Справа № 128/1764/14-ц Провадження № 22-ц/772/1772/2015Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 12 Доповідач Береговий О. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду

Вінницької області в складі:

головуючого: Берегового О.Ю.,

суддів: Іванюка М.В., Панасюка О.С.,

за участю секретаря: Сніжко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 23 липня 2014 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» до ОСОБА_2 про зобовязання до вчинення певних дій, -

в с т а н о в и л а:

ПАТ «Укртрансгаз» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» ПАТ «Укртрансгаз»» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про зобовязання до вчинення певних дій, мотивуючи свої вимоги тим, що по території Вінницького району Вінницької області проходить магістральний газопровід відгалуження до ГРС «Гнівань», охоронна зона даного газопроводу, згідно п. 2. ст. 11 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон обєктів магістральних газопроводів, а також Додатку №1 Правил охорони магістральних трубопроводів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1747 від 16.11.2002 року, становить 150 метрів з обох боків від осі газопроводу.

28.12.2011 року в ході обстеження охоронної зони зазначеного Газопроводу, працівниками Бердичівського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів філії УМГ «Київтрансгаз» ПАТ «Укртрансгаз» виявлено, що в адміністративних межах Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району, в межах населеного пункту, за адресою: с. Вінницькі Хутори, вул. Кайдачиха, 17-а, громадянином ОСОБА_2, який є власником земельної ділянки площею 0, 1200 га, цільове призначення - для ведення садівництва, розпочато будівництво господарської будівлі. Дана земельна ділянка частково знаходиться в межах охоронної зони газопроводу.

29.12.2011 року Бердичівським ЛВУМГ складено акт-заборону, згідно якого відповідача зобовязано зупинити роботи по будівництву господарської будівлі в охоронній зоні магістрального газопроводу. Вказаний акт-заборону відповідач отримав 29.12.2011 року. Однак, незважаючи на це, відповідачем закінчено будівництво господарської будівлі.

Факт порушення охоронної зони магістрального газопроводу відгалуження до газорозподільної станції «Гнівань» підтверджується актом від 28 грудня 2011 року.

Факт розміщення зазначеної земельної ділянки в охоронній зоні магістрального газопроводу підтверджується, крім вищезазначеного акту від 28 грудня 2011 року, схемою розміщення земельної ділянки, заявою ОСОБА_2 до УМГ «Київтрансгаз», яка отримана 25.06.2012 року, поясненнями відповідача від 10.11.2013 року.

З метою спонукання до добровільного усунення ОСОБА_2 порушення охоронної зони магістрального газопроводу філією УМГ «Київтрансгаз» направлялись відповідні листи, які залишилися без належного реагування, що стало підставою для звернення до суду.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 23 липня 2014 року позов публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз»» задоволено. Зобовязано ОСОБА_2 усунути загрозу газопроводу відгалуження шляхом знесення господарської будівлі за адресою: Вінницька область Вінницький район, с. Вінницькі Хутори, вул. Кайдашиха, 17 А, яка знаходиться в охоронній зоні магістрального газопроводу відгалуження до газорозподільної станції «Гнівань». Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин справи, просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані (пропуіцення строку позовної давності, тощо), що мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Умовами обґрунтованості є повне і всебічне з'ясування обставин, що мають значення для справи, доведеність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність висновків суду обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції не відповідає цим вимогам.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 28.12.2011 року при черговому обстеженні магістрального газопроводу відгалуження до м. Гнівань Ду 400 мм., працівниками Бердичівського ЛВУМГ було виявлено порушення охоронної зони розпочато будівництво з бетонних блоків будівлі господарської споруди розміром 36х12 метрів на відстані 110 м. від осі вказаного трубопроводу на земельній ділянці ОСОБА_2 за адресою: с.Вінницькі Хутори, вул. Кайдачиха, 17А. Охоронна зона газопроводу умовним діаметром 400 мм складає 150 метрів по обидві сторони від осі, про що було складено відповідний акт (а.с. 21).

29.12.2011 начальником ЛЕС Бердичівського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів складено акт заборону виконання будівельно монтажних і земельних робіт на ділянці магістрального трубопроводу, ближче 150 метрів від осі газопроводу відводу до ГРС «Гнівань»; причина заборони - будівництво в охоронній зоні МГ (а.с. 22).

Вказаний акт заборони був отриманий відповідачем 29.12.2011 року (а.с.23).

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 24.09.2013 року, встановлено, що ФГ «Сольський» проводить будівельні роботи по монтажу овочесховища в охоронній зоні газопроводу відводу Ду400 до ГРС «Гнівань» (а.с. 34).

Суд першої інстанції, задовольняючи позов виходив з того, що будівництвом в охоронній зоні магістрального газопроводу господарської будівлі, відповідач створив загрозу майну позивача і життю та здоровю громадян; пошкодження обєктів магістрального трубопровідного транспорту потягне за собою аварійну ситуацію, яка в свою чергу, може призвезти до людських жертв, пошкодження прилеглих обєктів та довкілля, а також до значних матеріальних витрат, повязаних з припиненням газопостачання та з викидом в атмосферу робочої речовини газопроводів природного газу.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 716254 виданого 25.07.2011 року ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,1200 га в с. Внницькі Хутори Вінницького району Вінницької області по вул. Кайдачиха.

Рішенням Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 23.11.2010 року № 336, ОСОБА_2 надано дозвіл на будівництво садового будинку, господарських будівель і споруд на вказаній земельній ділянці в с. Вінницькі Хутори Вінницького району Вінницької області по вул. Кайдачиха.

30.11.2010 року індивідуальному забудовнику ОСОБА_2 було видано будівельний НОМЕР_1 погоджений зі всіма необхідними службами на забудову садової ділянки в с. Вінницькі Хутори, по вул. Кайдачиха та погоджено проект забудови земельної ділянки забудовника (а.с. 117-118).

Відповідно до ст. 1163 ЦК України юридична особа, майну якої загрожує небезпека, мають право вимагати її усунення від того, хто її створює.

Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 7 Закону України від 15 травня 1996 року № 192/96-ВР «Про трубопровідний транспорт» (далі - Закон) магістральний трубопровідний транспорт має важливе народногосподарське та оборонне значення і є державною власністю України. Об'єкти магістрального трубопровідного транспорту, побудовані за кошти комунальних підприємств або приватних суб'єктів господарювання, належать таким комунальним підприємствам або приватним суб'єктам господарювання на праві власності.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону державне управління у сфері трубопровідного транспорту здійснюють центральні та місцеві органи державної виконавчої влади, представницькі органи та органи місцевого самоврядування в межах їх компетенції відповідно до чинного законодавства України.

Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, тим самим підставою для звернення до суду повинно бути порушення, невизнання або оспорювання прав позивача.

Представник позивача стверджуючи, що права ПАТ «Укртрансгаз» порушені, не надав суду будь-яких достовірних доказів в підтвердження своїх позовних вимог та не довів суду про необхідність зобов'язання відповідача усунути загрозу магістральному газопроводу-відгалуженню до газорозподільної станції «Гнівань», шляхом знесення господарської будівлі збудованій відповідно до погоджених дозвільних документів на земельній ділянці відповідача.

Суд першої інстанції не повністю дослідив матеріали справи, не провів їх аналіз та не надав оцінки доказам по справі, не визначився які права позивача порушені і ким.

Всупереч вимогам ст.ст. 60, 131 ЦПК України, позивачем не надано доказів на підтвердження своїх доводів про перешкоджання відповідачем товариству здійснювати експлуатацію, реконструкцію і обслуговування магістрального газопроводу, загрози майну позивача та загрозу життю та здоровю громадян, внаслідок можливого пошкодження обєктів магістрального трубопровідного транспорту, що може призвести до аварійної ситуації та наявність будь-якого порушення прав позивача і його захист в обраний ним спосіб.

Зважаючи на викладене, рішення суду першої інстанції необхідно скасувати, та відповідно до п.1 ч.1ст.309 ЦПК України ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, в звязку з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія cуддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 23 липня 2014 року скасувати.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» до ОСОБА_2 про зобовязання до вчинення певних дій, відмовити.

Судові витрати за подання позовної заяви залишити за позивачем. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» на користь ОСОБА_2 121.80 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: О.Ю. Береговий

Судді: М.В. Іванюк

ОСОБА_4