АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1781/15 Головуючий 1 інст. - Гашинський М.А.
Справа № 426/2530/14-ц Доповідач - Бурлака І. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«23» березня 2015 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Кривошеіної О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сватівського районного суду Луганської області від 17 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на сім'ю, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_2, який в подальшому змінив. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що з 27.09.2003 року по 27.09.2006 року він знаходився в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідачка заперечує проти його спільного перебування з сином, забороняє називати його батьком, нехтує його сімейним життям, порушує його право на сімейне життя. Просив визнати право на сім'ю.

Рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 17 січня 2015 року в задоволенні позову - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду - скасувати та задовольнити його позов. При цьому посилався на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, на порушення норм матеріального та процесуального права. Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, і як доводи апеляційної скарги виклав позовні вимоги.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» та розпорядження голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про визначення територіальної підсудності справ» від 2 вересня 2014 року № 2710/38-14 розгляд цієї скарги підсудний Апеляційному суду Харківської області.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне апеляційну скаргу - відхилити, рішення суду - залишити без змін, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, обґрунтовано виходив з того, що належних та допустимих доказів того, що відповідачка не визначає його право на сім'ю ОСОБА_1 не надав.

Судом встановлено, що сторони з 27.09.2003 року по 27.09.2006 року знаходились в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з відповідачкою.

Статтею 291 ЦК України передбачено, що фізична особа незалежно від віку та стану здоров'я має право на сім'ю. Фізична особа не може бути проти її волі розлучена з сім'єю, крім випадків, встановлених законом. Фізична особа має право на підтримання зв'язків з членами своєї сім'ї та родичами незалежно від того, де вона перебуває. Ніхто не має права втручатися у сімейне життя фізичної особи, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною 4 статті 4 СК України передбачено, що кожна особа має право на повагу до свого сімейного життя.

Згідно з вимогами статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказів того, що відповідачка порушує право ОСОБА_1 на сім'ю, втручається у його сімейне життя, перешкоджає у спілкуванні з сином, матеріали справи не містять і в суді апеляційної інстанції їх не надано.

Із рішення Сватівського районного суду Луганської області від 15 січня 2007 року, яке залишено без змін Апеляційним судом Луганської області від 19 квітня 2007 року вбачається, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про порушення батьківських прав - задоволено частково, визнано дії ОСОБА_2 щодо відмови ОСОБА_1 у спілкуванні з сином незаконними, в іншій частині позову, а саме у визнанні за ним права телефонувати туди, де живе та знаходиться його син та отримувати від відповідача інформацію про стан свого сина; у визнанні за ним права заходити у двір та стукати до будинку, де мешкає його син для його виклику або виклику когось з мешканців цього будинку; у визнанні за ним права вимагати від відповідача надавати йому їх сина вдень і забирати сина з собою до себе додому та до місця проживання його родичів; у примушенні відповідача надавати йому сина вдень у зручний для нього час та забезпечити виконання по наданню йому сина неустойкою у розмірі 20,00 грн. за одноразове порушення відповідачкою цього зобов'язання - відмовлено; із рішення Сватівського районного суду Луганської області від 25 березня 2014 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні його позову до ОСОБА_2 про відібрання малолітньої дитини без позбавлення батьківських прав.

Посилання ОСОБА_1 на те, що він не повинен надавати докази його порушеного права на сім'ю, а відповідачка повинна доводити, що вона надає можливість його сину спілкуватися з ним, що судом не надано належної оцінки його поясненням з приводу його розмови з сином, не з'ясовано, чи визнані його права, свободи чи інтереси, за захистом яких він звернувся до суду, тому його позов необхідно задовольнити, є необґрунтованими, оскільки доказів щодо цього матеріали справи не містять.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції з додержанням вимог ст. ст. 213 - 215 ЦПК України встановивши обставини справи повно, надавши їм належну оцінку, дійшов обгрунтованого висновку щодо залишення позову без задоволення.

Рішення Конституційного Суду України № 2-рп/2012 від 20.01.2012 року, рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 року, у справі «Воловік проти України» від 06.12.2007 року, у справі «Олександр Смирнов проти України» від 15.10.2010 року, у справі «Акопян проти України» від 05.09.2014 року, які, як вважав ОСОБА_1 не враховані при ухваленні рішення судом першої інстанції, не впливають на висновок суду першої інстанції, яким не встановлено порушення права ОСОБА_1 на сім'ю.

Оскільки ухвалене судове рішення відповідає зазначеним вимогам та обставинам справи, судова колегія вважає, що підстав для його зміни або скасування не вбачається. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303,304, п.1.ч.1.ст. 307, ст. 308, ст. 313, п.1.ч.1.ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Сватівського районного суду Луганської області від 17 січня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії