Справа № 555/1053/15-ц
Номер провадження 2-з/555/2/15
У Х В А Л А

"17" липня 2015 р. суддя Березнівський районний суд Рівненської області ОСОБА_1, розглянувши у м. Березне заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за його позовом до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Прислуцька сільська рада Березнівського району Рівненської області, про визнання заповіту недійсним,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Прислуцька сільська рада Березнівського району Рівненської області, про визнання заповіту недійсним.

Після подання позовної заяви, 17 липня 2015 року представником позивачем адвокатом ОСОБА_4 в суд було надіслано заяву про забезпечення позовних вимог шляхом накладення арешту на житловий будинок за адресою: с. Прислуч вул. Андріївська, 76 Березнівського району Рівненської області. Також до набрання чинності рішенням суду у справі представник позивача просить у ній заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо житлового будинку в с. Прислуч, вул. Андріївська, 76 Березнівського району Рівненської області.

Заява мотивована тим, що позивач має підстави побоюватись, що відповідачка може розпорядитися даним будинком та відчужити його на користь невідомих осіб, що ускладнить або навіть зробить неможливим виконання рішення суду.

У відповідності зі ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом у провадженні якого перебуває справа в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Давши оцінку доводам позивача, наведеним в заяві про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно пункту першого частини першої статті 152 ЦПК України позов може бути забезпечений накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві та знаходяться у нього або в інших осіб.

А згідно з ч.2. статті 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Ці обставини мають бути істотними і необхідними для забезпечення позову. Тоді як в заяві про забезпечення позову не наведено обґрунтування того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В ній не наведені будь-які докази необхідності такого виду забезпечення позову, що унеможливлює накладення арешту на зазначене майно та заборони його відчуження.

Викладені в ній мотиви є припущенням, а обрані способи забезпечення позову найбільш суворими та такими, які необгрунтовано обмежують права власника за відсутності спору майнового характеру.

У цьому зв'язку слід зазначити, що вказаний будинок, який належить на праві власності відповідачці ОСОБА_3, безпосереднім предметом спору у даній справі не є. Адже навіть у випадку задоволення позову і визнання заповіту недійсним, спадкування відбуватиметься за законом, поділ спадщини в такому випадку можливий між усіма спадкоємцями, які мали на це право на день смерті спадкодавця ОСОБА_5

Крім цього, Пленум Верховного Суду України у пункті третьому постанови від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду № 2 від 12.06.2009 р.) зазначив, що згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, дозволяється забезпечувати позов майнового характеру.

Пленум також роз'яснив у пунктах першому та сьомому цієї постанови, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

ОСОБА_3 живе в успадкованому на підставі заповіту діда ОСОБА_5 будинку разом з сім'єю. Жодних обгрунтованих доводів того, що відповідачка по справі до завершення розгляду цієї справи судом має намір відчужити нерухоме майно - житло, в якому проживає, позивач не навів.

Питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд у судовому засіданні (залежно від стадії розгляду справи) в день надходження заяви, що зазначено в абзаці другому пункту сьомого постанови Пленуму Верхвного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року.

Оскільки заяву подано між судовими засіданнями, суд вирішує її одноособово в день надходження заяви.

На підставі наведеного суд приходить до висновку про відмову ОСОБА_2 в задоволенні його заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Представнику позивача ОСОБА_2 у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок відповідачки ОСОБА_3, що в с. Прислуч по вул. Андріївській,76 Березнівського району Рівненської області, та заборони його відчуження, відмовити.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Ухвалу може бути оскаржено заявником до апеляційного суду Рівненської області протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: ОСОБА_1