НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/3048/13-ц
№ 2/183/69/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Дубовенко І.Г., при секретареві Литвиновій У.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Новомосковської міської ради третя особа - Новомосковська міська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа, в якій після уточнення позову ОСОБА_2 звернувся з вимогами до Виконавчого комітету Новомосковської міської ради та просив суд визнати за ним право власності на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої по вул. 2-га Набережна, 26 в м. Новомосковську Дніпропетровської області, кадастровий номер :04:016:0171, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 08 квітня 2012 року.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 08 квітня 2010 року помер його батько ОСОБА_4. Після його смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового будинку з надвірними побудовами, спорудами та земельну ділянку, площею 0,1000 га, що розташовані по вул. 2-га Набережна, 26 в м. Новомосковську Дніпропетровської області, а також 1/3 частину грошових внесків.

Зазначена нерухомість належана спадкодавцю на праві власності, на підставі Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 28.10.1985 року та Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП, виданого 27.05.1997 року Виконавчим комітетом Новомосковської міської ради, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за НМ № 477.

Заповіту померлий не залишив. Єдиним першочерговим спадкоємцем який прийняв спадщину після смерті батька являється позивач.

11 грудня 2012 року він звернувся до Новомосковської міської нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька. Однак йому видано свідоцтва про право на спадщину за законом лише на 2/3 частини спадкового майна. З постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 11.12.2012 року № 1584/02-31 стало відомо, що у ОСОБА_4 нібито є ще один спадкоємець, дочка ОСОБА_5, яка у встановленому законом порядку заявила про свої права на спадщину, а тому 1/3 частина спадкового майна залишається відкритою.

20 травня 2013 року ОСОБА_5 звернулася до Новомосковського міськрайонного суду з позовними вимогами до ОСОБА_1 та виконкому Новомосковської міської ради про встановлення факту батьківства, визнання рішення, державного акту та свідоцтва недійсними, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та за законом.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду від 13.10.2013 року, а в подальшому і рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.03.2015 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено в повному обсязі.

В березні 2015 року на підставі вищезазначеного рішення суду, державним нотаріусом ОСОБА_6 було проведено видачу іншої частини спадкового майна, а саме 1/3 частині вкладів та 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних побудов та споруд за адресою: вул. ІІ-га Набережна, 26 в м. Новомосковську Дніпропетровської області.

Однак відносно 1/3 частини земельної ділянки, розташованої під спадковим будинком, постановою нотаріуса від 24.03.2015 року позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій. Свою відмову нотаріус мотивував тим, що із наданих до нотаріальної контори документів видно, що на момент прийняття рішення Новомосковським міськвиконкомом №273 від 26. 03.1997 року на підставі якого ОСОБА_3 було виділено у приватну власність земельну ділянку розташовану за адресою - вул. 2-га Набережна, 26, в м. Новомосковськ, Дніпропетровської області та видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, житловий будинок за адресою вул. 2-га Набережна, 26, в м. Новомосковськ, Дніпропетровської області, належав на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 1/2 частина та ОСОБА_7 1/2 частина. Відповідно до вимог ст. 23, 30 Земельного кодексу України, в редакції 1990 року, яка діяла на момент прийняття рішення виконкомом - при переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих обєктів. Право власності або право користування землею посвідчується державними актами. Таким чином рішення Новомосковським міськвиконкомом №273 від 26. 03.1997 року, на підставі якого виданий державний акт на землю на імя ОСОБА_3 - прийняте всупереч вимогам ст. 23,30 Земельного кодексу України, в редакції 1990 року. У відповідності до ст. 47 Закону України «Про нотаріат» - для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства.

У звязку з вищевикладеним позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом.

В судове засідання представник позивача не з'явилася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності, т.я. підтримує позов в повному обсязі та просить його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутності.

Ухвалою суду встановлений заочний розгляд справи.

У зв'язку з тим, що сторони та інші учасники судового процесу в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає даний позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом по справі встановлено, що 08 квітня 2010 року помер батько позивача ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть та свідоцтвом про народження.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового будинку з надвірними побудовами, спорудами та земельну ділянку, площею 0,1000 га, що розташовані по вул. 2-га Набережна, 26 в м. Новомосковську Дніпропетровської області, а також 1/3 частину грошових внесків. Зазначена нерухомість належана спадкодавцю на праві власності, на підставі Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 28 жовтня 1985 року та Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП, виданого 27 травня 1997 року Виконавчим комітетом Новомосковської міської ради, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за НМ № 477.

Заповіту померлий не залишив, а тому спадкування повинно здійснюватися за законом.

Відповідно до матеріалів спадкової справи, наданої Новомосковською державною нотаріальною конторою, першочерговими спадкоємцями після смерті ОСОБА_4, у відповідності до ст. 1261 ЦК України, являються ОСОБА_2 та ОСОБА_8. У встановленому законом порядку позивач звернувся до Новомосковської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 В свою чергу ОСОБА_8 звернувся до нотконтори з заявою про відмову від спадщини на користь ОСОБА_1

Також з матеріалів спадкової справи вбачається, що 11 грудня 2012 року позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Того ж дня йому було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частини спадкового майна, а саме 2/3 частини спадкової земельної ділянки під будинком та 2/3 частини вкладів.

Судом також встановлено, що з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернулась громадянка ОСОБА_5.

20 травня 2013 року ОСОБА_5 звернулася до Новомосковського міськрайонного суду з позовними вимогами до мене та виконкому Новомосковської міської ради про встановлення факту батьківства, визнання рішення, державного акту та свідоцтва недійсними, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та за законом.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду від 13 жовтня 2013 року, яке вподальшому було змінене в частині обґрунтування рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2015 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено в повному обсязі.

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 грудня 2012 року Новомосковською державною нотаріальною конторою на імя ОСОБА_1 було видано свідоцтва на 1/3 частину вкладів та 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних побудов та споруд за адресою: вул. ІІ-га Набережна, 26 в м. Новомосковську Дніпропетровської області.

Відповідно до постанови нотаріуса від 24 березня 2015 року ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій в частині видачі свідоцтва на 1/3 частину земельної ділянки, розташованої під спадковим будинком по вул. ІІ-га Набережна, 26 в м. Новомосковську Дніпропетровської області, яка залишилася відкритою.

Свою відмову нотаріус мотивував тим, що із наданих мною до нотаріальної контори документів видно, що на момент прийняття рішення Новомосковським міськвиконкомом №273 від 26 березня 1997 року на підставі якого ОСОБА_3 було виділено у приватну власність земельну ділянку розташовану за адресою - вул. 2-га Набережна, 26, в м. Новомосковськ, Дніпропетровської області та видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, житловий будинок за адресою вул. 2-га Набережна, 26, в м. Новомосковськ, Дніпропетровської області, належав на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 1/2 частина та ОСОБА_7 1/2 частина. Відповідно до вимог ст. 23, 30 Земельного кодексу України, в редакції 1990 року, яка діяла на момент прийняття рішення виконкомом - при переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих обєктів. Право власності або право користування землею посвідчується державними актами. Таким чином рішення Новомосковським міськвиконкомом №273 від 26 березня 1997 року, на підставі якого виданий державний акт на землю на імя ОСОБА_3 - прийняте всупереч вимогам ст. 23,30 Земельного кодексу України, в редакції 1990 року. У відповідності до ст. 47 Закону України «Про нотаріат» - для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства.

Однак суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на 1/3 частину спадкової земельної ділянки у звязку з тим, що як вже зазначалося вище, рішеннями судів першої та апеляційної інстанції було відмовлено в задоволені позовних вимог ОСОБА_5 в частині визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Новомосковської міської ради народних депутатів № 273 від 26 березня 1997 року «Про передачу у приватну власність земельних ділянок громадянам міста» в частині передачі у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки по вул. 2-га Набережна, 26 в м. Новомосковську Дніпропетровської області, площею 1000 кв.м. та визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю серії ДП без номеру, виданого ОСОБА_3 27 травня 1997 року та земельну ділянку по вул. 2-га Набережна, 26 в м. Новомосковську Дніпропетровської області, площею 1000 кв.м., через пропуск ОСОБА_5 строку позовної давності звернення до суду з даними позовними вимогами. Зазначені рішення судів набрали законної сили та оскарженні, в установленому законом порядку не були.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 3, 5-8,10, 57, 60, 88, 212, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 392, 1261, 1225 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Новомосковської міської ради, третя особа - Новомосковська міська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої по вул. 2-га Набережна, 26 в м. Новомосковську Дніпропетровської області, кадастровий номер :04:016:0171, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 08 квітня 2012 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.Г.Дубовенко