Справа № 318/236/15-ц
Номер провадження №2/318/94/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2015 р. м. Кам'янка-Дніпровська

Кам'янсько-Дніпровський районний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Васильченка В.В.; при секретарі Крук О.В., за участю: позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог: Кам'янсько-Дніпровська державна нотаріальна контора Запорізької області, про визнання особистою приватною власністю майна, придбаного під час шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що він перебував у шлюбі з ОСОБА_5 з 29.03.1978 року. За час шлюбу у них народилось двоє дітей: син ОСОБА_3 та донька ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_1 дружина позивача померла. При житті його дружиною 14.04.2010 р. було складено заповіт, за яким вона все своє майно заповіла їх сумісним дітям. Про це позивач був обізнаний, зазначає, що рішення про подальшу долю майна було вирішено ними сумісно. Після її смерті спадщини після неї він не приймав. Діти звертались до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Частину майна вони прийняли у спадщину шляхом оформлення переходу права власності у нотаріальній конторі. Частину майна вони прийняли шляхом звернення до суду з позовом про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання свідоцтва про права власності на землю. 06.02.2014 року Кам'янсько-Дніпровським районним судом було прийнято рішення про повне задоволення позовних вимог. Позивач вказує, що з питання формування сумісного бюджету між ними з дружиною була домовленість про спільне його наповнення для сімейних потреб, але у кожного також були й свої кошти, які ними витрачалися на їх розсуд. Всі витрати ними робились в інтересах сім'ї та дітей, але при цьому знали про те, що майно, придбане за особисті кошти, є власністю того, хто його придбав. Про це у них ніколи не було спорів, так як відносини тривалого подружнього життя носили характер взаємної довіри, поваги один до одного.

Позивач зазначає, що він займався фермерством з 1997 року. З метою розширення своєї діяльності він вирішив придбати нерухомість, йому потрібні були склади для зберігання зерна. 04.10.2000 року він придбав на Енергодарській товарній біржі будівлю контори, розташовану за адресою: АДРЕСА_1. За договором р. НОМЕР_1 Кам'янсько-Дніпровська районна спілка споживчих товариств продала, а він купив за особисті кошти будівлю контори, яка складалась з об'єктів: будівлі контори, 57,0 кв. м. - літера «А», складу, 204,8 кв. м. - літера «Б», складу, 216,0 кв. м. - літера «В», складу, 26,3 кв. м. - літера «Г». На той час вони з дружиною проживали окремо, хоча й перебували у зареєстрованому шлюбі. Позивач зазначає, що він проживав по АДРЕСА_1, хоча був зареєстрований в АДРЕСА_2, а дружина фактично проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2. У кожного з них з дружиною були особисті кошти, які витрачалися на свій розсуд. На той час їх діти були вже повнолітніми та мали власний дохід, постійної допомоги дітям не потребувалось. 13.08.2008 року він приватизував земельну ділянку під придбаною будівлею, отримавши державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, яким підтверджується моє право власності на земельну ділянку розміром 0,6403 га, надану для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_3. На цій земельній ділянці позивач побудував ще декілька будівель. 06.12.2012 року він отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно на об'єкти: склад літ. В1, склад літ. Д, склад літ. Ж, склад літ. З, розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Підставою для виникнення права власності стало рішення виконавчого комітету Новодніпровської сільської ради від 26.11.2012 року. 10.12.2012 р. він отримав витяг про державну реєстрації прав за № 36637169 про своє право власності на ці об'єкти. Всі ці об'єкти він будував вже після смерті своєї дружини.

Позивач просив суд визнати будівлю контори літ. А, загальною площею 57,5 кв.м., склад літ. Б, загальною площею 190,9 кв. м., склад літ. Г, загальною площею 27,1 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1, його особистою приватною власністю.

В судовому засіданні позивач та його представник адвокат ОСОБА_2 підтримали заявлені вимоги, просили їх задовольнити, надали пояснення, аналогічні зазначеному у позові. Відповідачі в судове засідання не з'явились, від них надійшли заяви, в яких вони просять справу розглядати без їх участі, позов повністю визнають, претензій майнового характеру не мають. Третя особа до суду також не з'явилась, надіслала листа з проханням справу розглядати без її участі, заперечень не має.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що знає сім'ю ОСОБА_1 дуже давно, мав з ними дружні стосунки, вони часто зустрічались, спілкувались родинами. Свідок повідомив, що ОСОБА_1 займався фермерством, багато часу приділяв цій справі, останнім часом він проживав окремо від своєї дружини: жив у придбаній ним будівлі контори, де у нього були створені належні умови для проживання, а його дружина проживала по АДРЕСА_2. Також повідомив, що позивач окремо проживав від своєї дружини, починаючи з 2000 року, відносини у них були нормальні, але у кожного були свої особисті гроші.

Свідок ОСОБА_9 дав суду аналогічні пояснення, крім того, що додав, що ОСОБА_3 йому особисто повідомляв, що він здійснював угоду купівлі складів для того, щоб зберігати там зерно, бо йому це було необхідно для розвитку свого фермерського господарства. Також пояснив, що позивач позичав у нього на нетривалий строк суму грошей для дооформлення до кінця та реєстрації угоди в органах БТІ.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, його представника, свідків, суд приходить до наступного висновку.

Свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 29.03.1978 р. підтверджується факт шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_5

Під час шлюбу у подружжя народилось двоє дітей: син ОСОБА_3 та донька ОСОБА_4. Споріднення між батьками та дітьми пітверджується свідоцтвами про народження дітей та свідоцтвом про укладення шлюбу ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 від 06.05.2011 р.

14.04.2010 р. ОСОБА_5 розпорядилась належним їй майном, склавши заповіт, за яким вона все своє майно заповіла сумісним з позивачем дітям.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина. Відповідачі по спарві звернулись із заявами про відкриття спадщини до нотаріальної контори, що підтверджується копієї матеріалів спадкової справи № 317/11. Позивач спадщини не приймав.

Частину майна діти спадкодавця прийняли у спадщину шляхом оформлення переходу права власності у нотаріальній конторі. Частину майна вони прийняли шляхом звернення до суду з позовом про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання свідоцтва про права власності на землю. 06 лютого 2014 року Кам'янсько-Дніпровським районним судом було прийнято рішення про повне задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 займався веденням фермерського господарства з 1997 року, що підтверджується довідками з ЄДРПОУ та податкової інспекції. З метою розширення своєї діяльності ним було придбати нерухомість - склади для зберігання зерна.

04.10.2000 року він уклав на Енергодарській товарній біржі договір купівлі-продажу будівлі контори, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. За договором р. НОМЕР_1 Кам'янсько-Дніпровська районна спілка споживчих товариств продала, а ОСОБА_1 купив за особисті кошти будівлю контори, яка складалась з об'єктів: будівлі контори, 57,0 кв. м. - літера «А», складу, 204,8 кв. м. - літера «Б», складу, 216,0 кв. м. - літера «В», складу, 26,3 кв. м. - літера «Г».

Поясненнями позивача, свідків підтверджується той факт, що на той час він з дружиною проживали окремо, хоча й перебували у зареєстрованому шлюбі. ОСОБА_1 проживав по АДРЕСА_1, а був зареєстрований в АДРЕСА_2, а дружина фактично проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно до ст. 174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Усі витрати на придбання будівлі контори, витрати, пов'язані з переоформленням, ніс ОСОБА_1, що підтверджується п. 10 договору. Згідно до вимог п. 12 договору ним було зареєстровано договір в органах БТІ. 25.10.2000 р. він отримав реєстраційне посвідчення про реєстрацію мого права приватної власності на придбане нерухоме майно.

13.08.2008 року ОСОБА_1 приватизував земельну ділянку під придбаною будівлею, отримавши державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, яким підтверджується його право власності на земельну ділянку розміром 0,6403 га, надану для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою: АДРЕСА_1. кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_3.

03.12.2012 року ним отримано витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно за № 36526867, в якому зазначено опис об'єкта: А - будівля контори, загальною площею 57,5 кв. м., Б - склад, загальною площею 190,9 кв. м., Г - склад, загальною площею 27,1 кв. м. Площа земельної ділянки 6403 кв. м. В примітках зазначено, що за договором купівлі-продажу від 04.10.2000 р. НОМЕР_1 ОСОБА_1 придбав будівлю контори, що складається з: А - будівля контори, 57,0 кв. м., та прилежних до неї службових будівель та споруд: Б - склад, 204,8 кв. м, В - склад, 216,0 кв. м., Г - склад, 26,3 кв. м. За матеріалами технічної інвентаризації від 23.11.2012 р. загальна площа контори літ. А - 57,5 кв. м., складу літ. Б - 190,9 кв. м., складу літ. Г - 27,1 кв. м., склад літ. В відсутній на земельній ділянці. При попередній інвентаризації невірно було пораховано загальну площу будівель літ. А і літ. Б. Загальна інвентаризаційна вартість нерухомого майна складає 232 004 грн.

На зазначеній земельній ділянці ОСОБА_1 побудував ще декілька будівель. 06 грудня 2012 року він отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно на об'єкти: склад літ. В1, склад літ. Д, склад літ. Ж, склад літ. З, розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Підставою для виникнення права власності стало рішення виконавчого комітету Новодніпровської сільської ради від 26.11.2012 року.

10.12.2012 року ним отримано витяг про державну реєстрацію прав за № 36637169 про своє право власності на ці об'єкти. Всі ці об'єкти ним було побудовано вже після смерті його дружини.

Витяг № 36637700 від 10.12.2012 р. надає опис об'єкта: літера В1 - склад, загальною площею 862,3 кв. м., літера Д - склад, загальною площею 814,5 кв. м., літера Ж - склад, загальною площею 150,0 кв. м., літера З - склад, загальною площею 29,8 кв. м. Загальна інвентаризаційна вартість становить 696 413 грн.

20.05.2013 року позивач отримав витяг № 3643286 про своє право власності на склади В1, Д, Ж, З. Також 22 травня 2014 року ним також на ці об'єкти отримано витяг № 21988799.

Про право власності на об'єкти будівлю контори А та склади Б, Г він отримував витяг № 3662267 від 20.05.2013 року.

Пункти 3 та 5 ч. 1 ст. 57 СК України зазначають, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто, земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Частина 6 ст. 57 СК України встановлює, що суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

ОСОБА_1 є приватним підприємцем та придбав будівлі контори і складів для ведення фермерського господарства. Пункт 29 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" встановлює, що, відповідно до положень статей 57, 61 СК, ст. 52 ЦК майно приватного підприємства чи фізичної особи - підприємця не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Інший із подружжя має право тільки на частку одержаних доходів від цієї діяльності.

В абзаці 3 п. 30 вказаної Постанови Пленуму ВС від 21.12.2007 р. встановлюється, якщо за час окремого проживання подружжя після фактичного припинення шлюбних відносин спільне майно його членами не придбавалося, суд відповідно до ч. 6 ст. 57 СК може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте кожним з них за цей період та за вказаних обставин, і провести поділ тільки того майна, що було їхньою спільною власністю до настання таких обставин.

Стаття 59 СК України вказує, що той із подружжя, хто є власником майна, визначає режим володіння та користування ним з урахуванням інтересів сім'ї, насамперед дітей. При розпорядженні своїм майном дружина, чоловік зобов'язані враховувати інтереси дитини, інших членів сім'ї, які відповідно до закону мають право користування ним.

На підставі ст.ст. 57 ч. 1, 6, ст. 59, 61 СК України, ст. 52 ЦК України керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-61, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог: Кам'янсько-Дніпровська державна нотаріальна контора Запорізької області, про визнання особистою приватною власністю майна, придбаного під час шлюбу - задовольнити.

Визнати особистою приватною власністю ОСОБА_1 майно: будівлю контори літ. А, загальною площею 57,5 кв. м., склад літ. Б, загальною площею 190,9 кв. м., склад літ. Г, загальною площею 27,1 кв. м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Кам'янсько-Дніпровський районний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Васильченко