Справа 206/8340/14-ц
Провадження 2/206/171/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" березня 2015 р. Самарський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючий суддя Сухоруков А.О.,

при секретарі Кудрявцев Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Дніпропетровську цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості,

встановив:

23 грудня 2014 року цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, надійшла до Самарського районного суду м. Дніпропетровська для розгляду на підставі ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2014 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 05.09.2012 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 7906,81грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється починаючи з 1 по 25 число кожного місяця. Прийняті на себе зобов'язання відповідач не виконував, внаслідок чого станом на 13.08.2014р. утворилась заборгованість у розмірі 28042,15грн.

На підставі викладеного позивач просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 28042,15 грн. та судові витрати по справі зі сплати судового збору у розмірі 280,42грн. (а.с.2-3).

Представник позивача Зарянова В.Г. в судовому засіданні, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити з підстав викладених у позові. Зазначила, що у Генеральній угоді дійсно зазначено, що Дубілет Г.І. є головою правління і він має право укладати будь-які договори, менеджер, яким підписано, також має право підписувати такі договори.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково. Пояснила, що вона дійсно отримувала кредит. Згодна сплатити все, крім суми штрафу, вважає його не обґрунтованим та завищеним. Має одну малолітню доньку та повнолітнього сина, батьки яких померли, отже повинна утримувати дитину самотужки, тому її матеріальне становище скрутне.

Суд заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовну заяву необхідно задовольнити частково з наступних підстав, встановлених в судовому засіданні.

В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори й інші правочини.

Згідно ст. 1050 та ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Судом встановлено, що 28.09.2007 року відповідач ОСОБА_1 звернулася до банку з заявою на отримання кредитної картки на суму 2800,00грн. та отримала кредитну картку № 227244, що підтверджується заявою та підписом ОСОБА_1 в графі відмітки банку (а.с.5).

Відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 05.09.2012 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 7906,81грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.6).

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 05.09.2012 року ОСОБА_1 має заборгованість станом на 13.08.2014р., у розмірі 28042,15грн., яка складається з: 6297,77грн. - заборгованість за кредитом, 985,94грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 20758,44 - залишок за несплаченим штрафом, передбаченим п. 2.2. Генеральної угоди (а.с.4).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року у відповідачки народивлися син ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 17 жовтня 1994 року (а.с.60) та ІНФОРМАЦІЯ_2 року - донька ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2, виданим виконкомом Знаменівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області 24 грудня 2004 року, запис за №53 (а.с. 55).

З наданих копій свідоцтв про смерть вбачається, що у відповідачки ОСОБА_1 помер, як перший колишній чоловік ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_3 року, так і другий ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_4 року (а.с.61-62).

Дані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до положень ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов'язку. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України умовами кредитного договору є обов'язок кредитодавця надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається в письмовій формі.

За змістом ст. ст. 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і відшкодування збитків та моральної шкоди.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Змістом ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

В силу ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Даючи правову оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, суд доходить висновку, що в дійсності у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість по сплаті кредиту, відповідач не виконав прийняті на себе відповідно до договору зобов'язання, що і послугувало підставою для звернення позивача до суду із цим позовом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 особисто підписувала кредитний договір, а також отримувала картку, що свідчить про те, що кредитний договір було укладено і зі сторони позивача належним чином виконано його умови.

Разом з тим, позивач зокрема просить суд стягнути із відповідача 20758,44грн. в якості штрафу за неналежне виконання зобов'язання відповідно до п.2.2 Генеральної угоди.

Відповідно до п.2.2 Генеральної угоди від 05.09.2012р. встановлено, що згідно ст. 212, 611, 651 ЦК України при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, зазначених у Генеральній угоді, Умов і правил, понад 31 день, за зобов'язанням строк яких не настав. Сторони погодили, що строк повернення кредиту вважається 32 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за кредитом починається з 32 дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф у розмірі 20758,44грн.

Змістом ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи розмір збитків, а саме саму заборгованість за кредитом, заборгованість по процентам та ту обставину, що відповідач сама виховує дитину, втратила чоловіка, суд вважає за необхідне зменшити розмір штрафу до 6000,00грн.

Крім того, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути сплачений судовий збір на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 549, 551, 610, 611, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 4-8, 10, 11, 18, 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 (і.н.НОМЕР_3) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за Генеральною угодою про реструктуризацію від 05.09.2012 року у розмірі 13283 грн. 71 коп., яка утворилася станом на 13.08.2014 року і складається із: 6297,77 грн. - заборгованість за кредитом, 985,94 грн. - заборгованість за відсотками, 6000,00 грн. - штраф, а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 243,60 грн., а загалом 13527 (тринадцять тисяч п'ятсот двадцять сім) грн. 31 коп.

У задоволенні решти позовних вимог щодо стягнення штрафу та решти судового збору відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.О. Сухоруков