АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: № 22ц/790/3228/15 Головуючий 1-ої інстанції Бородіна Н.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Івах А.П.,

суддів Хорошевського О.М., Шевченко Н.Ф.,

при секретарі Лашаковій Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 11 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення способу виховання дитини,-

в с т а н о в и в:

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дочкою - ОСОБА_3, 18.06.2011р.н. за його місцем проживання або його батьків щонеділі з 15:00 год пятниці до 12 год. неділі, з обовязковим поверненням дитини до її постійного місця проживання.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що з відповідачкою перебував зареєстрованому шлюбі до березня 2013 року. Від шлюбу мають дочку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з відповідачкою. Після розлучення ОСОБА_2 всіляко чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною та її вихованні, що є порушенням його прав, у позасудовому порядку домовитись про його побачення та спілкування із дочкою вони не можуть, виникають постійні суперечки.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 11 березня 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Встановлено порядок участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні із дочкою ОСОБА_3, 18.06.2011р.н., визначено час:

-перша, третя субота та друга, четверта неділя місяця - з 10:00 год. до 19:00 год., без присутності матері ОСОБА_2, з обовязковим поверненням дитини до місця постійного проживання.В решті позову відмовлено та вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про зміну рішення в частині визначення способу участі у вихованні та спілкуванні дитиною, а саме: визначити спосіб спілкування з дитиною за місцем проживання його проживання або його батьків щонеділі з 15:00 годин пятниці, суботи, з обовязковим поверненням дитини до постійного місця її проживання в неділю о 12:00 год.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені сторонами у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного:

Відповідно до положень ст. ст. 3, 11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За положеннями ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання:

-чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та яким доказами вони підтверджуються;

-чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

-які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

-яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Розглядаючи спір, суд повно та всебічно дослідив наявні у справі докази у їх сукупності, встановив фактичні обставини справи, правильно визначився з правовою природою спірних правовідносин, що виникли між сторонами та норми права, що їх регулюють. Разом із тим висновки суду щодо часу, визначеного для спілкування з дитиною, у повній мірі не відповідають дійсним обставинам справи.

По справі достеменно встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 1.10.2010 р. по 11 .03.2013 р. Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Сторони не підтримують сімейні відносини , мешкають окремо з грудня 2012 року.

Їх спільна дитина мешкає з матірю ОСОБА_2 ( після реєстрації нового шлюбу прізвище матері змінено).

Щодо участі у спілкуванні з дитиною між батьками виникає непорозуміння у звязку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини по справі, дійшовши висновку про встановлення порядку участі батька дитини у її вихованні та спілкуванні без участі матері, враховуючи неприязні відносини між батьками; рівність прав матері та батька по відношенню до дитини, що не порушить права та інтереси дитини.; без обмеження місця спілкування позивача з дочкою адресами з поверненням дитини після спливу терміну спілкування з батьком, до її постійного місця проживання, визначеного за домовленістю батьків.

Судом був отриманий висновок Управління у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про доцільність встановлення порядку участі позивача у вихованні малолітньої дитини.

При цьому суд вірно, з урахуванням фактичних обставин справи та діючи в інтересах дитини, не погодився з висновком у частині спілкування батька з дитиною у присутності матері.

Позов про усунення перешкод - це негаторний позов. Подання позову до суду, не обумовлено необхідністю попереднього звернення за захистом до органу опіки та піклування, у зв'язку з чим суд має право не погодитися з висновком Управління у справах дітей щодо порядку спілкування батька з дитиною.

З урахуванням особливості та характеру спірних правовідносин, що вчинили між сторонами, суд ухвалив рішення таке, що відповідає вимогам ст. 159, ч. 1, 2 ст. 141, ст. 153 СК України , ст. 18,9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року.

Приймаючи до уваги, що в ході апеляційного розгляду справи встановлено, що на цей час дитина за погодженням сторін уже декілька діб перебуває з батьком, а також той факт, що ОСОБА_2 не заперечувала ті обставини, проте, що у більш ранньому віці, до прийняття судом рішення, донька на протязі двох тижнів проживала у батька у звязку з її перебуванням на відпочинку за кордоном, а також те, що батько дитини є лікарем, працює на посаді асистента кафедри акушерства та гінекології за графіком з понеділка до пятниці: з 8 год. до 13.45.год., позитивно характеризується, має необхідні житлові умови для спілкування в межах своєї квартири з донькою, між дитиною та батьком існує взаєморозуміння, судова колегія вважає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку щодо відсутності у батька умов для спілкування з дитиною у нічний час, виходячи з її віку.

За положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Отже, діти мають рівне право на виховання з боку матері та батька. Рівність прав та обовязків батьків щодо дитини не припиняється у разі розірвання шлюбу, на обсяг батьківських прав та обовязків не може впливати та обставина, що батько проживає окремо від дитини.

Враховуючи вищенаведене, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з інтересів дитини, її віку, наявності належних умов для спілкування батька з дитиною, їх взаємозв'язок, рівності батьків в участі у спілкуванні та вихованні дитини, судова колегія вважає за доцільне змінити рішення суду та встановити порядок спілкування батька дитини ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_3 з 17.00 години пятниці до 18.00 години суботи першого та третього тижня кожного місяця, 17.00 години суботи до 18 .00 год неділі другого та четвертого тижня кожного місяця, без присутності матері, як визначився суд.

При цьому судова колегія бере до уваги, що дитина перебуває у дитячому садку до 17.00 години пятниці, про що свідчить розклад дитячого садку та пояснення матері дитини.

Отже, при такому порядку кожен з батьків може повноцінно використати вихідний день для спілкування з дитиною на свій розсуд.

Згідно зі ст. 309 ЦПК України судова колегія змінює рішення суду, оскільки висновки суду у повній мірі не відповідають обставинам справи.

Керуючись ст.. ст.. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 11 березня 2015 року змінити.

Встановити порядок участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з дочкою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, визначивши час:

-з 17:00 години пятниці до 18:00 години суботи першого та третього тижня кожного місяця;

-з 17:00 години суботи до 18:00 години неділі другого та четвертого тижня кожного місяця.

В іншій частині рішення суду залишити без змін. відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді