пр. № 2/759/4825/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2015 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Морозов М.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до АТ «Дельта Банк» про стягнення недонарахованої заробітної плати,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ «Дельта Банк» про стягнення недорахованої суми заробітної плати, компенсації невикористаної відпустки, вихідної допомоги в сумі 17244, 71 грн.; визнання незаконним встановлення відповідачем дати її звільнення 5.06.2015 р., визнання законним день звільнення 9.06.2015 р., як дату розрахунку по сумам, які не підлягають спору, стягнення середньоденної заробітної плати за 2 робочих дні в сумі 828, 58 грн. (2 середньоденні зарплати); стягнення відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні за період з дня звільнення по день винесення судового рішення із розрахунку середньоденного заробітку в розмірі 414, 29 грн. з 10 червня 2015 року за кожен робочий день по день винесення судового рішення (на дату 10.07.2015 р. становить 9114, 38 грн.); стягнення компенсації за моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

Позовну заяву слід повернути її подавачу, оскільки вона не підсудна Святошинському районному суду м. Києва.

Згідно ч.2 ст.109 ЦПК України позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Згідно ч.1 ст.110 ЦПК України позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Згідно ст.115 ЦПК України якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала. Ухвала разом із заявою та всіма додатками до неї надсилаються позивачеві.

Як вбачається з позовної заяви, між сторонами виник спір, пов'язаний з трудовими правовідносинами.

Згідно роз'яснень Верховного Суду України, викладених у пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», позов до юридичної особи пред'являються до суду за її місцезнаходженням, яке визначається відповідно до положень ст.93 ЦК України.

Згідно ст.93 ЦК України місцезнаходженням юридичної особи є адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені.

Як вбачається з позову, місцезнаходженням АТ «Дельта Банк» є адреса: 01138, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б, поштова його адреса: 04080, м. Київ, вул. Фрунзе, 39, що не відноситься до території Святошинського р-ну м. Києва, а відноситься до території відповідно Печерського та Подільського районі м. Києва.

Зареєстроване місце проживання позивача вказане у позовній заяві у м. Полтаві.

Таким чином, позовна заява не може бути прийнята до розгляду Святошинського районного суду м. Києва, однак її подавач не позбавлений її подати до районних місцевих судів по місцю розташування відповідача чи по зареєстрованому місцю проживання, перебування позивача відповідно до ст.ст. 109, 110 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.109, 110, 115 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

Повернути ОСОБА_1 її позов до АТ «Дельта Банк» про стягнення недонарахованої заробітної плати.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Суддя