Номер провадження: 22-ц/785/1616/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Колесніков Г. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Колеснікова Г.Я.,

суддів Вадовської Л.М., Ващенко Л.М.,

при секретарі ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа: другий Малиновський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, про визнання договору дарування частки квартири недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання договору дарування частки квартири недійсним.

В обгрунтування позовних вимог зазначав, що після приватизації у 1994 році квартири АДРЕСА_1 (у теперішній час вул.Прохорівська) в м.Одесі він, його батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_6 стали її співвласниками у рівних частинах.

Під час його перебування з 2003 р. по 2012 р. в місцях позбавлення волі 27 травня 2004 р. померла його мати, а 8 травня 2007 року батько, про що йому не було відомо.

Цим скористалась його сестра по матері ОСОБА_5, звернувшись до нього з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом та скривши від суду те, що він відбуває покарання в місцях позбавлення волі.

На підставі заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2009 року, яке 5 липня 2010 року було скасовано, за ОСОБА_5 було визнано право власності на 1/3 ідеальну частину спірної квартири в порядку спадкування після померлої ОСОБА_4

22 березня 2010 року ОСОБА_5 уклала договір дарування 1/3 частки квартири з ОСОБА_3

Посилаючись на те, що ОСОБА_5 ввела в оману ОСОБА_3, не повідомивши покупця про його (ОСОБА_6Я.) право на вказану частину квартири в порядку спадкування за законом, ОСОБА_6 просив визнати договір дарування недійсним на підставі ст.. 230 ЦК України.

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_3 позов не визнали.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2013 року до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідачів залучено Другий Малиновський ВДВС ОМУЮ.

Представник третьої особи свого ставлення до позовних вимог не висловив.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2014 року позов ОСОБА_6 задоволено.

Визнано недійсним договір дарування 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 (колишня Хворостіна) в м. Одесі, укладений 22 березня 2010 року між ОСОБА_5, з однієї сторони, та ОСОБА_3, з іншої сторони, та повернуто сторони договору до попереднього стану.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_5 в рівних частках на користь ОСОБА_6 судові витрати в сумі 107,30 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16 червня 2015 року до участі у справі в якості правонаступника померлого 7 грудня 2014 року позивача ОСОБА_6 залучено його спадкоємця ОСОБА_4 (а.с.198).

Заслухавши суддю-доповідача, сторони та представника апелянта, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

За правилами п.п.3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Звертаючись до суду позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту.

ОСОБА_6, який вважав себе потерпілим від порушень, допущених відповідачами, заявлено вимоги про визнання недійсним договору дарування 1/3 частини квартири, укладеного 22 березня 2010 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на підставі ст. 230 ЦК України.

Суд першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини, задовольнив позов на підставі ст.ст. 203, 205 ЦК України, що є загальними, не звернувши увагу на те, що позовні вимоги ОСОБА_6 були заявлені з підстав ст. 230 ЦК України.

Колегія суддів вважає, що обравши такий спосіб захисту, позивач в силу ст. 10 ЦПК України не довів як правову, так і фактичну підставу вимог.

Відповідно до ст. 230 ЦК України, з підстав якої було заявлено позов, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним.

Пленум Верховного Суду України у п. 20 постанови від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» розяснив, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел в діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Норми ст. 230 ЦК України не застосовувається щодо односторонніх правочинів.

Отже позов з цих підстав може бути задоволено лише на вимогу сторони, яка вчинила правочин під впливом обману.

З огляду на те, що ОСОБА_6 не був стороною нотаріально посвідченого договору від 22 березня 2009 року, згідно якого ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_3 1/3 частину квартири під № 34, яка знаходиться в будинку під № 2, що розташована по вул.. Прохоровській (колишня Хворостіна) в м.Одесі, правових підстав для задоволення позову ОСОБА_6, заявленого на підставі ст. 230 ЦК України, у суду першої інстанції не було.

Зазначене не позбавляє ОСОБА_4 повторно звернутися до суду з відповідним позовом.

Керуючись ст. ст.303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.п.3, 4 ч. 1 ст.309, ст.ст. 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2014 року скасувати.

У задоволені позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання договору дарування частки квартири недійсним відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_7