Справа № 316/144/15-ц
Провадження № 2/316/228/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2015 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд

Запорізької області у складі:

головуючого судді: Куценка М. О.;

при секретарі: Нестеровій Г. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Енергодар цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Реєстраційна служба Енергодарського міського управління юстиції в Запорізькій області, про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просить припинити право приватної власності ОСОБА_2 на магазин промислових товарів, що розташований за адресою: приміщення №93 в будинку №2 по вул. Радянській в м. Енергодар Запорізької області та автомобіль «Nissan Micro», державний реєстраційний знак НОМЕР_1; визнати право спільної сумісної власності ОСОБА_1 (ІДН НОМЕР_2) та ОСОБА_2 (ІДН НОМЕР_3) на магазин промислових товарів, що розташований за адресою: приміщення №93 в будинку №2 по вул. Радянській в м. Енергодар Запорізької області та автомобіль «Nissan Micro», державний реєстраційний знак НОМЕР_1; припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 (ІДН НОМЕР_2) та ОСОБА_2 (ІДН НОМЕР_3) на магазин промислових товарів, що розташований за адресою: приміщення №93 в будинку №2 по вул. Радянській в м. Енергодар Запорізької області та Автомобіль «Nissan Micro», державний реєстраційний знак НОМЕР_1; визнати право спільної часткової власності ОСОБА_1 (ІДН НОМЕР_2) та ОСОБА_2 (ІДН НОМЕР_3) на магазин промислових товарів, що розташований за адресою: приміщення №93 в будинку №2 по вул. Радянській в м. Енергодар Запорізької області та Автомобіль «Nissan Micro», державний реєстраційний знак НОМЕР_1, в рівних частках, тобто, по 1/2 частці; стягнути з ОСОБА_2 (ІДН НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 (ІДН НОМЕР_2) судові витрати в розмірі 4 475 грн.80 коп., які складаються з судового збору у розмірі 3654 грн. та 121 грн.80 коп. та 700 - витрати на проведення оцінки майна.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 27.12.2008 року він та відповідачка - ОСОБА_2 (до шлюбу - Холманських) уклали шлюб. 18.12.2009 року у подружжя Троян народився син ОСОБА_3. Спільне життя у подружжя не склалося та з вересня 2014 року вони проживають окремо один від одного. Одночасно з позовом про поділ майна позивачем подано позов про розірвання шлюбу.

За час спільного проживання та за спільні кошти подружжя Троян придбало наступне майно:

- магазин промислових товарів, що розташований за адресою: приміщення №93 в будинку №2 по вул. Радянській в м. Енергодар Запорізької області. Дане майно придбано 10 листопада 2010 року на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, право власності на яке зареєстроване належним чином. Договір купівлі-продажу майна оформлено на імя відповідачки. Відповідно до п.6 договору купівля-нерухомого майна за цим договором вчиняється за письмовою згодою чоловіка, тобто, позивача по справі.

- автомобіль «Nissan Micro», державний реєстраційний знак НОМЕР_1, також зареєстрований на імя відповідачки, але набутий за час шлюбу та за спільні кошти.

Добровільно вирішити питання про розподіл спільно нажитого майна сторони не спромоглися, тому вони звернулися до суду за вирішенням цього питання в судовому порядку.

У судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник позивача за письмовою довіреністю ОСОБА_4 у судове засідання зявилася, підтримала вимоги, викладені в позові і просила суд їх задовольнити, а також надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання з'явилась, позовні вимоги визнала частково. В судовому засіданні надала пояснення, що спірне майно придбано за час шлюбу та за спільні кошти подружжя, тому є спільно нажитим майном подружжя, але вона не в повному обсязі погоджується зі способом розподілу цього майна, оскільки бажає виплатити компенсацію за частину автомобілю позивачу, щоб автомобіль став в її приватній власності.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судове засідання зявилась, позовні вимоги визнала частково, не заперечувала проти розподілу таким способом магазину промислових товарів, що розташований за адресою: приміщення №93 в будинку №2 по вул. Радянській в м. Енергодар Запорізької області, проти розподілу автомобілю у такий спосіб заперечувала та зазначила на те, що вирішення питання про розподіл майна у такий спосіб щодо спірного автомобілю не вирішить питання в повному обсязі щодо розподілу майна та призведе до подальших судових спорів.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи без їх участі, проти позову не заперечують.

Заслухавши представника позивача, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилався позивач та його представник, як на підставу вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного:

Відповідно до ч 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ч. 3 ст.10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виник спір.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 27.12.2008 року, актовий запис № 496 відділу державної реєстрації актів цивільного стану Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області (а.с. 5).

Рішенням Енергодарського міського суду від 27.02.2015 року, яке набрало законної сили 11.03.2015 року, вказаний шлюб було розірвано (а.с. 66).

Також під час розгляду справи встановлено і це не заперечується сторонами, що ними за час шлюбу було придбано нерухоме майно - магазин промислових товарів, що розташований за адресою: приміщення №93 в будинку №2 по вул. Радянській в м. Енергодар Запорізької області та автомобіль «Nissan Micro», державний реєстраційний знак НОМЕР_1. Згідно з копією договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області 10.11.2010 р., зазначений вище магазин промислових товарів належить на праві власності ОСОБА_2 (а.с. 6-10). Право власності останньої на вказане нерухоме майно зареєстровано КП «Енергодарське бюро технічної інвентаризації» Енергодарської міської ради 16.11.2010 р..

Також судом встановлено, що сторони по справі під час шлюбу , 13.09.2012 року, за спільні кошти, що не заперечується сторонами, придбали легковий автомобіль «Nissan Micro», 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який було зареєстровано за ОСОБА_2, та видано на її імя техпаспорт.

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя визначені ч. 3 ст. 368 ЦК України та ч. 1, 2 ст. 60 СК України.

Так, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, як передбачено ч. 1 ст. 61 СК України може бути будь - яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту незалежно від того, на ім'я кого з подружжя воно було придбано чи внесено грошовими коштами.

На підставі викладеного, зазначене вище майно - магазин промислових товарів, що розташований за адресою: приміщення №93 в будинку №2 по вул. Радянській в м. Енергодар Запорізької області та автомобіль «Nissan Micro», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 є об'єктом права спільною сумісної власності сторін.

Вирішуючи питання про поділ вказаного майна, суд виходить з наступного.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" роз'яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст. 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до ч. 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Згідно з вимогами ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

З матеріалів справи випливає, що шлюбний договір між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не укладався, будь-яка домовленість між сторонами про визначення часток у спільному майні відсутня.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Враховуючи викладене, суд вважає визначити частки подружжя у праві спільної сумісної власності на магазин промислових товарів, що розташований за адресою: приміщення №93 в будинку №2 по вул. Радянській в м. Енергодар Запорізької області та автомобіль «Nissan Micro», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 рівними, тобто - по 1/2 частині кожному, та визнати за позивачем право власності на 1/2 частину спірного майна.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

У зв'язку із задоволенням позову у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судових витрат в розмірі 4 475 грн.80 коп., які складаються з судового збору у розмірі 3654 грн. та 121 грн.80 коп.; 700 - витрати на проведення оцінки майна.

На підставі вищевикладеного, керуючись частиною 1 ст.60, ст. 65, ст.69, частиною 1 ст.70, частиною 1 ст.71 Сімейного кодексу України, ст.ст. 364, 366 372 ЦК України , п.п. 22, 23, 29,30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 10, 57-60,88,209-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Припинити право приватної власності ОСОБА_2 на магазин промислових товарів, що розташований за адресою: приміщення №93 в будинку №2 по вул.. Радянській в м. Енергодар Запорізької області та автомобіль «Nissan Micrа», державний реєстраційний знак НОМЕР_4.

Визнати право спільної сумісної власності ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) та ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_3) на магазин промислових товарів, що розташований за адресою: приміщення №93 в будинку №2 по вул.. Радянській в м. Енергодар Запорізької області та автомобіль «Nissan Micrа», державний реєстраційний знак НОМЕР_4.

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) та ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_3) на магазин промислових товарів, що розташований за адресою: приміщення №93 в будинку №2 по вул.. Радянській в м. Енергодар Запорізької області та автомобіль «Nissan Micrа», державний реєстраційний знак НОМЕР_4.

Визнати право спільної часткової власності ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) та ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_3) на магазин промислових товарів, що розташований за адресою: приміщення №93 в будинку №2 по вул.. Радянській в м. Енергодар Запорізької області та автомобіль «Nissan Micrа», державний реєстраційний знак НОМЕР_4, в рівних частках, тобто по 1/2 частці за кожним.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) судові витрати в розмірі 4475 грн. 80 коп., які складаються з судового збору в розмірі 3654 грн. та 121 грн. 80 коп.; 700 грн. витрати на проведення оцінки майна.

Рішення в повному обсязі буде виготовлено через пять днів відповідно положень ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: М. О. Куценко