Провадження №2/761/5686/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02 липня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Сіромашенко Н.В.,

при секретарі Мурга О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення банківського строкового вкладу, -

В С Т А Н О В И В:

В травні 2015 року позивач звернулася до Шевченківського районного суду м.Києва з даним позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24.12.2013 між нею та відповідачем було укладено договір-заяву № 300937/41586/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 370 днів в національній валюті, строком до 29.12.2014. Зазначає, що відповідно до умов договору вона внесла, а відповідач прийняв грошові кошти на вкладний рахунок в загальній сумі 34300,00грн. Вказує, що після закінчення строку дії договору, 29.12.2014 вона звернулася до відповідача з вимогою про повернення суми вкладу, проте, через відсутність коштів в банку, вона була вимушена пролонгувати вклад шляхом укладення договору №300937/82912/07-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» в національній валюті із плаваючою відсотковою ставкою, на строк до 29.03.2015. Як вказує позивач, при зверненні до відповідача із вимогами про повернення суми вкладу, останнім було повернуто лише його частину, за період з 01.01.2015 по 01.04.2015. При цьому, залишок коштів, які банком не повернуто, станом на 07.05.2015, становить 8379,87грн. Вказані обставини зумовили позивача звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити та стягнути з відповідача залишок суми вкладу у розмірі 8379,87грн, а також, за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання 3% річних у сумі 50,28грн. та 905,0,3грн. - інфляційні втрати.

Представник відповідача в судове засідання не з'явилася, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомляв, заперечень проти позову не подавав.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні матеріали, об'єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 24.12.2013 між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит» (далі - відповідач/банк)та ОСОБА_1 (далі - позивач/вкладник) було укладено договір-заяву №300937/41586/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 370 днів в національній валюті, за яким вкладник вносить, а банк приймає грошові кошти в національній валюті на вкладний рахунок у сумі 1500,00грн., на строк з 24.12.2013 по 29.12.2014, зі сплатою 23.10% річних (а.с.5).

Факт внесення вкладником коштів на вкладний рахунок у вказаній сумі підтверджується копією квитанції №8 від 24.12.2013 (а.с.6).

Відповідно до п.4 цього договору, позивач поповнювала вклад протягом строку дії договору, у зв'язку з чим, сума вкладу у загальному розмірі складає 34300,00грн., що підтверджується копіями квитанцій №745 від 08.05.2014, №5 від 05.03.2014 (а.с.6).

З пояснень позивача у судовому засіданні встановлено, що 29.12.2014, після закінчення строку дії договору депозитного вкладу, вона звернулася до відповідача із вимогою про повернення вкладу та нарахованих відсотків. Проте, через відсутність коштів в банку, позивач була вимушена пролонгувати вклад шляхом підписання договору.

Так, 29.12.2014 між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 було укладено Договір №300937/82912/07-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» в національній валюті, відповідно до умов якого позивач вносить, а банк приймає грошові кошти в національній валюті на вкладний рахунок у сумі 34300,00грн., із виплатою вкладникові плаваючої процентної ставки в розмірі від 20,0% до 21,2% річних, на наступні строки: з 29.12.2014 по 04.01.2015; з 05.01.2015 по 11.01.2015; з 12.01.2015 по 18.01.2015; з 19.01.2015 по 25.01.2015; з 26.01.15 по 01.02.2015; з 02.02.21015 по 08.02.2015; з 09.02.2015 по 15.02.2015; з 16.02.2015 по 22.02.2015; з 23.02.2015 по 01.03.2015; з 02.03.2015 по 08.03.2015; з 09.03.2015 по 15.03.2015; з 16.03.2015 по 22.03.2015; з 23.03.2015 по 29.03.2015 (п.1.1 договору) (а.с.7-8).

Відповідно до п.2.4 цього договору повернення суми вкладу здійснюється банком у день закінчення одного зі строків, визначених п.п.1.1.1.-1.1.13 цього договору.

Як пояснила позивач у судовому засіданні, після закінчення строку, передбаченого п.1.1.1. (29.12.2014 по 04.01.2015) відповідачем частково сплачено суму вкладу, що підтверджується копією виписки по особовому рахунку позивача за період з 01.01.2015 по 01.04.2015.

Однак, у зв'язку з тим, що виплати відповідачем проводилися нерегулярно, а, згодом, зовсім припинилися, позивач 30.01.2015 та 16.02.2015 зверталася до відповідача із письмовими заявами про видачу залишку коштів за договором банківського вкладу в сумі 9379грн. (а.с.11-12).

Так, відповідачем, у період з 23.02.2015 по 24.02.2015, було повернуто позивачу лише частину суми вкладу в розмірі 1000,00грн.

В подальшому, позивач знову звернулася до відповідача з вимогою про повернення залишку суми вкладу у розмірі 8379,87грн. (а.с.16). Однак, відповідач свої зобов'язання з повернення позивачу коштів за договором банківського вкладу не виконав, кошти не повернув.

Відповідно до виписки по особовому рахунку позивача від 01.04.2015, залишок коштів на вкладному рахунку позивача становить 8379,87грн. (а.с.9-10). Доказів зворотного суду не надано.

Так, статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен, має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до вимог ст.64 Конституції України, конституційні права не можуть бути обмежені.

Частиною 1 ст.1058 ЦК України встановлено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч.1, 2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.1061 ЦК Українибанк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

За ч.5 ст.1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором.

Згідно із ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною ч.1 ст.612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

У відповідності до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що з Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за договором банківського вкладу №300937/82912/07-14 від 29.12.2014 у розмірі 8379,87 грн.

Крім того враховуючи те, що відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання, з відповідача на користь позивача, згідно з розрахунком позивача, підлягає стягненню 3% річних від простроченого зобов'язання у сумі 50,28грн.; 905,03 грн. - втрати від інфляції, а всього, в загальному розмірі підлягає стягненню сума у розмірі 9335,18 грн.

Також, згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 64, 88, 179, 208, 209, 212-215, 218, 294, 296 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення банківського строкового вкладу задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 банківський вклад з процентами в сумі 8 379 (вісім тисяч триста сімдесят дев'ять) грн. 87 коп., 3% річних в сумі 50 (п'ятдесят) грн. 28 коп., втрати від інфляції в сумі 905 (дев'ятсот п'ять) грн. 03 коп., а всього 9335 (дев'ять тисяч триста тридцять п'ять) грн. 18 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь держави судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

СУДДЯ: