Апеляційний суд міста Києва
Справа № 22-ц/796/6749/2015 Головуючий у 1-й інстанції - Шумейко О.І.
Доповідач - Кабанченко О.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Рубан С.М., Желепи О.В.

при секретарі - Гарматюк О.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1, ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25 лютого 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 25 лютого 2015 року задоволено позов ПАТ «Укрсоцбанк», на його користь стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованість по договору кредиту на купівлю автотранспортних засобів №10-29/6975 від 20 травня 2008 року, що виникла за період з 20 травня 2008 року по 13 серпня 2014 року, у загальній сумі 37 262,50 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 488 535,97 грн. , а також стягнуто судовий збір у сумі 3654 грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі представник відповідачів просить скасувати рішення суду, ухвалити нове рішення, яким позов ПАТ «Укрсоцбанк» про стягнення боргу за договором кредиту, стягнути з ОСОБА_1 з урахуванням строків позовної давності заборгованість по тілу кредиту в розмірі 218 104,10 грн., заборгованість по відсоткам в розмірі 50 040,14 грн., а всього268 144,24 грн.; у позові до ОСОБА_2 відмовити повністю у зв'язку з припиненням поруки. Вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права. Зазначає, що в рішенні суду взагалі відсутня оцінка доказів в частині неприйняття судом факту невизнання відповідачами платежу від 11 січня 2012 року, як платежу за кредитом, а також не наведені мотиви, які спонукали суд прийняти розрахунок банку (зацікавленої у задоволенні позову, особи), як належний доказ проведення оплати за спірною квитанцією. Посилається на те, що судом неправомірно було стягнуто суму заборгованості за договором кредиту з поручителя, оскільки порука припинила свою дію у зв'язку із направленням вимоги про дострокове повернення суми боргу. На думку представника, вбачається можливість та необхідність зменшення розміру неустойки до 0,00 грн., оскільки збитки у банку відсутні і відповідач не ухиляється від оплати заборгованості, а лише бажає мінімізувати економічні втрати внаслідок значної зміни курсу долару США відносно гривні, та на теперішній час не має місця роботи.

У судове засідання апеляційного суду відповідачі та їх представник не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку, про що свідчить повідомлення про вручення представникові поштового відправлення.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 20 травня 2008 року між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_1 укладено договір кредиту на купівлю автотранспортних засобів №10-29/6975, за умовами якого банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 26 438 доларів США під 12,55 % річних строком до 19 травня 2015 року для придбання транспортного засобу: автомобіля «Ореl», 2008 року випуску.

У відповідності до п. 2.4 кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в валюті кредиту в останній робочий день поточного місяця (без урахування останнього робочого та послідуючих неробочих днів місяця), а також в кінцевий термін повернення заборгованості, визначений кредитним договором.

У пункті 3.2.3. кредитного договору зазначено, що кредитор має право вимагати повернення кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафних санкції, у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на 10%, несплати позичальником більше однієї виплати, яка перевищує 5% від суми кредиту.

Згідно з п. 3.3.9. кредитного договору позичальник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п. 1.1. договору.

Відповідно до п. 4.1. кредитного договору у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, визначених п. 2.4. цього договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п. 1.1. цього договору, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБ України від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у період прострочення.

Також 20 травня 2008 року між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 10/29/6976, відповідно до якого банк надає позичальнику на умовах забезпеченості, повернення строковості, платності та цільового характеру використання в кредит грошові кошти у розмірі 7 931,60 грн., надання якого буде здійснюватись окремим траншами в межах максимального ліміту заборгованості позичальника за кредитом, під 24 % річних строком до 19 травня 2015 року.

Відповідно до п. 1.1.2. договору кредиту кожна наступна видача траншу кредиту здійснюється в межах вільного залишку максимального ліміту заборгованості, визначеного в п.п. 1.1.1. цього договору, за умовами повного погашення попереднього траншу.

Пунктом 1.2. договору передбачено, що кредит надається позичальнику на здійснення страхових платежів до договором добровільного страхування транспортного засобу.

У відповідності до п. 2.2. договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті наданого кредиту щомісячно в останній робочий день поточного місяця за період з останнього робочого дня попереднього місяця, по день, що передує останньому робочому дню поточного місяця, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повному обсязі за кредитом в повній сумі.

За приписами пп. 3.2.2.2. договору кредитор має право вимагати від позичальника дострокового виконання ним всіх своїх зобов'язань за цим договором протягом 30 календарних днів від дня отримання позичальником письмової вимоги про повернення кредиту, сплати процентів, комісій, а також можливої неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до п. 4.1. договору у разі прострочення позичальником строків погашення кредиту та/або сплати процентів, зазначених у п.п. 1.1.1., 1.1.3, 3.3.13., 2.4., 2.5., 2.14. цього договору, позичальник сплачує кредитору пеню в національній валюті в розмірі подвійної облікової ставки НБ України, що діє у період невиконання зобов'язань за цим договором від несвоєчасної сплати суми за кожний день прострочення, починаючи з наступного за днем прострочення.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договорами між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки №02-10/1941 від 20 травня 2008 року, за яким поручитель зобов'язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу), у розмірі, в строки та в порядку передбачених договорами.

08 липня 2009 року між банком та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №1 до договору кредиту №10-29-6975 від 20 травня 2008 року, відповідно до якого сторони погодили новий графік погашення кредиту.

Відповідач ОСОБА_1 отримав від банку у кредит грошові кошти у розмірі 26 438 доларів США для купівлі транспортного засобу, що підтверджується заявою на отримання готівки від 20 травня 2008 року. (а.с. 15)

Проте, ОСОБА_1 допустив неналежне виконання умов укладеного договору, припинивши погашення кредитної заборгованості з лютого 2012 року.

Станом на 13 серпня 2014 року загальний розмір заборгованості позичальника ОСОБА_1 по договору кредиту на купівлю автотранспортних засобів від 20 травня 2008 року №10-29/6975 становить у загальному розмірі 37 262,50 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 488 535,97 грн., у тому числі заборгованість за кредитом - 300 228,63 грн., заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами - 135 915,89 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 34 287,20 грн., пеня за несвоєчасне повернення процентів - 18 104,25 грн.

У вересні 2014 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з даним позовом. Посилаючись в обґрунтування позовних вимог на неналежне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позивач просив ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з позичальника ОСОБА_1 і поручителя ОСОБА_2 у розмірі 488 535,97 грн.

Представник відповідачів не заперечував проти стягнення з відповідача ОСОБА_1 основного боргу у сумі 16 635,58 доларів США та процентів за користування кредитними коштами у сумі 3 816,74 доларів США. Зявив про застосування наслідків пропуску позовної давності. Зазначав, що порука ОСОБА_2 є припиненою, оскільки позивачем пропущено строк, передбачений положеннями ст. 559 ЦК України.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду, вважає, що він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом безпідставно не було застосовано наслідків спливу позовної давності з посиланням на те, що останній платіж по кредиту, відповідачем було здійснено 11 січня 2012 року у сумі 600 Доларів США, що перервало строк позовної давнини, коли фактично останній платіж зроблено 07 червня 2011 року, а 11 січня 2012 року ОСОБА_1 внесено 600 Доларів США на свій власний рахунок НОМЕР_1, який є відмінним від рахунку для сплати кредиту, судова колегія відхиляє, зважаючи на наступне.

Відповідно до п. 2.7 кредитного договору позичальник доручив кредитору здійснювати договірне списання з поточних (карткових) рахунків позичальника, відкритих в АКБ «Укрсоцбанк» сум, що підлягають сплаті за кредитом та нарахованих процентів. На підтвердження перерахування вказаної суми на погашення кредиту позивачем наданий меморіальний валютний ордер №217823826 від 11 січня 2012 року

Таким чином, позивачем правомірно було зараховано внесену позичальником 11 січня 2012 року суму - 600 доларів США на погашення кредиту, внаслідок чого строк перебігу позовної давності перервався, і звернувшись до суду у вересні 2014 року, позивач строк позовної давності не пропустив.

Судова колегія не погоджується з доводами скарги щодо неврахування судом тієї обставини, що дія поруки припинилась у зв'язку з тим, що кредитор направив відповідачам вимогу про дострокове повернення кредиту 11 січня 2011 року, змінивши строк виконання основного зобов'язання, та пропустив шестимісячний строк, встановлений ст. 559 ч. 4 ЦК України, пред'явлення вимоги поручителю. Як встановлено судом, у договорі поруки не було зазначено строк її дії, у зв'язку з чим строк дії поруки становить строк дії кредитного договору 19 травня 2015 року. З копії листа банку від 19 вересня 2012 року, долученої до апеляційної скарги, вбачається, що банк повідомляв ОСОБА_1 про наявність заборгованості за кредитним договором, пропонував погасити заборгованість по кредиту і відсоткам, роз'яснював умови договору щодо застосування штрафних санкцій за порушення строків погашення кредиту та сплати процентів, повідомляв про заходи, які можуть бути вжиті банком у випадку неналежного виконання умов договору, а також пропонував позичальнику звернутись до банку з метою досудового врегулювання ситуації. Проте у цьому листі позивача відсутня вимога про дострокове повернення кредиту і не встановлений строк дострокового повернення (новий строк виконання основного зобов'язання). Представник позивача у судовому засіданні стверджував, що вимога про дострокове повернення кредиту була пред'явлена шляхом звернення до суду з даним позовом. Докази про направлення кредитором позичальнику вимог про дострокове повернення кредиту в матеріалах справи відсутні,аким чином, з вимогою про дострокове повернення кредиту банк звернувся, подавши даний позов до суду, при цьому вимога заявлена одночасно до позичальника та до поручителя, отже визначений ст. 559 ч. 4 ЦК України строк банком не пропущений, і дія поруки за договором поруки, що був укладений з ОСОБА_2 не припинилась.

Доводи апеляційної скарги щодо невірного нарахування пені, можливості та необхідності зменшення розміру пені до 0,00 грн., оскільки збитки у банку відсутні, від сплати заборгованості відповідач не ухиляється, а лише бажає мінімізувати економічні втрати внаслідок значної зміни курсу долару США відносно гривні, та на теперішній час не має місця роботи, судова колегія відхиляє, вважає, що пеня нарахована позивачем у відповідності до умов договору сторін і в межах спеціального строку позовної давності, підстави для зменшення розміру пені в порядку ст. 551 ч. 3 ЦК України відсутні.

З огляду на наведене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1, ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: