Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І., Наумчука М.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про повернення грошових коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 17 січня 2015 року, додаткове рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 04 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

16 грудня 2013 року ОСОБА_4 звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя, посилаючись на те, що з 27 червня 2003 року перебувала у шлюбі з відповідачем, у грудні 2013 року вони припинили сімейні стосунки і вона звернулася з позовом до суду про розірвання шлюбу. За час шлюбних відносин придбали за договором купівлі-продажу від 16 травня 2006 року недобудований будинок НОМЕР_2 з господарськими спорудами та земельну ділянку загальною площею 600 кв. м по АДРЕСА_1. У 2013 році вказаний будинок було введено в експлуатацію та 15 листопада 2013 року відповідач отримав свідоцтво про право власності на цей будинок. Крім того, за договором купівлі-продажу від 30 травня 2007 року ними було придбано автомобіль марки «ВАЗ-210700-20ЗНГ», 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, вартістю 32 400,00 грн, який зареєстровано на відповідача.

ОСОБА_4 просила суд визнати за нею право власності на Ѕ частину будинку АДРЕСА_1, на Ѕ частину земельної ділянки загальною площею 600 кв. м по АДРЕСА_1 та на 1/2 частину автомобіля марки «ВАЗ-210700-20ЗНГ», 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1.

22 травня 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом, посилаючись на те, що 16 травня 2006 року він придбав недобудований житловий будинок по АДРЕСА_1, вартістю 10 000,00 грн та земельну ділянку площею 600 кв. м, вартістю 1 500,00 грн. ОСОБА_4 у цьому участі не приймала та особисті кошти не надавала. Кошти на придбання вказаного майна, виконання робіт з добудови будинку, ремонту він запозичив у своєї матері, ОСОБА_6, у сумі 45 000,00 грн. За час спільного проживання у будинку він одноособово ніс усі витрати по утриманню будинку, і тому вважає, що за приписами ч. 2 ст. 62 СК України, будинок та земельна ділянка не можуть бути визнані об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Крім того, за час шлюбу ними було придбано предмети та речі домашнього вжитку, меблі та побутова техніка, які були незаконно вилучені та знаходяться у відповідача, а саме: газова плита «Аристон» вартістю 4 000,00 грн, холодильник вартістю 2600,00 грн, телевізор «Рейнфорд» вартістю 2600,00 грн, пилосос «Хілтон» вартістю 480,00 грн, блендер вартістю 300,00 грн, пилосос «Хілтон» вартістю 520 грн., мікрохвильова піч вартістю 800 грн., радіоприймач вартістю 150,00 грн, йогуртниця вартістю 240,00 грн, електричний конвектор вартістю 660,00 грн, фен-щітка вартістю 250,00 грн, вентилятор вартістю 200,00 грн, міксер електричний вартістю 220,00 грн, цифровий фотоапарат вартістю 700,00 грн, дитяча коляска вартістю 750,00 грн, набір кухонного посуду «Дюралекс» вартістю 600,00 грн, 2 килима по 500,00 грн кожен, диван-тахта вартістю 350,00 грн, машинка пральна вартістю 2700,00 грн, кухонний комбайн «Мрія» вартістю 550,00 грн, м'ясорубка електрична вартістю 360,00 грн, шафа кухонна 2 штуки вартістю 1000,00 грн, шафа кухонна навісна 3 штуки на суму 1500,00 грн, шафа спальної кімнати з антресолями вартістю 1200,00 грн, тумба прикроватна вартістю 280,00 грн, диван вартістю 1800,00 грн, столик журнальний вартістю 400,00 грн, тумба під телевізор вартістю 350,00 грн, комод до спального гарнітура вартістю 600,00 грн, трюмо дзеркальне вартістю 550,00 грн, комп'ютер з монітором вартістю 2200,00 грн, принтер кольоровий вартістю 800 грн, а всього на суму 28 560,00 грн, це майно відповідач вивезла з будинку, коли він знаходився у лікарні.

Крім того, автомобіль «ВАЗ 210700-20 ЗНГ», 2006 року випуску був придбаний особисто ним за суму 32 400,00 грн, з яких 30 000,00 грн він взяв у борг у ОСОБА_7, а решту суми в розмірі 2 000,00 грн позичив у колег і друзів. Вважає, що ОСОБА_4 повинна нести зобов'язання по відшкодуванню суми запозичених коштів на придбання спільного майна, а тому просив суд зобов'язати ОСОБА_4 повернути йому 1/2 частину вартості предметів побуту та домашнього вжитку, 1/2 частину запозичених грошових коштів на придбання автомобіля, 1/2 частину запозичених грошових коштів на добудову житлового будинку.

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 17 січня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину будинку НОМЕР_2 по АДРЕСА_1, який є об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 600 кв. м по АДРЕСА_1 Дніпропетровської області, яка є об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину автомобіля марки ВАЗ-210700-20 ЗНГ, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, який є об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до відмовлено.

Додатковим рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 04 березня 2015 року доповнено другим абзацом резолютивну частину рішення суду, зазначивши: «Поділити порівну між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спільне майно». Вирішено питання судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2015 року рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 17 січня 2015 року та додаткове рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 04 березня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків місцевого та апеляційного судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

Задовольняючи первісний позов ОСОБА_4, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що спірне майно набуте подружжям за час шлюбу і є їх спільною сумісною власністю, а тому підлягають поділу між сторонами в рівних частках.

Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_5, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 17 січня 2015 року, додаткове рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 04 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Т.Л. Ізмайлова
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук