Справа № 405/988/15-ц
Провадження №2-н/405/55/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2015 року. Суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда Іванова Л.А., при вирішенні питання про прийняття заяви обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро - Кіровоград» про видачу судового наказу про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01.07.2011 року по 01.01.2015 року в розмірі 2 972 грн. 06 коп., з урахуванням положень ст.625 ЦК України 3% відсотки річних в розмірі 281 грн. 24 коп. та індекс інфляції в розмірі 640 грн. 61 коп., в всього 3 893 грн. 91 коп., яка рахується за адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 97 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими ЦПК України, при цьому, згідно зі ст.109 ЦПК позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

З вказаної заяви про видачу судового наказу, вбачається, що боржниками є фізичні особи, які не мають статусу підприємців, тому суд у відповідності до вимог ч. 6 ст. 100 ЦПК України надіслав запит до Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області щодо надання інформації про місце реєстрації фізичної особи боржника.

Відповідно до відповідей на запит від 16 лютого 2015 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 03.08.2005 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстроване місце проживання фізичної особи ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, з 07.02.2013 року значиться за адресою: Кіровоградський район, с. Оситняжка, вул. Фрунзе, 11, що територіально не відноситься до території Ленінського району м. Кіровограда.

Відповідно до ч.1 ст.95 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.96 ЦПК України, та лише за умови безспірності заявлених матеріально-правових вимог.

Судовий наказ може бути видано, у разі, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості (п.3 ч.1 ст.96 ЦПК України).

Відповідно до п.2 ч.3 ст.100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі, якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Крім того, відповідно до п.9 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року №14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність субєктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення субєктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обовязок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 Цивільного кодексу України (далі ЦК). Разом із тим лише той факт, що договірні зобовязання (наприклад, у частині оплати заборгованості телекомунікаційних послуг чи послуг телебачення і радіомовлення) не виконуються, без обґрунтування причин, не вважається наявністю спору про право.

Враховуючи викладене вище, а також приймаючи до уваги, що заявником обласним комунальним виробничим підприємством «Дніпро - Кіровоград» предявлено в наказному провадженні вимоги до двох боржників та стягнення з них в солідарному порядку заборгованості за отримані послуги з водопостачання та водозабезпечення, яка рахується за адресою АДРЕСА_1, за період з 01.07.2011 року по 01.01.2015 року, при цьому зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання боржника ОСОБА_1, з 07.02.2013 року значиться за адресою: Кіровоградський район, с.Оситняжка, вул. Фрунзе, 11, що позбавляє суд можливості прийти до беззаперечного висновку про зобовязання боржника ОСОБА_1 сплачувати за отримані послуги з водопостачання та водозабезпечення за вказаною адресою, та безспірність у звязку з цим заявлених заявником вимог.

Крім того, відзначається, що відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та відповідно до ч.ч.3, 4 ст.267 ЦПК України застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, при цьому, розглядаючи питання про стягнення з боржника заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01.07.2011 року по 01.01.2015 року включно в розмірі 3 893 грн. 91 коп. в порядку наказного провадження боржник позбавляється можливості застосування до спірних правовідносин наслідків спливу позовної давності.

Враховуючи зазначені вище обставини в сукупності, вважаю, що в даному випадку вбачається наявність спору про право, що в порядку п.2 ч.3 ст.100 ЦПк України є підставою для відмови обласному комунальному виробничому підприємству «Дніпро - Кіровоград» у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ЦПК України відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник в такому випадку має право звернутись з тими самими вимогами у позовному порядку.

Відповідно до ч.2 ст.99 ЦПК України у разі відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

Керуючись ст. ст. 95, 96, 97, 99, 100, 101 Цивільного процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити обласному комунальному виробничому підприємству «Дніпро - Кіровоград» у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

Відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутись з тими самими вимогами у позовному порядку.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда Л.А. Іванова