Справа № 211/2459/15-ц
Провадження № 2/211/1386/15
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

15 липня 2015 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді : Ткаченко С.В.

при секретарі : Жуковій А.С.

за участі : представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про визнання недійсними положень кредитного договору та договору в цілому, договору застави транспортного засобу, суд , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», вказавши, що 06 червня 2013 року між нею та відповідачем було укладено кредитний договір № 50009220 від 03.06.2013 р. Відповідно до умов вказаного договору, їй було надано кредит у розмірі 95541,95 грн. під 9,9% річних на 60 місяців та додатковий кредит у розмірі 31 304,30 грн. на тих же умовах. Грошові кошти були перераховані на розрахунковий рахунок ТзОВ «Джереман-Авто-Тернопіль» в якості оплати вартості автомобіля VOLKSWAGEN POLO.

Відповідно до узгодженого сторонами графіку погашення кредиту визначено щомісячний платіж у розмірі 313,01 доларів США, який з розрахунку курсу долара США зазначеного в договорі складав 2 551,34 грн. Також її було повідомлено, що сума процентів за користування кредитом становить на рік 5 194.96 грн., сума додаткового кредиту на рік становить 6 260,86 грн., сума процентів за користування додатковим кредитом на рік становить 51,84 грн. 11 червня 2013 року нею було укладено договір застави транспортного засобу, відповідно до умов якого вона з метою виконання зобовязань передала в заставу вказаний автомобіль НОМЕР_1 вартістю 112402,29 грн.

Позивачка сплатила відповідачу за кредитним договором суму у розмірі 77162,60 грн., звернувшись до останнього з вимогою про дострокове припинення кредитного договору. Згідно повідомлення відповідача, заборгованість за кредитом складає 179346,01 грн., заборгованість за Додатковим кредитним договором складає 2842,68 грн.

Позивач вважає, що відповідачем порушено умови ч. 1 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки державою було заборонено надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України». За майже два роки користування кредитними коштами зобовязання позивача за кредитом збільшилось до 281182,29 грн., тобто на 241 відсоток, що ставить її у край невигідне фінансове становище в результаті якого навіть за умови звернення на предмет застави зобовязання за кредитним договором не будуть виконані. Таким чином, якби позивачка отримала кредит у доларах США, негативні наслідки були б аналогічними, тому кредитний договір та повязані з ним зобовязання є недійсними у звязку з порушенням абз. 3 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів». Крім того, кредитодавець зобовязаний письмово повідомити позивальника, поручителя та інших зобовязаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніше як за 15 календарних днів до дати,до якої застосовуватиметься нова ставка, чого відповідачем зроблено не було. Корегування суми процентів, як це наведено в оскаржуваному положенні кредитного договору, не передбачено жодним нормативно-правовим актом України. Враховуючи ту обставину, що сторонами у графіку погашення було узгоджено сукупну вартість кредиту виходячи з його розміру, що складає за два роки 107049,61 грн. застосування спірного положення кредитного договору у випадку використання курсу долара США до гривні більшого ніж було узгоджено сторонами приведе автоматично до порушення визначеної сторонами сукупної вартості кредиту. До того ж, у відповідача відсутнє право на здійснення діяльності щодо надання кредитів за рахунок залучених коштів, оскільки відповідачем було надано кредит а рахунок залучених коштів при відсутності відповідної ліцензії з порушенням заборони на здійснення зазначеного виду підприємницької діяльності.

Тому позивач просить визнати недійсним п. 1.3.1. загальних умов кредитування (додаток до кредитного договору), визнати недійсним графік погашення кредиту за кредитним договором, визнати недійсним кредитний договір та визнати недійсним договір застави транспортного засобу.

У судовому засіданні 02 06 2015 року представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Далі надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача ОСОБА_3 02 06 2015 року в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, надала письмові заперечення. Надалі надали заяву про розгляд справи у відсутність представника.

У відповідності до ст. 197 ЦПК України 15 07 2015 року фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вислухавши сторони , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 06 червня 2013 року між ОСОБА_1 та ТзОВ «ПОРШЕ Мобіліті» було укладено кредитний договір № 50009220 від 03.06.2013 р. Відповідно до умов вказаного договору, їй було надано кредит у розмірі 95541,95 грн. під 9,9% річних на 60 місяців та додатковий кредит у розмірі 31 304,30 грн. на тих же умовах з визначенням еквіваленту суми кредиту в доларах США (л.с.12 - 13 копії Договору та Додаткової угоди ).

03 06 2013 року складено Графік погашення кредиту ( л.с. 18 ) відповідно до якого усі платежі за Кредитним договором повинні бути сплачені у гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом , що застосовується до еквіваленту Суми кредиту у доларах США відповідно до статті 1.3 Загальних умов кредитування.

11 06 2013 року укладено Договір застави транспортного засобу, відповідно до умов якого позивач з метою виконання зобовязань передала в заставу автомобіль НОМЕР_1 вартістю 112402,29 грн. ( л.с.20-23 ).

Умовами зазначеного кредитного договору передбачено, що усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені у гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом , що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США, визначеному відповідно до п. 1.3 Загальних умов кредитування.

Згідно п. 1.1 Загальних умов кредитування компанія зобов"язалася надати позичальнику кредит у сумі , визначеній у кредитному договорі в українських гривнях . В Кредитному договорі сторони встановили еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, прийнятій для сторін. П. 1.3 Загальних умов кредитування зазначено, що сторони погодили, що кошти у повернення кредиту позичальником відображають справедливу вартість кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання компанією очікуваної станом на дату сплати таких коштів суми на основі діючого обмінного курсу валюти як це погоджено сторонами у Кредитному договорі.

У відповідності до п. 1.3.1. Загальних умов кредитування позичальник сплачує платежі у повернення Кредиту та Додаткового кредиту відповідно до виставлених Відповідачем рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування обмінного курсу за безготівковими операціями банку до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунка обмінного курсу банку, зазначеного у Договорі.

Дані правовідносини між сторонами регулюються Законом України " Про захист прав споживачів " Цивільним кодексом України та іншими нормативно- правовими актами України, що містять положення про захист прав споживачів, оскільки кредит було надано відповідачем позивачеві для придбання продукції .

Положенням ч 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені Законом, яким у даному випадку є Закон України " Про захист прав споживачів ".

Згідно абзацу третього частини першої статті 11 Закону України „Про захист прав споживачів", з 2011 року надання споживчих кредитів в іноземній валюті на території України заборонено.

Зважаючи на вказаний припис закону, правила ст. 524 ЦК України в тій частині, що сторони вправі визначити грошовий еквівалент забов"язання в іноземній валюті, не можуть застосовуватись у правовідносинах споживчого кредитування, оскільки визначення валюти договору та платежу за зобов'язанням у прив"язці до іноземної валюти є порушенням прав споживача на отримання кредиту відповідно до законодавства в національній валюті України, права на отримання інформації щодо орієнтовної сукупної вартості кредиту, у відповідності з приписами ч.1, 2 с. 11 Закону України „Про захист прав споживачів".

Крім зазначеного, положеннями ч. 5 ст. 1 вищенаведеного Закону передбачено, що до договорів про надання споживчого кредиту мають застосовуватись положення даного закону про несправедливі умови в договорах, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

З матеріалів даної справи встановлено, що умовами кредитного договору та положеннями інших документів, що входять до його складу, передбачено визначення розміру щомісячних платежів шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту, обмінного курсу банку чинного на момент виставлення боржникові рахунку.

Наведена формула передбачає для боржника-споживача зміни у його щомісячних витратах з обслуговування зобов"язання за договором споживчого кредитування, а рахунки-фактури, приєднані до матеріалів справи, підтверджують фактичне збільшення витрат позивача .

Графік платежів за оспорюваним кредитним договором, незважаючи на валюту договору - українську гривню, визначено в іноземній валюті, доларах США, всупереч припису абзацу третього частини першої статті 11 Закону України „Про захист прав споживачів".

Вищенаведені обставини свідчать про те, що позивачем в силу статусу слабкої сторони, було укладено з Товариством з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" договір споживчого кредитування, до якого, всупереч принципу добросовісності, було включено умови про визначення грошового еквіваленту суми кредиту та суми додаткового кредиту в іноземній валюті, визначення платежів за кредитним договором за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США, зазначеному в договорі, відповідно до ст. 1.3. Загальних умов кредитування, які є несправедливими, оскільки мають своїм наслідком істотний дисбаланс прав та обов"язків на шкоду споживача.

Положеннями ч. 5, 6 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що несправедливі положення договору, згідно з якими передбачаються зміни у будь-яких витратах за договором, можуть бути визнані недійсними, а якщо визнання положення недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача, договір може бути визнано недійсним у цілому.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , а саме в частині визнання недійсним п. 1.3.1 Загальних умов кредитування, графіку погашення кредиту, як додаток до кредитного договору в силу положень ч. 1, 5 ст. 11, ч. 2, 4, 5 ст. 18 Закону України „Про захист прав споживачів", ч. 1, 3 ст. 203, ч. 1 ст.215, 1054, 1056-1 ЦК України.

Позовні вимоги в частині визнання недійними Кредитного договору та договору застави транспортного засобу не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не наведено правових підстав для визнання недійсним договору споживчого кредитування, укладеного в національній валюті України та договору застави транспортного засобу, укладеного на забезпечення виконання боржником взятих на себе зобов"язань за кредитним договором.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 88 ЦПК України та Закону України " Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах " , з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги в сумі 3200 грв. , а також на користь Державного бюджету України підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в суді у розмірі 243, 60 грв.

У відповідності до вищезазначеного Закону не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 800 грв., що зазначені у акті приймання передачі виконаних робіт від 05 05 2015 року як " ознайомлення з матеріалами справи ", оскільки вищезазначеним Законом у ст. 1 визначена компенсація витрат на правову допомогу під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Представник позивача в суді з матеріалами справи не знайомився.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 213, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовільнити частково.

Визнати недійсним пункт 1.3.1 додатку до кредитного договору №50009220 від 03 червня 2013 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю „Порше Мобіліті" та ОСОБА_1

Визнати недійсним графік погашення кредиту, як додаток до кредитного договору №50009220 від 03 червня 2013 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю „Порше Мобіліті" та ОСОБА_1 .

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Порше Мобіліті" на користь ОСОБА_1 частково вартість витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, в сумі 3200 (три тисячі двісті ) грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Порше Мобіліті" на користь держави судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_4