АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Москаленко К.О.
№22-ц/796/7808/2015 Доповідач - Борисова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Гаращенко Д.Р.

при секретарі: Кутц А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» - Трофімець Юрія Ігоровича на рішення Печерського районного суду м. Києва від 02 квітня 2015 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

27 жовтня 2014 року позивач звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 25 грудня 2006 року № 15.3/СЖ-229.06.2 в сумі 145855,13 доларів США та 2560772,37 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що 25 грудня 2006 року між ВАТ «РОДОВІД БАНК», правонаступником якого є ПАТ «РОДОВІД БАНК» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 15.3/СЖ-229.06.2, відповідно до умов якого, останньому було відкрито відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 198000 доларів США зі сплатою за користування кредитними коштами в розмірі 15% річних та з кінцевим строком повернення 25 грудня 2009 року.

Додатковою угодою до кредитного договору від 16 квітня 2007 року, розмір відновлювальної кредитної лінії було збільшено до 420000 доларів США. Оскільки відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, станом на 03 червня 2014 року в останнього утворилась заборгованість у загальному розмірі 145855,13 доларів США та 2560772,37 грн., яка складається з: суми простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 129096,05 доларів США, суми простроченої заборгованості за процентами в розмірі 16759,08 доларів США, загальної суми пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості в розмірі 2327956,76 грн., 3% річних від суми простроченої кредитної заборгованості в розмірі 232815,61 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 02 квітня 2015 року у задоволенні позову ПАТ«РОДОВІД БАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням судупершої інстанціїпредставник позивача ПАТ «РОДОВІД БАНК» - Трофімець Ю.І. подав апеляційну скаргу в якійпосилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Посилається на те, що відповідач належним чином не виконував взятих на себе зобов'язань за вищевказаним договором, в результаті чого в останнього виникла заборгованість за кредитним договором.

Зазначає, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи та ухвалення рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив відмовити в її задоволенні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб сторін, які з'явились, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з доведеності тієї обставини, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання з погашення кредиту, процентів та пені за кредитним договором, разом з тим позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки строк позовної давності, в межах якого позивач повинен був звернутися до суду за захистом своїх прав пропущений, про що було заявлено відповідачем, а відтак відсутні підстави згідно з ч.4 ст.267 ЦК України для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Частиною 1 ст.509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлене договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Судом вірно встановлено, що 25 грудня 2006 року між сторонами було укладено кредитний договір №15.3/СЖ-229.06.2, відповідно до умов якого відповідачу було відкрито відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 198000 доларів США зі сплатою за користування кредитними коштами в розмірі 15% річних та з кінцевим строком повернення 25 грудня 2009 року.

Договором про внесення змін до вказаного кредитного договору від 16 квітня 2007 року, укладеного між тими ж сторонами відповідачу було збільшено розмір відновлювальної кредитної лінії до 420000 доларів США та з кінцевим строком повернення по 25 грудня 2009 року.

Договором про внесення змін до вказаного кредитного договору від 07 серпня 2008 року, укладеного між тими ж сторонами внесено зміни, відповідно до яких позивач відкрив відповідачу відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі в розмірі 298000 доларів США строком повернення по 25 грудня 2009 року.

Позивач виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором перед відповідачем надавши відповідачу суму кредиту в розмірі 1140769 доларів США, що підтверджується наданими представником позивача до суду першої інстанції заявами на видачу готівки.

Відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав внаслідок чого відповідно до розрахунку позивача у нього утворилась заборгованість, яка станом на 03 червня 2014 року складала 361452 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ складало 4293176,01 грн., яка складається з: суми простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 129096,05 доларів США, суми простроченої заборгованості за процентами в розмірі 16759,08 доларів США, суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в розмірі 171680,06 доларів США, суми пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту в розмірі 24316,08 доларів США, 3% річних від суми простроченої кредитної заборгованості в розмірі 19601,29 доларів США.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Представником відповідача до винесення судом першої інстанції рішення заявлено про застосування судом наслідків пропуску строку позовної давності.

Як встановлено судом відповідно до умов кредитного договору банк відкрив позичальнику кредитну лінію на споживчі цілі строком по 25 грудня 2009 року включно та останній зобов'язався сплачувати банку нараховані проценти за користування кредитом до 10 числа кожного календарного місяця наступного за звітним, а також 25 грудня 2009 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що звертаючись 27 жовтня 2014 року до суду з даним позовом позивач пропустив строк позовної давності, оскільки як встановлено в суді першої інстанції та не заперечувалося представником позивача в апеляційному суді позивачу стало відомо про те, що відповідач не виконує належно свої зобов'язання по сплаті відсотків з липня 2007 року та як вбачається з виписки по рахунку наданої банком відповідачем 16 вересня 2010 року було здійснено останній платіж по оплаті прострочених процентів в сумі 300 доларів США і 300 доларів США на виконання грошових зобов'язань за кредитним договором.

А тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у стягненні заборгованості за кредитним договором з відповідача, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи та ухвалення рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки відповідно до ст.212 ЦПК України суд першої інстанції оцінив докази з урахуванням вимог ст.ст. 58, 59 ЦПК України та на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин ухвалив рішення заявленим позовним вимогам.

Рішення суду є законним та обґрунтованим, відповідає вимогам матеріального права, внаслідок чого підстав для його скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х ВА Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» - Трофімець Юрія Ігоровича - відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 02 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: