АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: № 22-ц-/790/2279/15 Головуючий: 1 інстанції
Категорія: договірні Доповідач: Даниленко В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: судді - Даниленка В.М.,

Суддів: Малінської С.М., Швецової Л.А.,

за участю секретаря: Каменської Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 30 січня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому вказував на те, що 08.04.2012 року між ним та відповідачем по справі - ФОП ОСОБА_3 був укладений договір, відповідно до якого останнім того ж дня були виконані роботи з буріння водозабірної свердловини та встановлення насосного обладнання за адресою: АДРЕСА_1 на загальну суму 16 069,00 грн. Після завершення вказаних робіт 09.04.2012 року сторонами був підписаний акт виконаних робіт. При цьому виконавцю ОСОБА_3 було вказано на те, що вода, яка йде з свердловини, має неприродно бурий колір, на що останній запевнив позивача та його родину в тому, що необхідний нетривалий проміжок часу для самоочистки свердловини від технологічних суспензій. Через два тижні експлуатації та осадки земельних порід вода із свердловини набула прозорого ізумрудно-зеленого відтінку, хоча і мала смакові характеристики мінеральної води. Про це позивач повідомив виконавця ОСОБА_3, на що отримав відповідь про те, що вода повністю придатна для вживання, оскільки він вже неодноразово проводив бурильні роботи на території Садівничого товариства «Ювілейний», та вода відповідає санітарним нормам.

Згодом позивач та члени його родини відчули значне погіршення стану здоров'я, проте проведені мікробіологічні дослідження води, що йде зі свердловини, не виявили будь-яких відхилень у її складі. У подальшому позивачем було ініційовано проведення додаткової хімічної експертизи, за висновком якої від 12.08.2014 року встановлено перевищення норми вмісту хрому у воді в 200 разів (10 мг. хрому на кубічний дециметр води при нормі 0,05 мг), що виключає можливість використання цієї води навіть у технічних цілях.

Стосовно вказаного факту позивач 19.08.2014 року направив рекомендованого листа виконавцю ОСОБА_3, а 23.08.2014 року також повідомив його про це при особистій зустрічі з метою врегулювання виниклої проблеми в позасудовому порядку. Останній пообіцяв надати відповідь у передбачений законодавством строк, проте до цього часу позивач її так і не отримав.

В процесі розгляду справи судом по суті позивач ОСОБА_2 уточнив свої позовні вимоги, вказуючи на те, що за умовами укладеного між сторонами договору від 08.04.2012 року виконавець ОСОБА_3 зобов'язався провести буріння водозабірної свердловини та виконати роботи з її облаштування (встановити насосне обладнання, фільтри та водяні крани) на садовій ділянці позивача. Вказані роботи були прийняті за актами виконаних робіт від 09.04.2012 року - додатки № 3 та № 4 до основного договору.

Проте вода із пробуреної свердловини мала неприродно бурий колір і незважаючи на запевнення виконавця ОСОБА_3 про необхідність часу для самоочистки свердловини від технологічних суспензій, природного кольору не набула, що свідчить про неправильний монтаж обладнання або пошкодження фільтрів у процесі їх монтажу. На вимогу позивача усунути допущені недоліки в роботі виконавець ОСОБА_3 не відреагував і в межах гарантійного строку, встановленого договором, а також в післягарантійний термін будь-яких ремонтних робіт не здійснив, що є порушенням умов укладеного між сторонами договору.

Посилаючись на вказані обставини, позивач ОСОБА_2 просив суд на підставі п. 4 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» розірвати укладений між сторонами договір від 08.04.2012 року та стягнути з відповідача ОСОБА_3 на його користь 984 944,09 грн., з яких 41 118,85 грн. - сума сплачена за договором з урахуванням різниці курсу долара з моменту укладення договору та звернення до суду, 941 210,58 грн. - пеня в розмірі 3% від суми договору за кожен день прострочення, 2 578,00 грн. - 3% річних за користування коштами та 36,00 грн. поштових витрат.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 30 січня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням районного суду, позивач ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить скасувати це судове рішення та ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити заявлені ним позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, та порушення судом норм матеріального й процесуального права, що призвело до неправильного вирішення цивільно-правового спору по суті.

Зокрема, апелянт вказує на те, що підставою залишення його позовних вимог без задоволення судом першої інстанції було те, що ним не були пред'явлені вимоги виконавцю стосовно усунення недоліків робіт, що не відповідає дійсності, оскільки як у момент підписання договору та акту приймання робіт, так і в подальшому, він та його родина неодноразово звертали увагу відповідача на суттєві недоліки виконаних ним робіт, які не дають змогу використовувати воду за призначенням, а також наполягали на їх усуненні. Крім того, районний суд не надав належної оцінки тому факту, що всі будівельні матеріали були придбані за рахунок позивача, а наразі відповідач відмовляється повернути затрачені кошти.

Відповідач ОСОБА_3 у своїх запереченнях на подану апеляційну скаргу просив її відхилити, а рішення суду першої інстанції, ухвалене по справі, залишити без змін, вважаючи його законним і обґрунтованим.

При цьому в судовому засіданні суду апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_3 пояснив, що свої зобов'язання за укладеним між сторонами договором від 08.04.2012 року він виконав у повному обсязі, провівши всі необхідні роботи з буріння водозабірної свердловини на садовій ділянці позивача та встановлення насосного й іншого обладнання для функціонування свердловини за її призначенням, що підтверджується відповідними актами виконаних робіт, підписаними контрагентами, в тому числі й самим замовником ОСОБА_2, який будь-яких претензій чи зауважень щодо об'єму, якості та строку наданих йому послуг не мав, і в подальшому протягом встановленого річного гарантійного строку до нього з претензіями стосовно якості виконаних робіт не звертався.

Відповідач ОСОБА_3 також пояснив, що як виконавець зазначених робіт будь-яких гарантій щодо повної відповідності підземних вод із водозабірної свердловини питному стандарту по окремим їх показникам він замовнику не надавав та й не міг дати, оскільки хімічний склад води від нього не залежить по об'єктивним причинам.

Що ж стосується перевищення вмісту хрому у добутій із пробуреної ним свердловини води, то ця проблема може бути вирішена шляхом встановлення спеціального додаткового фільтру, однак умовами укладеного між сторонами договору встановлення такого фільтру не передбачалось.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду відповідно до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія не вбачає підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи, вирішуючи цивільно-правовий спір по суті заявлених позовних вимог, районний суд повно й всебічно дослідив обставини справи, представлені докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та надав їм належну правову оцінку в ухваленому по справі судовому рішенні.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

При цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі ст. ст. 59, 60 того ж Кодексу доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Обставини, які мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, якими, зокрема є: справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів.

Загальні умови виконання зобов'язань передбачені ст. 526 ЦК України, за правилами якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Порушенням зобов'язання згідно зі ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За змістом ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Згідно ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Правовідносини, що стосуються побутового підряду, регулюються параграфом 2 глави 61 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

За приписами ч. 2 ст. 867 ЦК України замовник має право у будь-який час до здачі йому роботи відмовитися від договору побутового підряду, сплативши підрядникові частину встановленої ціни роботи пропорційно роботі, фактично виконаній до повідомлення про відмову від договору, та відшкодувавши йому витрати, здійснені до цього моменту з метою виконання договору, якщо вони не входять до частини ціни роботи, яка підлягає сплаті.

Відповідно до ст. 872 ЦК України, якщо підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі, виконаній із матеріалу замовника, він має право вимагати за своїм вибором:

1) виготовлення іншої речі з однорідного матеріалу такої самої якості;

2) розірвання договору та відшкодування збитків.

Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», який встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

У цьому Законі терміни вживаються в такому значенні:

виконавець - суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги;

гарантійний строк - строк, протягом якого виробник (продавець, виконавець або будь-яка третя особа) бере на себе зобов'язання про здійснення безоплатного ремонту або заміни відповідної продукції у зв'язку з введенням її в обіг;

договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція;

послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб;

робота - діяльність виконавця, результатом якої є виготовлення товару або зміна його властивостей за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб;

істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак:

а) він взагалі не може бути усунутий;

б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів;

в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором;

споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб, зокрема мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про захист прав споживачів» виробник (виконавець) забезпечує належну роботу (застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами, нормативними документами чи договором.

Права споживача у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг) визначені законодавцем у ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Так, частиною 4 вказаної правої норми, на яку посилався позивач ОСОБА_2 в обґрунтування своїх позовних вимог, передбачено, що за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Якщо істотні недоліки було виявлено в роботі (послузі), виконаній з матеріалу споживача, споживач має право вимагати на свій вибір або виконання її з такого ж матеріалу виконавця, або розірвання договору і відшкодування збитків.

Зазначені вимоги можуть бути пред'явлені споживачем протягом строків, передбачених нормативно-правовими актами та нормативними документами, умовами договору, а в разі відсутності таких строків - протягом десяти років.

Як встановлено по справі, 08 квітня 2012 року між позивачем ОСОБА_2, як замовником та відповідачем - фізичною особою підприємцем ОСОБА_3, як виконавцем було укладено письмовий договір, згідно якого відповідач зобов'язався провести комплекс робіт з буріння та облаштування водозабірної свердловини діаметром 125 мм., глибиною не менше рівня другого водоносного шару на ділянці АДРЕСА_1 а позивач зобов'язався по закінченню будівництва свердловини прийняти роботу у виконавця та оплатити її вартість, яка по факту з урахуванням використаних матеріалів та обладнання склала 16 069,00 грн.

Наступного дня, тобто 09 квітня 2012 року сторонами були підписані акти виконаних робіт, згідно яких замовник ОСОБА_2 будь-яких претензій щодо об'єму, якості та строків наданих йому виконавцем послуг з буріння водозабірної свердловини та її облаштування не мав, підтвердивши своїм підписом, що зазначені роботи виконані в повному обсязі.

У пункті 5.1 укладеного між сторонами договору від 08.04.2012 року останні погодили, що гарантійний строк на свердловину становить 12 місяців.

Згідно п. 5.2 договору «Виконавець» гарантує усунення несправностей протягом 7 днів після надходження заявки. У випадку непрацездатності свердловини з вини «Виконавця» гарантійний ремонт свердловини проводиться безкоштовно. Якщо ремонт не вдається провести, «Замовнику» повертається частина оплати вартості свердловини у розмірі 100 %.

Як вбачається з наданого позивачем ОСОБА_2 в обґрунтування своїх позовних вимог протоколу результатів вимірів від 12.08.2014 року, проведених лабораторією еколого-аналітичних досліджень НДУ УКРНДІЕП, вміст хрому загального у воді, відібраної із свердловини, розташованої в АДРЕСА_1 становить 10 мг. на кубічний дециметр при нормі 0,05 мг. на кубічний дециметр. Вміст інших контрольованих показників якості досліджуваної води нижче або на рівні норм, встановлених ДСанПіН 2.2.4-171-10 для води зі свердловин (а.с 9).

Вказані дослідження були проведені на замовлення гр. ОСОБА_4, тобто не сторони у справі, а сам протокол не містить будь-яких ідентифікуючих даних, які б свідчили про те, що вода для її хімічного аналізу відбиралася саме із свердловини, пробуреної та облаштованої відповідачем ОСОБА_3 на ділянці позивача ОСОБА_2

Більш того, відповідно до п. 5.3 укладеного між сторонами договору від 08.04.2012 року, сторони на свій розсуд домовилися, що «Виконавець» не гарантує повної відповідності підземних вод із водозабірної свердловини питному стандарту по окремим їх показникам, а саме: заліза, фтору, нітратів, тощо.

При цьому будь-яких належних та допустимих, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, доказів на підтвердження того, що позивач ОСОБА_2 протягом установленого в договорі від 08.04.2012 року гарантійного строку звертався до «Виконавця» - відповідача ОСОБА_3 з претензіями щодо якості виконаних ним робіт з буріння та облаштування водозабірної свердловини на його садовій ділянці, її працездатності в межах функціонального призначення, чи які б свідчили про неправильність здійсненого відповідачем монтажу обладнання та відповідних фільтрів, що в тому числі могло б призвести до зміни хімічного складу води, тобто вини останнього у невідповідності її питному стандарту, матеріали цивільної справи не містять і таких доказів до суду апеляційної інстанції позивачем ОСОБА_2 також не представлено.

Не представлено позивачем ОСОБА_2 будь-яких об'єктивних доказів і на підтвердження того, що якість виконаних відповідачем робіт з буріння та облаштування водозабірної свердловини на ділянці позивача не відповідає умовам укладеного між сторонами договору від 08.04.2012 року, чи виконані ним роботи мають істотні недоліки, тобто наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень ч. 4 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

За таких обставин, враховуючи наведене вище, судова колегія вважає, що суд першої інстанції, приймаючи рішення у справі, правильно відмовив у задоволенні заявлених позивачем ОСОБА_2 вимог за їх безпідставністю.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги позивача ОСОБА_2, наведених на її обґрунтування, які фактично зводяться до незгоди з ухваленим районним судом по справі рішенням та його суб'єктивної переоцінки, то ці доводи апелянта в даному випадку є несуттєвими, рішення суду, прийняте по суті розглянутого цивільно-правового спору, не спростовують, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, приймаючи до уваги викладене та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 30 січня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: