Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/9/15-ц

Провадження №2/377/54/15

23 березня 2015 року Славутицький міський суд Київської області у складі:

головуючої - судді Теремецької Н.Ф.,

при секретарі - Прокопенко Р.О.,

з участю:

представника позивача Бондаренка А.О.,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Славутичі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення суми донарахованих відсотків та пені за кредитним договором,-

УСТАНОВИВ:

У січні 2015 року до суду звернулося ПАТ «Державний ощадний банк України» з позовом до ОСОБА_2, в якому просило стягнути з відповідача на свою користь суму донарахованих відсотків та пені у розмірі 20337,54 гривень, з яких - 18403, 42 гривень - сума донарахованих процентів та 1934,12 гривень - сума несплаченої пені, а також стягнути понесені витрати по оплаті судового збору в сумі 243,60 гривень.

В обгрунтування позову позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору № 1683 від 28.12.2010 року ОСОБА_2 отримав кредит в розмірі 150000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 20 % річних з кінцевим терміном повернення 28.12.2015 року. За змістом п.1.4 розділу 1 договору передбачено, що позивач зобов'язався щомісячно до 25 числа платіжного місяця здійснювати платежі в валюті наданого кредиту готівкою до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань рівними частинами в сумі по 2500 гривень та сплачувати проценти, які нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, щомісячно, а останній платіж внести в сумі 2500 гривень - не пізніше дати отаточного погашення кредиту, що визначена кредитним договором. Відповідно до п.5.2 п.5 кредитного договору за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню суми кредиту, своєчасній сплаті процентів за користування кредитом та комісійних винагород позичальник зобов'язується сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,055 % від суми несплаченого платежу за кожний день прострочення. В порушення умов договору та положень ст. 526, 527, 530 ЦК України відповідач зобов'язання за договором належним чином не виконує, внаслідок чого має станом на 28.11.2014 року заборгованість, яка складається із донарахованих відсотків та пені у розмірі 20337,54 гривень, з яких - 18403, 42 гривень - сума донарахованих процентів за період з 03.12.2013 року по 28.11.2014 року та 1934,12 гривень - сума несплаченої пені за період з 03.12.2013 року по 11.02.2014 року.

Відповідач подав до суду заперечення, в яких просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що за судовим рішенням від 23 грудня 2013 року, отримавши задоволення позовної вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки в розмірі 112683,46 гривень в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 1683 від 28 грудня 2010 року, банк втратив право продовжувати додатково нараховувати пеню і проценти на суму заборгованості у зв'язку з тим, що визначена і зафіксована судом величина заборгованості в процесі виконання рішення суду повинна бути повністю погашена. Невиконання рішення суду не дає підстав для додаткового нарахування пені і процентів на ту ж саму суму заборгованості, в зв'язку з чим позов являється незаконним і задоволенню не підлягає. Відповідальність обмежена предметом іпотеки, тобто після звернення стягнення на предмет іпотеки банк немає право нараховувати пеню і проценти. Крім того, відповідно до ч.1 ст.258 ЦК України банк не мав підстав нараховувати і стягувати неустойку (штраф, пеню) поза межами позовної давності більше одного року(а.с. 48-50).

У судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позов, посилаючись на додержання банком умов договору і вимог закону та наявності заборгованості із сплати процентів та пені після винесення рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, що підтверджена розрахунком заборгованості і підлягає стягненню з відповідача.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував, пославшись на доводи, викладені у запереченнях.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оглянувши виконавче провадження № 689/3, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України», позивач у справі(далі кредитор), та ОСОБА_2(далі позичальник), було укладено кредитний договір № 1683 від 28.12.2010 року, копія якого долучена до матеріалів справи, відповідно до п.1.1 якого банк зобов'язався надати позичальнику грошові кошти в сумі 150000 гривень, а позичальник зобов'язався належним чином повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 20 % річних в порядку та на умовах і в строки, визначені договором(а.с. 5-8).

Як зазначено у п.1.2 кредитного договору, кредит надається на п'ять років з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 28 грудня 2015 року.

Згідно п.1.4 кредитного договору позичальник зобов'язується щомісячно до 25 числа місяця, починаючи з наступного місяця після отримання кредиту, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі по 2500 гривень та сплачувати проценти, щомісячно нараховані банком з моменту видачі кредиту на залишок заборгованості за кредитом. Останній платіж в сумі 2500 гривень в рахунок погашення кредиту та сплату нарахованих банком процентів здійснити не пізніше кінцевої дати остаточного погашення кредиту, що визначена цим договором.

Відповідно до п. 2.1. кредитного договору забезпеченням виконання позичальником зобов'язань за даним договором ( в тому числі й додатковими договорами до нього) забезпечується нотаріально посвідченим договором іпотеки нерухомого майна, що розташоване за адресою, вказаною в цьому договорі.

Як зазначено у п.4.3.2 кредитного договору, позичальник зобов'язується повернути кредит в сумі, що визначена цим договором, своєчасно сплачувати поценти за користування кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені цим договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по цьому договору сплатити штрафні санкції у строки та на умовах, визначені цим договором .

Пунктом 4.3.3 кредитного договору передбачено, що у разі порушення умов цього договору та/або договору іпотеки позичальник зобов'язаний достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів за фактичний час користування кредитними ресурсами, комісійних винагород та штрафних санкцій відповідно до чинного законодавства України.

Згідно п.4.3.5 кредитного договору позичальник зобов'язаний відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов'язаннях, що випливають з цього договору.

За правилами п.5.2 кредитного договору за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим договором, позичальник зобов'язується сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,055 % від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення.

28 грудня 2010 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» і ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 було укладено іпотечний договір, посвідчений Хусалімовою Л.В., приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 4175 в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 28.12.2010 року № 1683(а.с. 9-11).

Згідно п. 1.2 іпотечного договору предметом цього договору є нерухоме майно, а саме: трикімнатна квартира № 36, загальною площею 70,30 кв.м., жилою плошею 39,90 кв.м., що знаходиться в будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 3.1.3 іпотечного договору Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому цим договором, у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язання за кредитним договором та/або цим договором, в тому числі в разі, зокрема, невиконання або неналежного виконання боржником зобов'язання за кредитним договором в цілому або в будь-якій частині, якщо прострочення строку будь-якого з платежів або його частина становить більше двох місяців.

В зв'язку з тим, що ОСОБА_2 не виконував свої зобов'язання за кредитним договором від 28.12.2010 року № 1683, рішенням Славутицького міського суду Київської області від 23 грудня 2013 року, яке набрало законної сили 11 лютого 2014 року (справа № 377/1096/13, П № 2-377/386/13), в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» за кредитним договором № 1683 від 28 грудня 2010 року в сумі 112683 гривні 46 копійок, що складається із: заборгованості за кредитом - 62500 гривень, простроченої заборгованості за кредитом 30536 гривень 76 копійок, простроченої заборгованості по відсотках за користування кредитом -15329 гривень 85 копійок, пені 4316 гривень 85 копійок, звернуто стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру, загальною площею 70,30 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, і належить ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на праві приватної спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 09.10.2007 року виконавчим комітетом Славутицької міської ради Київської області на підставі розпорядження міського голови № 483 від 05.10.2007 року, зареєстрованого Славутицьким міським бюро технічної інвентаризації 11 жовтня 2007 року, шляхом проведення публічних торгів з початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид товару на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій(а.с. 21-25).

Як вбачається з вищезазначеного рішення суду, заборгованість, в рахунок якої звернуто стягнення на предмет іпотеки, становить 112683 гривні 46 копійок, що складається із: заборгованості за кредитом - 62500 гривень, простроченої заборгованості за кредитом 30536 гривень 76 копійок, простроченої заборгованості по відсотках за користування кредитом -15329 гривень 85 копійок, пені 4316 гривень 85 копійок, і розрахована станом на 2 грудня 2013 року.

На виконання вказаного рішення суду позивачу було видано Славутицьким міським судом Київської області 06 березня 2014 року виконавчий лист № 377/1096/13-ц, 2/377/386/13, який 17 березня 2014 року було пред'явлено ним до виконання у ВДВС Славутицького МУЮ Київської області.

Як вбачається з оглянутого в судовому засіданні виконавчого провадження № 689/3 з виконання виконавчого листа № 377/1096/13-ц, 2/377/386/13, виданого Славутицьким міським судом Київської області 6 березня 2014 року, постановою в.о. начальника ВДВС Славутицького МУЮ Київської області від 19 березня 2014 року відкрито виконавче провадження.

Оглянуті матеріали виконавчого провадження свідчать про те, що рішення суду на час розгляду справи в суді не виконано, що сторонами не заперечується.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 цього Кодексу передбачено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Враховуючи, що відповідач продовжує користуватися кредитними коштами, то виходячи із змісту п. 4.3.2 кредитного договору позичальник зобов'язаний сплачувати проценти за користування кредитом, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих насебе зобов'язань по цьому договору сплатити штрафні санкції, у стороки та на умовах, що визначені цим договором .

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № 1683 від 28 грудня 2010 року, укладеного між позивачем та відповідачем, видно, що сума несплачених процентів з 03.12.2013 року по 28.11.2014 року по кредиту становить 18403,42 гривень, сума несплаченої пені з 03.12.2013 року по 11.02.2014 року становить 1934,12 гривень (а.с.28).

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч. 1 ст. 257 цього Кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За правилом ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За правилом ч. 1 ст. 264 цього Кодексу перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Як зазначено у ч.3 вказаної статті, після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення відсотків за користування кредитом, пені за несвоєчасну сплату кредиту та пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредиту, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Вимоги позивача у даній справі пов'язані із стягненням заборгованості за відсотками за користування кредитом, пені за несвоєчасну сплату кредиту та пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредиту, яка утворилась в зв'язку з невиконанням зобов'язання відповідачем після винесення рішення судом. Враховуючи, що заборгованість за відсотками за користування кредитом позивач просить стягнути з 3 грудня 2013 року по 28 листопада 2014 року, то дана вимога не виходять за межі строку позовної давності, визначеної ст. 257 ЦК України, і підлягає задоволенню в повному обсязі.

З урахуванням того, що позивач посить стягнути пеню за несвоєчасну сплату кредиту та пеню за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом за період з 3 грудня 2013 року по 11 лютого 2014 року, і відповідачем подано до суду заяву про застосування строку позовної давності, то стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня в межах строку позовної давності.

Позовна заява до суду здана на пошту 29.12.2014 року, що підтверджено відбитком поштового штемпеля на конверті, у якому вона надійшла до суду.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума пені за несвоєчасну сплату кредиту та пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом за період з 29 грудня 2013 року по 11 лютого 2014 року (дата, по яку просить стягнути пеню позивач в позовній заяві, тобто день набрання чинності рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки (справа № 377/1096/13, П № 2-377/386/13), тобто за рік до звернення до суду, яка становить 1271 гривня 74 копійки, що складається з пені за несвоєчасну сплату кредиту в сумі 839,66 гривень та пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом 432,08 гривень.

Виходячи з наданого позивачем розрахунку заборгованості, розмір пені за вказаний період розраховувався наступним чином:

526,94 гривень - пеня за несвоєчасну сплату кредиту за період з 29.12.2013 року по 26.01.2014 року( сума пені за період з 26.12.2013 року по 26.01.2014 року становить 581,45 гривень / 32 дня (фактична кількість днів з 26.12.2013 року по 26.01.2014 року) х 29 днів (кількість днів з 29.12.2013 року по 26.01.2014 року);

· 312,72 гривень - пеня за несвоєчасну сплату кредиту за період з 29.12.2013 року по 26.01.2014 року;

· 839,66 гривень сума пені за несвоєчасну сплату кредиту за період з 29.12.2013 року по 11.02.2014 року;

· 18,51 гривень - пеня за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом за період з 29.12.2013 року по 30.12.2013 року( сума пені за період з 28.12.2013 року по 30.12.2013 року становить 27,76 гривень / 3 дня (фактична кількість днів з 28.12.2013 року по 30.12.2013 року) х 2 дня (кількість днів з 29.12.2013 року по 30.12.2013 року);

· 413,57 гривень пеня за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом за період з 31.12.2013 року по 11.02.2014 року.

Таким чином, загальна сума пені за період з 29.12.2013 року по 11.02.2014 року становить 1271,74 гривень.

За таких обставин стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума донарахованих відсотків - 18403 гривні 42 копійки за період з 3 грудня 2013 року по 28 листопада 2014 року та суму пені за період з 29.12.2013 року по 11 лютого 2014 року - 1271 гривня 74 копійки.

Заперечення відповідача не ґрунтуються на положеннях закону, тому до уваги судом не приймаються.

За правилами ч.1 ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені та документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог.

Відповідно до п.36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI).

Виходячи з того, що ціна позову становила 20337,54 гривень, позивачем сплачено судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок, позов підлягає задоволенню частково на суму 19675, 16 гривень, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору пропорційно до суми задоволених вимог, розмір яких становить 235,66 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» за кредитним договором № 1683 від 28 грудня 2010 року суму донарахованих відсотків - 18403 гривні 42 копійки, суму пені - 1271 гривня 74 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» судові витрати по оплаті судового збору в сумі 235 гривень 66 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. Ф. Теремецька