АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/611/15 Доповідач - Гурзель І.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Гурзеля І.В.

суддів - Ходоровський М. В., Щавурська Н. Б.,

при секретарі - Панькевич Т.І.

та сторін - представника апелянта ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 жовтня 2013 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства "Західінкомбанк" до ОСОБА_2, ПП МДС "Збаразький сирзавод" про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2013 року до Тернопільського міськрайонного суду звернувся з позовом представник ПАТ "Західінкомбанк" до ОСОБА_2, ПП МДС "Збаразький сирзавод" про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 31 жовтня 2013 року позов публічного акціонерного товариства "Західінкомбанк" до ОСОБА_2, "ПП МДС Збаразький сирзавод" про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Стягнуто солідарно із ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ІН - НОМЕР_1), "ПП МДС Збаразький сирзавод" (м.Збараж, вул.Грушевського, 145, ) на користь публічного акціонерного товариства "Західінкомбанк" (м. Луцьк, вул. Перемоги, 15, МФО 303484, ) заборгованість по Кредитному договору №1501/08-01 від 15 січня 2008 року в сумі 6 099 900 (шість мільйонів дев'яносто дев'ять тисяч дев'ятсот грн. 79коп., в тому числі: по погашенню кредитних коштів - 2 599 926,55 грн., по прострочений відсотках - 2 680 908,03 грн., штраф в розмірі 30 відсотків від простроченої суми основного боргу - 779 977,96 грн.; пеня за прострочення сплати відсотків в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на період нарахування пені - 39 088,25 грн. , та стягнуто солідарно із ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ІН - НОМЕР_1), "ПП МДС Збаразький сирзавод" (м.Збараж. Вул. Грушевського,145, ) на користь публічного акціонерного товариства "Західінкомбанк" (м. Луцьк, вул. Перемоги, 15, МФО 303484, ) 3 441 (три тисячі чотириста сорок одна) грн. сплаченого судового збору. На дане рішення до Апеляційного суду поступила апеляційна скарга від ОСОБА_2, в якій він просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду від 31.10.2015 року і винести нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, невірне нарахування банком суми заборгованості, зокрема тому, що вважає його незаконним і таким що винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Заслухавши представника апелянта ОСОБА_2 - ОСОБА_1, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного. Так, судом першої інстанції встановлено, що 15 січня 2008 року між позивачем та відповідачем - приватним підприємством «МДС Збаразький сирзавод» в особі директора ОСОБА_2, укладено кредитний договір №1501/08-01, відповідно до якого банк надав ОСОБА_2 кредит у вигляді відкриття відкличної поновлюваної кредитної лінії на погашення заборгованості за кредитом, на придбання і встановлення обладнання, проведення будівельних робіт, поповнення обігових коштів з лімітом у розмірі 2 000 000грн. зі сплатою 16 % річних, терміном до 15 січня 2011 року. Також , 15 січня 2008 року між позивачем та відповідачем - приватним підприємством «МДС Збаразький сирзавод» в особі директора ОСОБА_2 , укладено додатковий договір №1 до кредитного договору №1501,08-01 від 15 січня 2008року, додатковий договір №2 від 09 червня 2008 року, додатковий договір № 3 від 11 червня 2008 року, додатковий договір № 4 від 20 червня 2008 року, додатковий договір № 5 від 23 червня 2008 року, додатковий договір № 6 від 25 червня 2008року, додатковий договір №7 від 09 липня 2008року, додатковий договір №8 від 09 липня 2008 року, додатковий договір № 9 від 23 вересня 2008року, додатковий договір №10 від 23 вересня 2008року, додатковий договір №11 від 13 листопада 2008 року. При цьому, Пунктом 3.2.2 Кредитного договору передбачений обов'язок позичальника здійснити повне погашення кредиту не пізніше 15 січня 2011 року, а в разі невиконання (неналежного виконання) будь-якої з умов договору - в семиденний строк з дня отримання письмової вимоги кредитора. Згідно п.3.2.3 Кредитного договору, позичальник зобов'язується сплачувати проценти за користування кредитними коштами та п.3.2.6.Кредитного договору за порушення строків повернення грошових сум згідно п.п.3.2.2., 3.2.3., 6.5., даного Договору додатково до встановленої ставки сплачувати Кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на період нарахування пені, від суми несплачених грошових сум за кожен день прострочки. Також, відповідно до п.3.2.17 Кредитного договору у разі порушення (невиконання) умов даного договору Позичальник зобов'язаний сплатити штраф в розмірі 30 % від простроченої суми боргу, незалежно від нарахованої пені, збитків та інших стягнень. Крім того, пунктом п. 4.1.3. Кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання (неналежного виконання) позичальником умов даного договору, поручителем договору поруки, додаткових договорів, кредитор має право за письмовою вимогою до позичальника, поручителя достроково стягнути суму кредиту, нарахованих за ним процентів, штрафні санкції, понесені збитки, та іншу заборгованість згідно з умовами даного договору, звернувши при необхідності стягнення на майно, основні засоби га обігові кошти, майнові права та інші кошти позичальника, поручителя, відповідно до умов даного договору, договору іпотеки, договору поруки, договору застави та вимог чинного законодавства України. Так, відповідно до п. 6.1 Кредитного договору, період нарахування процентів - з першого числа поточного місяця включно по останнє число поточного місяця включно. Проценти нараховуються щомісяця на фактичний залишок заборгованості по кредиту за кожен день користування кредитними коштами. Сторонами неоспорюється той факт, що починаючи з січня 2009 року ОСОБА_2 регулярно порушував свої зобов'язання стосовно погашення кредиту та нарахованих процентів, про що відповідачу неодноразово направлялись претензійні листи. Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно враховано те, що ОСОБА_2 належним чином не виконував свої зобов'язання згідно умов кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом, яка станом на 10.10.2013 року складає 6 099 900, 79 грн. і в тому числі: по погашенню кредитних коштів - 2 599 926, 55 грн., по прострочених відсотках - 2 680 908, 03грн., штраф в розмір відсотків від простроченої суми основного боргу - 779 977, 96 грн.; пеня за прострочення сплати відсотків в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на період нарахування пені - 39 088, 25 грн. Згідно статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується поверну кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.І статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштам встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Так, з матеріалів справи вбачається, що Позивач свої зобов'язання за укладеним Кредитним договором виконав, надав "ПП МДС Збаразький сирзавод" кредитні кошти.

Згідно статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов'язковий для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.

Своєчасне виконання кредитних зобов'язань "ПП МДС Збаразький сирзавод" було забезпечено договором поруки.

Згідно договору поруки №1501/08-01п від 15 січня 2008 року, додаткового договору №1 від 09 липня 2008 року до договору поруки, додаткового договору №2 від 23 вересня 2008 року до договору поруки, укладених між позивачем та ОСОБА_2, останній поручився перед банком за виконання позичальником - "ПП МДС Збаразький сирзавод" усіх зобов'язань, що виникають з Кредитного договору Леї501/08-01 від 15 січня 2008року і додаткових договорів до нього.

Пунктом 2.1 Договору поруки передбачено, що у випадку невиконання Позичальником своїх зобов'язань перед Кредитором за Кредитним договором Кредитор має право стягнути з Поручителя суму в розмірі повного об'єму усіх зобов'язань Позичальника.

Відповідно до ч. 1 статті 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Згідно із вимогами статті 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників і солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до статті 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встаневлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

А тому, зважаючи з вищенаведеним, "ПП МДС Збаразький сирзавод" було порушено умови Кредитного договору, в частині щомісячного повернення сум наданого кредиту та сплати процентів за користування кредитом, й у визначений кредитним договором строк до 15 січня 2011 року, кредит з нарахованими процентами банку не сплатило.

Таким чином, статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може убезпечуватися, зокрема, неустойкою. Одним із видів неустойки є пеня, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У зв'язку з невиконанням відповідачами зобов'язань позивачем були направлені претензії від 12.03.2009 року; № 546 від 14.04.2009року; №560 від 07.05.2009року; № 561 від 07.05.2009року; № 681 від 23.09.2009 року; № 682 від 23.09 2009 року, та вимоги про виконання грошових зобов'язання № 319 від 26.04.11 року; 3112 від 31.07. 2012року. Проте, заборгованість не сплачена до цього часу. Доводи апелянта про невірність розрахунку заборгованості банку (а.с.6) не є переконливими, оскільки судом не встановлено невідповідності наведеного розрахунку умовам кредитного договору та додатків до нього. Також, відсутність печатки банку на розрахунку не свідчить про його нечинність, як це вважає апелянт, оскільки наведений розрахунок суд оцінює і перевіряє як один із доказів по справі у відповідності до ст. 212 ЦПК України. Також, у відповідності до п.4 ст.10 ЦПК України суд апеляційної інстанції сприяв відповідачу у здійсненні його прав у доводах про невірність обчислення банком заборгованості, призначивши судово-бухгалтерську експертизу спочатку Львівському НДІ СЗ, а згодом перенаправлено Тернопільському відділенню КНДІ СЗ, яку ОСОБА_2 не оплатив, не дивлячись на досить тривалий термін та нагадування експертної установи, чим ухилився від виконання покладених на нього судом обов'язків участі у експертизі. У відповідності до ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Таким чином, колегією суддів визнається недоведеність доводів апелянта ОСОБА_2 про неправильність розрахунку заборгованості, яку подав позивач. Крім того, доводи апелянта, щодо порушення строків позовної давності при обчисленні нарахувань банку, є також невірними, оскільки у відповідності до п.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Такої заяви відповідач в суді першої інстанції не робив. Згідно статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 60 ЦПК України передбачено, ідо кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. А тому, підстав для зміни чи скасування даного рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 31 жовтня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Тернопільської області набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області І.В. Гурзель