Справа № 461/7895/14 Головуючий у 1 інстанції: Тімченко О.В.
Провадження № 22-ц/783/551/15 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справа Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Приколоти Т.І.

Суддів: Тропак О.В., Федоришина А.В.

При секретарі: Івановій О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу судді Сихівського районного суду м. Львова від 15 серпня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Галицького районного суду м. Львова, про відшкодування майнової та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою відмовлено у відкритті провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до Галицького районного суду м. Львова.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить оскаржувану ухвалу скасувати.

Апелянт вважає, що ухвалу постановлено з порушенням норм процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи. Посилається на те, що суддя не застосував норми Конституції України, які підлягали до застосування, і, відмовляючи у відкритті провадження в порядку цивільного судочинства, не вказав норму, яка б визначала, що на спірні правовідносини юрисдикція судів не поширюється.

В судове засідання особи, які беруть участь у справі не з'явилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені у відповідності до вимог ст.74 ЦПК України, що дає суду право розглянути справу у їхній відсутності без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження в справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з позовом до відповідача -Галицького районного суду м. Львова, про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної незаконною постановою. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в результаті порушення чинного законодавства Галицьким районним судом м. Львова, не розглянуто протокол від 17 грудня 2013 року, та прийнято незаконну постанову. Суд позбавив його можливості захищати його конституційні права в суді 4 лютого 2014 року, створив негативний образ судової системи України, підрив довіри до діяльності судової системи, що призвело до душевних страждань і може призвести до психічного розладу і негативного відношення до оточуючого суспільства.

Згідно ст.ст.126,129 Конституції України, судді при здійсненні правосуддя незалежні й підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється, а також однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, установлених законом.

Відповідно до зазначених положень Конституції, судові рішення і, відповідно, дії або бездіяльність судів (суддів) з питань здійснення правосуддя (пов'язаних з підготовкою й розглядом справ у судових інстанціях) можуть оскаржуватись у визначеному порядку до суду вищої інстанції, а не до суду першої інстанції.

Останнє порушувало б і принцип незалежності суддів, і заборону втручання у вирішення справи належним судом.

Суд є органом, який розглядає справи на рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, посадових і службових осіб, а його рішення (дії, бездіяльність) оскаржуються лише в порядку, визначеному ст. 129 Конституції та законодавством про судочинство.

Таким чином, суд (суддя) як орган (особа), що здійснює правосуддя, не може бути відповідачем у цивільній справі. Винятками є лише випадки, коли суд (суддя) виступає не як орган (особа), що здійснює правосуддя, а як будь-яка інша установа (особа). Заяви і скарги на дії судді при здійсненні правосуддя, не підлягають розглядові в суді першої інстанції, оскільки відповідно до закону є інший механізм усунення помилок і недоліків, допущених при здійсненні правосуддя, а також механізм реагування на порушення суддями вимог процесуального закону при здійсненні правосуддя, а саме: оскарження судових рішень в апеляційному та касаційному порядку, а також застосування до судді у встановлених законом випадках заходів дисциплінарного впливу.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно із процесуальним законодавством. Оскарження в будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Враховуючи викладене, розгляд судом позовних вимог, незалежно від їх викладення та змісту, предметом яких є, по суті, оскарження процесуальних дій судді (суду), пов'язаних із розглядом справи (від стадії відкриття провадження у справі до розгляду по суті, перегляду судових рішень у передбачених процесуальним законом порядку і їх виконання), нормами ЦПК України чи іншими законами України не передбачено.

А відтак, колегія суддів вважає, що відмовляючи у відкритті провадження на підставі п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України, суддя прийшов до правильного висновку, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст. 307 ч. 2 п. 1, 312 ч. 1 п. 1, 314 ч. 1 п. 4, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу судді Сихівського районного суду м. Львова від 15 серпня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий :

Судді :