- з дня отримання копії цього рішення .

Повний текст рішення виготовлений 26.06.2015 року.

Суддя І.А.Смаль