У Х В А Л А

Справа № 185/3568/13-ц

Провадження № 2-р/185/1/15

20 березня 2015 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Шаповалової І.С.,

при секретарі судового засідання Булдаковій К.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про розяснення рішення суду,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2013 року по цивільній справі №185/3568/13ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Встановлено порядок користування квартирою №11 в будинку 41 по вул.К.Маркса в м.Павлограді Дніпропетровської області:

виділивши ОСОБА_1 в користування житлову кімнату площею 10,9 кв.м, кладову площею 1,6 кв.м, балкон площею 0,8 кв.м.,а всього - 13, 3 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1 відповідно до належної їй 1/4 частини квартири;

виділивши ОСОБА_2 в користування житлову кімнату площею 14,6 кв.м., житлову кімнату площею 19,9 кв.м., кладову площею 1,3 кв.м, кладову площею 1,3 кв.м., а сього - 37,1 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1 відповідно до належної йому 3/4 частини квартири;

в загальному користуванні співвласників залишити приміщення площею 9,2 кв.м, приміщення 2 площею 3,8 кв.м., приміщення 5 площею 4,0 кв.м, приміщення 8,9 площею 3,4 кв.м., приміщення 10 площею 7,5 кв.м., а всього 27,9 кв.м.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду набрало законної сили.

13 березня 2015 року до суду надійшла заява ОСОБА_1, в якій заявниця ставить питання про розяснення рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2013 року по цивільній справі №185/3568/13ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю.

Дослідивши матеріали цивільної справи, зясувавши підстави для звернення до суду з заявою, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Подання заяви про роз'яснення рішення суду допускається, якщо воно ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до примусового виконання.

Умови і порядок виконання рішень судів визначені Законом України «Про виконавче провадження», зокрема, ст. 25, 44, ч.2 ст. 45, 65-67, 74 Закону.

Одночасно суд слідує роз'ясненням постанови пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення» №14 від 18 грудня 2009 року, стосовно того, що відповідно до статті 221 ЦПК роз'яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз'яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до виконання.

Відповідно до ст.5 Закону України " Про виконавче провадження", державний виконавець зобовязаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Відповідно до ст.6 Закону України " Про виконавче провадження" вимоги державного виконавця щодо виконання зазначених у статті 3 цього Закону рішень є обовязковими для усіх органів, організацій, посадових осіб, громадян і юридичних осіб на території України. Державному виконавцю у встановлений ним строк повинні бути надані безкоштовно документи або їх копії, необхідні для здійснення його повноважень. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно з законом.

Відповідно до ст.26 Закону Державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: пропуску встановленого строку предявлення документів до виконання; неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону; якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; предявлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або підвідомчістю виконання рішення; якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 19 цього Закону; наявності інших обставин, передбачених законом, які виключають здійснення виконавчого провадження.

При цьому суд звертає увагу, що у відповідності дост. 124 Конституції Українитаст. 14 ЦПК Українисудові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод, 1950 року, яка відповідно дост. 9 Конституції Україниє частиною законодавства України, не гарантує право на поновлення розгляду у справі, в якій винесено остаточне рішення (справи: Козак проти України, Кучеренко проти України).

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», у справах «Рябих проти Росії» та «Науменко проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ст. 6 ч. 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основних аспектів верховенства права є принцип юридичної певності, який, серед іншого, вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів.

Таким чином, рішення суду по цивільній справі №185/3568/13ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю має вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог, перешкод в його реалізації не має, а тому воно підлягає виконанню, в звязку з набранням законної сили, у відповідності до висновку суду по суті позовних вимог, викладених в резолютивній частині, при цьому резолютивна частина рішення містить чітке визначення способу захисту - встановлення порядку користування квартирою №11 в будинку 41 по вул.К.Маркса в м.Павлограді Дніпропетровської області.

Відповідно до викладеного, керуючись ст. 221 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про розяснення рішення суду задовольнити.

Розяснити, що рішення рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2013 року по цивільній справі №185/3568/13ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, підлягає виконанню, в звязку з набранням законної сили, у відповідності до висновку суду по суті позовних вимог, викладених в резолютивній частині, при цьому резолютивна частина рішення містить чітке визначення способу захисту - встановлення порядку користування квартирою №11 в будинку 41 по вул.К.Маркса в м.Павлограді Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І.С.Шаповалова