АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-426/04 Номер провадження 22-ц/786/1683/15Головуючий у 1-й інстанції Стрельченко Т.Г. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді:Пікуля В.П.,

суддів:Панченка О.О., Прядкіної О.В.,

при секретарі:Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 13 липня 2004 року

у справі за заявою Лелюхівської сільської ради Новосанжарського району про визнання спадщини відумерлою, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2004 року Лелюхівська сільська рада Новосанжарського району Полтавської області звернулася в суд з заявою про визнання відумерлою спадщини, посилаючись на те, що 21.08.1995 року КСП ім. Калініна отримало державний акт на право колективної власності на землю.

Згідно списку, який додавався до цього державного акту, громадянам було видано Новосанжарською районною державною адміністрацією в 1997 році сертифікати на право на земельну частку (пай).

На даний час ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 не отримали свої сертифікати на право на земельну частку (пай) і померли більше року до дати подання заяви в суд. Спадщина на право на земельну частку (пай) не оформлена належним чином, що і стало причиною звернення Лелюхівської сільської ради Новосанжарського району із заявою про визнання спадщини відумерлою до суду.

У заяві Лелюхівська сільська радапросила визнати спадщину, після померлих громадян, згідно списку, на право на земельну частку (пай) відумерлою; зобов'язати Новосанжарську районну державну адміністрацію Полтавської області скасувати державну реєстрацію сертифікатів на земельну частку (пай) відповідно додатку та перевести земельні ділянки, виділені під дані сертифікати до земель запасу державної власності, що знаходяться на території Лелюхівської сільради.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 13 липня 2004 року заяву задоволено.

Визнано відумерлою спадщину після померлих: ОСОБА_16, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_17, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 на право на земельну частку (пай).

Зобов'язано Новосанжарську районну державну адміністрацію Полтавської області скасувати державну реєстрацію сертифікатів на земельну частку (пай) ОСОБА_16, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_17, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 та перевести земельні ділянки виділені під дані сертифікати до земель запасу державної власності, що знаходяться на території Лелюхівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області.

ОСОБА_5, посилаючись на те, що вона є рідною онукою спадкодавиці ОСОБА_15, оскаржила рішення, в апеляційній скарзі просить його скасувати в частині визнання спадщини відумерлої на земельну частку (пай) після померлої ОСОБА_15, та відмовити у задоволенні заяви Лелюхівської сільрадипро визнання спадщини відумерлою. Вважає, що рішення суду прийнято із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріал справи, приходить до такого висновку.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_15 померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Із інформації наданої Новосанжарським районним відділом земельних ресурсів, відповідно до списку громадян, на яких виписані сертифікати на право власності на земельну частку (пай) колишнього КСП ім. Калініна, ОСОБА_15 належить сертифікат на право власності на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1. Проте, станом на 01.04.2004 року ОСОБА_15 не отримувала сертифікат на право на земельну частку (пай) колишнього КСП ім. Калініна.

Ухвалюючи рішення про задоволення заяви Лелюхівської сільської ради Новосанжарського раойону про визнання спадщини відумерлою, місцевий суд керувався положеннями ст. 1277 ЦК України та застосував до спірних правовідносин закон, який не підлягав застосуванню.

Проте, колегія суддів не може погодитися із висновком суду з таких підстав.

Згідно доказів наданих апелянтом у суд апеляційної інстанції (а.с. 35, 61-69) ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідною бабою ОСОБА_5. ОСОБА_18 була зареєстрована та проживала у домоволодінні ОСОБА_5

Тобто, рішення суду щодо визнання спадщини відмерлою у частині спадкодавця ОСОБА_18 порушує права ОСОБА_5, а тому вона має право оскаржити рішення суду першої інстанції в частині, що стосується її прав.

При цьому, колегія судді вважає, що оскільки ОСОБА_5 не була залучена до участі у справі у суді першої інстанції і, відповідно, не могла надавати докази до суду першої інстанції, докази надані нею та її представником у суд апеляційної інстанції мають бути прийняті та досліджені судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1,3 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Заявник, звертаючись із заявою про визнання спадщини відумерлою, посилався на норму ст. 1277 ЦК України 2003 року.

Однак, положення ст. 1277 ЦК України про те, що в разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою, застосовується лише до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності ЦК України з 01 січня 2004 року (ст. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).

У разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК Української РСР.

Суд першої інстанції не врахував, що ЦК Української РСР не передбачено визнання спадщини відумерлою.

Заява про визнання майна безхазяйним в порядку ст. 137 ЦК Української РСР не подавалася.

Колегія суддів також звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Частина 2 ст. 11 ЦПК України передбачає, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Тому, суд апеляційної інстанції відповідно до ч.3 ст. 303 ЦПК України, може вийти за межі доводів апеляційної скарги, але не вправі перевіряти законність судових рішень відносно осіб, які не подали апеляційну скаргу та в частині рішення, яка не оскаржується.

Тобто, колегія судді позбавлена можливості перевіряти законність рішення щодо визнання спадщини відумерлою у частині, що не оскаржується.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню в частині визнання відумерлою спадщину після померлої ОСОБА_15 з ухваленням в цій частині нового рішення щодо відмови у задоволенні заяви Лелюхівської сільської ради Новосанжарського району про визнання спадщини відумерлою після ОСОБА_15

Керуючись ст. ст. 303, 309,316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - задовольнити.

Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 13 липня 2004 року - скасувати в частині визнання відумерлою спадщину після померлої ОСОБА_15.

У задоволенні заяви Лелюхівської сільської ради Новосанжарського району про визнання спадщини відумерлою після ОСОБА_15 - відмовити.

У іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя: В.П. Пікуль

Судді: О.О. Панченко

О.В. Прядкіна

З оригіналом згідно

суддя В.П. Пікуль