Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.07.2015 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Бедьо В.І.

при секретарі Холмогоровій Л.В.

за участю позивача - ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2

представника відповідачки ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про відшкодування завданих збитків, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з зазначеною позовною заявою посилаючись на те, що відповідачі працювали на посаді продавців в магазині «Космос Плюс», який відповідно належить позиваці ОСОБА_1

ОСОБА_1 вказує на те, що з кожним з відповідачів було укладено договір про повну індивідуальну відповідальність.

Крім того 08.04.2009 року з вказаними працівниками було позивачем укладено договір про колективну матеріальну відповідальність.

Однак аудиторським висновком незалежного аудитора ТзОВ «Аудиторська фірма «Ватра» від 18.серпня 2009 року № 14 встановлена нестача товарно-матеріальних цінностей в розмірі 66 435, 54 грн.

Нестача в розмірі 30000 гривень була визнана продавцем магазину «Космос Плюс» - відповідачем ОСОБА_5 , яка пояснила, що в період з 08.04.2009 року по 07.07.2009 року брала з каси магазину вказані грошові кошти на власні потреби. Відповідачка обіцяла повернути зазначені кошти, однак до 31.07.2009 р. не відшкодувала позивачці завдані збитки і була звільнена з 23.07.2009 року на підставі ст. 41 п. 2 КзпП України.

Відповідачка ОСОБА_3 разом з іншими працівниками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишилася працювати в належному позивачці магазині.

Станом на 27-28.09.2009 рік була проведена інвентаризація товарно - матеріальних цінностей, якою знову виявлено нестачу у розмірі 19 670, 40 грн., яка не була відшкодована матеріально-відповідальними особами.

В кінці вересня 2009 року всі документи обох нестач ТМЦ разом із заявою ОСОБА_5 про привласнення чужого майна були передані до Ужгородського міського управління ГУМВС України в Закарпатській області для вирішення питання про порушення кримінальної справи та притягнення до відповідальності винних осіб, відшкодування ними завданих збитків. Слідство не закінчено, матеріальна шкода винними особами не відшкодована.

Позивачка вказує в позовній заяві на те, що пропустила річний строк для звернення до суду з позовом у звязку з тим, що 14.01.2010 року потрапила в дорожньо-транспортну пригоду та тривалий час перебувала на лікуванні.

На підставі наведеного позивач просить стягнути на свою користь завдану матеріальну шкоду з відповідачів ОСОБА_5 39108, 89 грн. та ОСОБА_3 15664, 56 грн. та стягнути з відповідачів витрати, повязані з оплатою аудитора та усі судові витрати.

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, просили його задовольнити в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у письмових запереченнях від 12.02.2015 року, а саме:

-у звязку з пропуском позивачем строку позовної давності для звернення до суду;

-оскільки Договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність не був переукладений із працівниками, що залишилися після звільнення ОСОБА_5 відповідно до п.1.2. Договору про колективну матеріальну відповідальність від 08.04.2009 року;

-у звязку з невідповідністю актів інвентаризації, що були надані позивачем, встановленій формі, як це передбачено Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 р. № 996-ХІV.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, хоч належним чином повідомлялася про дату та час судових засідань, причина неявки суду невідома

Заслухавши пояснення позивача та її представника, відповідачки ОСОБА_3 та її представника, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані докази, судом встановлено наступне.

У відповідності до Договору № 11/4 від 06.04.2009 року ОСОБА_5 прийнята на роботу продавцем промтоварів в магазин «Космос Плюс», належний ОСОБА_1.

Згідно Трудового договору від 01.06.2007 року ОСОБА_1 прийняла на роботу продавця ОСОБА_3.

Крім того між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 06.04.2009 року, а між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 - 01.06.2007 року укладені письмові договори про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, у відповідності до яких працівник виконує роботу безпосередньо повязану із зберіганням, продажем, відпуском товарно-матеріальних цінностей та бере на себе повну відповідальність за забезпечення зберігання довірених йому матеріальних цінностей.

08.04.2009 року з метою забезпечення збереження матеріальних та грошових цінностей ОСОБА_1 та члени колективу: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_5 уклали договір про колективну матеріальну відповідальність.

Станом на 20.07.2009 рік проведеною інвентаризацією згідно з актом інвентаризації в магазині «Космос Плюс» виявлено нестачу товарно - матеріальних цінностей на загальну суму 66 435, 55 гривень.

Аудиторським висновком АФ ТОВ «Ватра» від 18.08.2009 року № 14 була підтверджена нестача товарно-матеріальних цінностей на суму 66 435, 55 гривень.

Відповідно до заяви ОСОБА_5 від 22.07.2009 року, написаної нею власноручно в присутності продавців бригади та членів комісії, вона визнала свою вину в нестачі грошових коштів у розмірі 30 000 гривень, які в період з 08.04.200року до 07.07.2009 року взяла з каси магазину на власні потреби. Зі змісту вказаної заяви вбачається, що ОСОБА_5 в строк до 31.07.2009 року зобовязувалась повернути вказані грошові кошти

В період 27-28 вересня 2009 року була проведена інвентаризація товарно-матеріальних цінностей згідно з актом інвентаризації, підписаним ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 та членами комісії, якою встановлена нестача в магазині товарно-матеріальних цінностей на суму 19 670, 40 грн.

Нормою ст. 135-2 КЗпПУ визначено, що при спільному виконанні працівниками окремих видів робіт, зв'язаних із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей, коли неможливо розмежувати матеріальну відповідальність кожного працівника і укласти з ним договір про повну матеріальну відповідальність, може запроваджуватися колективна (бригадна) матеріальна відповідальність.

Колективна (бригадна) матеріальна відповідальність установлюється власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації. Письмовий договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність укладається між підприємством, установою, організацією і всіма членами колективу (бригади)

Положеннями ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ст. 233 КЗпПУ для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Встановлений частиною третьою цієї статті строк застосовується і при зверненні до суду вищестоящого органу або прокурора.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про відшкодування їй завданих матеріальних збитків тільки 28.11. 2011 року, тобто пропустивши строк для звернення до суду в один рік з дня виявлення заподіяної шкоди.

Разом з тим з досліджених судом матеріалів цивільної справи судом встановлено, що з метою захисту свої порушених прав ОСОБА_1 у вересні 2009 року звернулася із заявою про вчинення злочину - привласнення чужого майна, до Ужгородського міського управління ГУМВС України в Закарпатській області для вирішення питання про порушення кримінальної справи з метою притягнення до відповідальності винних у нестачах осіб та відшкодування завданих збитків.

За фактом шахрайських дій відносно ОСОБА_1 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України було порушено кримінальну справу № 1147109.

Разом з тим зі змісту позовної заяви, пояснень сторін судо встановлено, що слідство у вказаній кримінальній справі не закінчено, матеріальну шкоду не відшкодовано, що відповідно стало підставою для звернення позивачки до суду.

Крім того в судовому засіданні встановлено, що 14.01.2010 року позивач ОСОБА_8 потрапила в ДТП, в результаті якої отримала важкі травми та у важкому стані була госпіталізована у реанімацію і була виписана з лікарні тільки 06.02.2010 року.

З доданих до матеріалів справи численних довідок лікарів та листків непрацездатності вбачається, що позивач ОСОБА_1 тривалий час періодично змушена була проходити лікування у звязку з важкістю отриманих нею внаслідок ДТП тілесних ушкоджень, отримала 2-гу групу інвалідності.

З оглядну на встановлені вищевказані факти, суд визнає поважним пропуск позивачем ОСОБА_1 1-річного строку для звернення з позовом до суду.

Надаючи оцінку вимогам ОСОБА_1 щодо стягнення з відповідача ОСОБА_5 матеріальної шкоди в розмірі 39 108, 89 грн. судом встановлено наступне.

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 14.05.2013 року з відповідачки ОСОБА_5 стягнуто на користь ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду у розмірі 30 000 гривень та стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду в розмірі 36 435 , 55 грн.

Рішенням колегії суддів судової плати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області від 12.06.2014 року задоволено апеляційні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і рішення Ужгородського міськрайонного суду від 14.05.2013 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 завданої матеріальної шкоди в розмірі 36 435 , 55 грн. та 19 670 грн., а також 6500 грн. витрат на аудитора скасовано і в цій частині відмовлено.

Ухвалою Колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.10.2014 року заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.05. 2014 року та рішення колегії суддів судової плати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області від 12.06.2014 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про солідарне відшкодування шкоди в розмірі 36 435, 55 грн. та солідарного відшкодування збитків з ОСОБА_3 в розмірі 19 670, 40 грн. скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду, в решті частині рішення залишено без змін.

З вищевказаного вбачається, що рішення суду від 14.05.2013 року в частині стягнення з ОСОБА_5 матеріальної шкоди у розмірі 30 000 гривень не було скасовано ухвалами вищих інстанцій і в цій частині набуло законної сили.

Ч. 4 Договору про колективну матеріальну відповідальність від 08.04.20109 року передбачено, що члени колективу (бригади) звільнюються від відшкодування шкоди:

а) якщо буде встановлено, що шкода заподіяна не з їх вини;

б)якщо будуть встановлені конкретні винуватці заподіяної

шкоди серед членів його колективу (бригади).

У відповідності до зазначеного відповідачем ОСОБА_3 не доведено суду жодну з вказаних підстав, яка б відповідно передбачала звільнення її від відшкодування шкоди.

Наведена ж відповідачем причина відносно того, що договір про колективну відповідальність не був переукладений з іншими працівниками, що залишились після звільнення ОСОБА_5, є формальною і не суттєвою.

Відповідач обґрунтовуючи свої заперечення проти позову вважає акти інвентаризації, надані позивачем, неналежним доказом у справі, оскільки такі не відповідають встановленій формі, однак всупереч ст. 60 ЦПК України не доводить, що у вказаних документах існують порушення, що вказані там розрахунки не відповідають дійсності і з самого початку у випадку незгоди не оскаржив такий до відповідних уповноважених органів.

Враховуючи, що договором про колективну матеріальну відповідальність від 08.04.2009 року була передбачена відповідальність членів колективу: ОСОБА_6, ОСОБА_7М, ОСОБА_3, ОСОБА_5, то відповідно в результаті заподіяння ними збитків, такі повинні нести солідарну матеріальну відповідальність.

З огляду на вказане з відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_3 підлягає стягненню ? частина вищезазначеної суми завданих збитків, яка відповідно становить 9108, 89 гривень.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення завданих збитків, які встановлені згідно з актом інвентаризації в період 27-28 вересня 2009 року, на суму 19 670, 40 грн. суд виходить із наступного.

У відповідності до вищезазначеного матеріальну відповідальність за колективним договором за вказаний період несли продавці магазину ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7, відповідно такі згідно договору про колективну матеріальну відповідальність несуть солідарну матеріальну відповідальність у випадку виявлення нестачі.

З огляду на вказане з відповідачки ОСОБА_3 підлягає стягненню 1/3 частина вищезазначеної суми завданих збитків, яка відповідно становить 6556, 67 гривень.

В судовому засіданні ОСОБА_3 було заперечено факт підписування нею договору про колективну відповідальність від 08.04.2009 року і для зясування вказаного питання судом за клопотанням сторони відповідача призначалась судова почеркознавча експертиза

Висновком експерта № 15/244 від 27.05.2015 року встановлено, що підпис від імені ОСОБА_3 у графі «Підписи: Члени колективу» у договорі про колективну матеріальну відповідальність від 08.04.2009 року виконаний ОСОБА_3.

На підставі наведеного суд стягає з ОСОБА_3 на користь НДЕКЦ при УМВС України в Закарпатській області витрати на проведення експертизи в розмірі 900, 48 грн.

На підставі ст. 88 ЦПК України суд стягає з відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_3 витрати на оплату аудитора в розмірі 6500 грн.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 224-226, 294 ЦПК України, ст. Ст. 1166, 1190 ЦК України, ст. Ст. 134, 135 КзпП України, суд,-

Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити частково

Стягнути з ОСОБА_5(Ужгородський р-н, м. Чоп, вул. Миру, 17/26) на користь ОСОБА_1(Ужгородський р-н, с. Минай, вул. Проектна, 23) 9108, 89 грн. (девять тисяч сто вісім гривень 89 коп.) завданої матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 15 664, 56 грн. (п'ятнадцять тисяч шістсот шістдесят чотири гривні 56 коп.) завданої матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 солідарно на користь ОСОБА_1 витрати, повязані з оплатою аудитора в розмірі 6500 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь НДЕКЦ при УМВС України в Закарпатській області витрати на проведення почеркознавчої експертизи в розмірі 900, 48 грн.(девятсот гривень 48 коп.)

В решті позову відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду можна подати протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: ОСОБА_9