Справа № 495/2692/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2015 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання: Охримчук А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився

від відповідачів: не зявилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 495/2692/13-ц

за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк»

до:

- ОСОБА_1

- ОСОБА_2

про стягнення заборгованості за кредитними договорами

та за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки

В С Т А Н О В И В:

25.12.2008 року Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулося до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_1, Малого приватного підприємства «Фірма «Аліас», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами (т.1 а.с. 4-14).

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.02.2010 року обєднано в одне провадження справу за позовом АКІБ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, МПП «Фірма «Аліас», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами зі справою за позовом ОСОБА_1 до АКІБ «УкрСиббанк» за участю третьої особи МПП «Фірма «Аліас» про визнання кредитних договорів недійсними з моменту їх укладення (т.1 а.с.206-207).

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30.08.2011 року провадження у справі за позовною заявою ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором закрито в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором №2664-08 ОФ К 0) від 09.06.2005 року та стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором № 243 МКФ 0) від 07.06.2006 року (т. 3 а.с. 170).

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30.08.2011 року позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за Кредитним договором № 3394-08 ОФ А 0) від 11.10.2005 року в сумі 476 016,73 грн., що в еквіваленті по курсу НБУ на 14.03.2011 року становить 59 988,75 дол. США. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 30.11.2006 року в сумі 609 244,23 грн., що в еквіваленті по курсу НБУ на 14.03.2011 року становить 71 588,48 швейц. Франків. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» сплачений судовий збір у сумі 1 700 грн. та витрати на ІТЗ розгляду справи в розмірі 30 грн. У задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «УкрСиббанк» за участю третьої особи МПП «Фірма «Аліас» про визнання договорів недійсними відмовлено (т.3 а.с. 174-179).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 06.03.2012 року рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 30.08.2011 року залишено без змін (т.3 а.с.240-246).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 06.03.2012 року ухвала Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 30.08.2011 року про закриття провадження була скасована і справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду (т.3 а.с. 236-239).

08.02.2013 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (т.4 а.с.21-23).

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.08.2013 року обєднані в одне провадження цивільна справа за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами та цивільна справа за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до В.В. про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (т.4 а.с.12-13).

Таким чином, у звязку із скасуванням ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 30.08.2011 року про закриття провадження, розгляду судом підлягають позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором № 2664-08 ОФ К 0) від 09.06.2005 року та стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором № 243 МКФ 0) від 07.06.2006 року, які були заявлені у позові, який 25.12.2008 року АКІБ «УкрСиббанк» було подано до суду (т.1 а.с.4-14) та позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, викладені у позові поданому до суду 08.02.2013 року (т.4 а.с.21-23).

В обґрунтування заявленого позову ПАТ «УкрСиббанк» посилається на те, що між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 були укладені Кредитний договір № 2664-08 ОФ К 0) від 09.06.2005 року та Кредитний договір № 243 МКФ 0) від 07.06.2006 року, однак відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобовязань та кредитні кошти не повертає. Невиконання відповідачем зобов'язань по укладеному договору зумовило звернення ПАТ «УкрСиббанк» до суду із відповідними позовами.

Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 16.09.2014 року позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором № 2664-08 ОФ К 0) від 09.06.2005 року та стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором № 243 МКФ 0) від 07.06.2006 року задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за Кредитним договором № 2664-08 ОФ К 0) від 09.06.2005 року в сумі 927 303,91 грн., що в еквіваленті по курсу НБУ (7,935100000) на 14.03.2011 становить 116 861,02 доларів США В задоволенні інших вимог відмовлено. Позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №243 МК Ф 0) від 07.06.2006 року в сумі 869 418,91 грн. 91 коп. В рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: 3 (трьох) кімнатну квартиру, місцезнаходження: м. Білгород-Дністровський, вул. Вокзальна,3а, загальною площею 68,4 кв.м. Предмет іпотеки є власністю ОСОБА_3 на підставі рішення Білгород-Дністровського міського суду 02.07.2002 року (справа № 2-923/2002) і зареєстрованого у Білгород-Дністровському МБТІ 29.08.2002 року під №151-5383 та в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно, реєстраційний номер 2288892, шляхом проведення прилюдних торгів. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 3441,00 грн. 00 коп. (т.4 а.с.188-182).

04.11.2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 16.09.2014 року (т.4 а.с.204-206).

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.02.2015 року заява ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 16.09.2014 року задоволена. Заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 16.09.2014 року скасовано. Справу призначено до розгляду (т.5 а.с.22-23).

У судові засідання представник позивача ПАТ «УкрСиббанк», не з'явився, але подав до суду заяви, згідно яких просив розглянути справу за його відсутності та зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи (т.5 а.с.67, 76).

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, відзив або заперечення на позов ПАТ «УкрСиббанк» до суду не надали та в судові засідання не з'явилися без поважних причин, про причини неявки суд не повідомили, будь-яких клопотань не заявляли, хоча були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду.

Так, ухвала суду та повістки про призначення слухання справи були надіслані на адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (Одеська область, місто Білгород-Дністровський, вулиця Вокзальна,3, корпус А, квартира 35), яка наявна в матеріалах справи та за якою вони зареєстровані.

Відповідач ОСОБА_2, надіслані судом на її адресу ухвалу суду та повістки про призначення слухання справи отримала, що підтверджується наявними в матеріалах справи відповідними поштовими повідомленнями (т.5 а.с.55, 64, 73, 83).

Відповідач ОСОБА_1, надіслані судом на його адресу ухвалу суду та повістки про призначення слухання справи не отримав та вказані документи з зазначеної адреси були повернуті до суду без вручення адресату у зв'язку з закінченням терміну зберігання (т.5 а.с.57-58, 65-66, 74-75, 84-85).

Відповідно до ч.5 ст.74 Цивільного процесуального кодексу України, судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через курєрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Згідно із ст.157 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів одного місяця. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більше як на пятнадцять днів.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.169 Цивільного процесуального кодексуУкраїни, суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними.

Відповідно до ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Як було вище зазначено, відповідачі були оповіщені у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, але вони не повідомили про причини неявки в судові засідання та будь-яких клопотань не заявляли.

Враховуючи викладені обставини, норми чинного законодавства та ті факти, що відповідачі в жодне судове засідання не зявилися без поважних причин, будь-яких клопотань не заявляли, хоча були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду, представник позивача в судові засідання не зявився, але просив розглянути справу без його присутності та проти винесення заочного розгляду справи не заперечував, строк розгляду справи, відповідно до ст.157 Цивільного процесуального кодексу України, закінчився і ніхто із сторін не заявив клопотання про його подовження, суд вважає за можливе і необхідне, розглянути справу без участі сторін або їх представників, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи, але в загальному порядку, так як заочне рішення в даній справі вже було винесено.

У відповідності до ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши позовні заяви, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 09.06.2005 року між АКІБ «УкрСиббанк» (Банк) та ОСОБА_1 (Позичальник) було укладено Кредитний договір № 2664-08 ОФ К 0), згідно умов якого Позичальнику були надані в кредит грошові кошти для особистих потреб в розмірі 79 000 дол. США зі сплатою 13 % річних та остаточним строком повернення 10.06.2012 року (т.1 а.с.27-30)

Відповідно до положень Кредитного договору та графіку погашення кредиту, ОСОБА_1 зобов'язався повертати отриманий кредит, сплачувати нараховані відсотки та комісію у встановлені строки.

Відповідно до пункту 2.2 Кредитного договору, кредит, наданий Банком, також забезпечується всім належним Позичальнику майном і коштами, на які може бути звернено стягнення в порядку, встановленому законодавством України.

Згідно із пунктом 4.1 Кредитного договору, Позичальник зобов'язався використовувати кредит на зазначені в договорі цілі і забезпечити повернення отриманого кредиту і сплату нарахованих процентів та комісій у встановлені договором терміни. Терміни сплати кредиту та процентів встановлені пунктом 1.3 Кредитного договору та графіком погашення кредиту (Додаток № 1 до Кредитного договору), згідно з якими Позичальник зобов'язався до 10 числа кожного місяця сплачувати встановлені вказаним графіком суми по погашенню кредиту.

Згідно з положеннями пунктів 5.5, 5.7, 11.1 Кредитного договору, у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх зобов'язань за даним договором, Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів, комісій у порядку встановленому розділом 11 Кредитного договору. Позичальник зобов'язується достроково повернути отриманий кредит та плату за кредит у встановлений заново термін у повному обсязі. Новий термін повернення кредиту та плати за кредит згідно вимоги Банку вважається таким що настав з моменту отримання Позичальником відповідної письмової вимоги Банку. В будь-якому випадку, новий строк повернення кредиту та плати за кредит згідно вимоги Банку не може перевищувати 14 календарних днів з дати відправлення Банком вказаної вимоги Позичальнику.

На виконання умов Кредитного договору № 2664-08 ОФ К 0) від 09.06.2005 року, АКІБ «УкрСибанк» надало ОСОБА_1, а останній отримав кредит в розмірі 79 000 дол. США.

В свою чергу, ОСОБА_1 в порушення умов Кредитного договору № 2664-08 ОФ К 0) від 09.06.2005 року не надавав своєчасно ПАТ «УкрСибанк» грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, що підтверджується відповідними розрахунками банку, у зв'язку з чим у ОСОБА_1 перед ПАТ «УкрСибанк» виникла заборгованість по вказаному Кредитному договору.

16.10.2007 року АКІБ «УкрСибанк» звернулося до ОСОБА_1 з письмовими вимогами про дострокове повернення кредиту у повному обсязі (т.1 а.с.42-45).

В добровільному порядку ОСОБА_1 виниклу та непогашену заборгованість по Кредитному договору № 2664-08 ОФ К 0) від 09.06.2005 року не погасив.

Згідно остаточно проведених ПАТ «УкрСибанк» та представлених до суду розрахунків, розмір заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «УкрСибанк» по Кредитному договору № 2664-08 ОФ К 0) від 09.06.2005 року станом на 14.03.2011 року складає 116 861,02 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 927 303,91 грн., з яких:

- суми заборгованості за кредитом 60 638,12 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 481 169,45 грн.;

- суми заборгованості по процентам за користування кредитом 28 026,09 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 222 389,83 грн.;

- суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 17 005,90 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 134 943,53 грн.;

- суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам 11 190,91 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 88 801,00 грн.

07.06.2006 року між АКІБ «УкрСибанк» (Банк)та ОСОБА_1 (Позичальник) було укладено Кредитний договір № 243 МКФ 0), згідно умов якого Позичальнику були надані в кредит грошові кошти для особистих потреб в розмірі 78 700 дол. США зі сплатою 14 % річних та остаточним строком повернення 07.06.2017 року (т.1 а.с.53-56).

Згідно із п.1.3.1 Кредитного договору, за користування кредитними коштами протягом перших 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 14 (чотирнадцять) відсотків річних за час фактичного користування кредитом.

Відповідно до п.1.5 Кредитного договору, кредит надається шляхом видачі готівки через касу Банку для подальшого використання за цільовим призначенням.

Відповідно до п.7.1 Кредитного договору, за порушення Позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених Кредитним договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій. Банк має право вимагати від Позичальника додатково сплатити Позивачу пеню в розмірі 0,2 % від суми зазначеної заборгованості. Пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості.

На виконання умов Кредитного договору № 243 МКФ 0) від 07.06.2006 року, АКІБ «УкрСибанк» надало ОСОБА_1, а останній отримав кредит в розмірі 78 700 дол. США.

В свою чергу, ОСОБА_1 в порушення умов Кредитного договору № 243 МКФ 0) від 07.06.2006 року не надавав своєчасно ПАТ «УкрСибанк» грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, що підтверджується відповідними розрахунками банку, у зв'язку з чим у ОСОБА_1 перед ПАТ «УкрСибанк» виникла заборгованість по вказаному Кредитному договору.

18.10.2007 року АКІБ «УкрСибанк» звернулося до ОСОБА_1 з письмовими вимогами про дострокове повернення кредиту у повному обсязі (т.1 а.с.67-69).

В добровільному порядку ОСОБА_1 виниклу та непогашену заборгованість по Кредитному договору № 243 МКФ 0) від 07.06.2006 року не погасив.

Згідно остаточно проведених ПАТ «УкрСибанк» та представлених до суду розрахунків, розмір заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «УкрСибанк» по Кредитному договору № 243 МКФ 0) від 07.06.2006 року станом на 10.12.2012 року складає 108 772,54 доларів США, що еквівалентно 869 418,91 грн. з яких:

- заборгованість за кредитом 72 735, 95 дол. США, що еквівалентно 581 378,45 грн.;

- заборгованість по відсоткам за користування кредитом 36 036,59 дол. США, що еквівалентно 288 040,46 грн.

Невиконання ОСОБА_1 своїх зобов'язань по Кредитному договору № 2664-08 ОФ К 0) від 09.06.2005 року та Кредитному договору № 243 МКФ 0) від 07.06.2006 року зумовило звернення ПАТ «УкрСибанк» до суду із відповідними позовами.

Відповідно до ст.ст. 509. 510, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Загальними умовами зобов'язання є те, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. (ст.ст. 525, 625 ЦК України).

Згідно із ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч.1 ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст.612 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виникли правовідносини, що витікають з кредитного договору, які регулюються нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із ст.1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст.ст. 1047, 1055 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст.1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України).

Крім того, відповідно до абз.1 ч.1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_1 в порушення умов Кредитного договору № 2664-08 ОФ К 0) від 09.06.2005 року, Кредитного договору № 243 МКФ 0) від 07.06.2006 року та зазначених вище норм чинного законодавства не надавав своєчасно ПАТ «УкрСиббанк» грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, тобто свої зобов'язання, визначені цими договорами, виконував несвоєчасно та не в повному обсязі, у зв'язку з чим у ОСОБА_1 перед ПАТ «УкрСиббанк виникла та залишається і на даний час непогашеною заборгованість:

1) по Кредитному договору № 2664-08 ОФ К 0) від 09.06.2005 року у розмірі 116 861,02 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 927 303,91 грн., з яких:

- суми заборгованості за кредитом 60 638,12 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 481 169,45 грн.;

- суми заборгованості по процентам за користування кредитом 28 026,09 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 222 389,83 грн.;

- суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 17 005,90 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 134 943,53 грн.;

- суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам 11 190,91 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 88 801,00 грн.;

2) по Кредитному договору № 243 МКФ 0) від 07.06.2006 року у розмірі 108 772,54 доларів США, що еквівалентно 869 418,91 грн. з яких:

- заборгованість за кредитом 72 735, 95 дол. США, що еквівалентно 581 378,45 грн.;

- заборгованість по відсоткам за користування кредитом 36 036,59 дол. США, що еквівалентно 288 040,46 грн.

Рішенням Конституційного Суду України від 11.07.2013 року по справі № 7-рп/2013 піддано конституційно-правовому аналізу правовідносин зі сплати пені що виникають між фізичними особами споживачами та банками і іншими фінансовими установами у правовідносинах споживчого кредитування в якому зокрема робиться висновок про те, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Конституційний Суд України вважає, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення у поверненні кредиту.

Цей висновок узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09.04.1985 року № 39/248, в якій наголошено: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.

Як зауважував Конституційний Суд України, межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац третій підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 10.11.2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).

У наведених Керівних принципах для захисту інтересів споживачів визначено, що споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями.

Таким чином, з урахуванням вищевказаних обставин, до визначеного банком розміру неустойки в частині пені підлягає застосуванню ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України, оскільки нарахований банком розмір пені в сумі 28 196,81 дол. США (17 005,90 + 11 190,91) є завищеним, а тому розмір пені підлягає зменшенню до 10 000 дол. США (5000 + 5000) Саме такий розмір неустойки, на думку суду, відповідає вимогам закону і засадам розумності та справедливості.

Отже, позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по Кредитному договору № 2664-08 ОФ К 0) від 09.06.2005 року підлягають частковому задоволенню, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача в примусовому порядку 98 664,21доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 782 910,37 грн.

Крім того, як встановлено під час розгляду справи,як згідно позову ПАТ «УкрСиббанк», який був поданий до суду 25.12.2008 року (т.1 а.с.4-14), так згідно позову ПАТ «УкрСиббанк», поданого до суду 18.02.2013 року (т.4. а.с.21-23) позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором № 243 МКФ 0) від 07.06.2006 року.

Таким чином, в рамках однієї справи розглядаються два різні позови, при цьому як в першому так і в другому позові мова йде про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Згідно із п.4 ч.1 ст.207 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав розглядається в іншому суді.

Отже, в даному випадку суд не має передбачених законом підстав залишити один з позовів без розгляду, оскільки згідно із ст.207 ЦПК України, це можна зробити тільки якщо справи роглядаються в різних судах, а в даному випадку справа розглядається не тільки в одному суді, а і в рамках одного провадження.

Між тим, на думку, є незаконним один і той самий борг стягувати з однієї і тієї ж особи двічі, тому суд приходить до висновку, що у задоволенні однакових вимог, заявлених в одному з позовів має бути відмовлено.

На підставі вищевикладеного, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором № 243 МКФ від 07.06.2006 року, які заявлені у позові, поданому до суду 25.12.2008 року та задовольнити позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором № 243 МКФ від 07.06.2006 року, які заявлені у позові, поданому до суду 18.02.2013 року, яка станом на 10.12.2012 року складає 108 772,54 дол. США, що еквівалентно 869 418,91 грн., так як в останньому позові зазначена сума заборгованості станом на 10.12.2012 року, а згідно першого позову розмір заборгованості вказано станом на 16.12.2008 року.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, з метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 за Кредитним договором від 07.06.2006 року № 243 МКФ, 07.06.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено Іпотечний договір (житлове приміщення) (т.1 а.с.60-62).

Згідно із п.1.4 Іпотечного договору, предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: 3 (трьох) кімнатна квартира, місцезнаходження: м. Білгород-Дністровський, вул. Вокзальна, 3а, загальною площею 68,4 кв.м. Предмет іпотеки є власністю ОСОБА_1 на підставі рішення Білгород-Дністровського міського суду від 02.07.2002 року (справа №2-923/2002) і зареєстрованого у Білгород-Дністровському МБТІ, 29.08.2002 року під № 151-5383 та в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно, реєстраційний номер 2288892.

Згідно із п.1.4.4 Іпотечного договору, вартість предмета іпотеки згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, № 10868064 від 07.06.2006 року складає 19 562 грн. Заставна вартість предмета іпотеки є договірною і погоджується сторонами в розмірі 139 552 грн. (п.1.1 Іпотечного договору).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку», іпотека вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 1 ст.7 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Згідно із ст.12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст.39 Закону України «Про іпотеку», задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Частиною 2 статті 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та асі його складові, що підлягають сплаті обтяжувану з вартості предмета забезпечувального обтяження, спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур.

Відповідно до розяснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.41 своєї постанови № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Як встановлено матеріалами справи та було вищезазначено, ПАТ «УкрСиббанк» неодноразово зверталося до ОСОБА_1 з приводу добровільного погашення заборгованості по Кредитному договору від 07.06.2006 року № 243 МКФ шляхом написання та надсилання письмової вимоги-повідомлення, однак відповідач не відреагував, заборгованість не погасив, грошове зобов'язання виконане не було.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості на предмет іпотеки є обґрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню.

Згідно із ст.1 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 57-58 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст.212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.213 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість, правомірність та законність позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк», у зв'язку з чим позовна заява ПАТ«УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами підлягає частковому задоволенню, а позовна заява ПАТ«УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 79, 88 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати понесені ПАТ «УкрСиббанк» при розгляді справи підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 509, 510, 525, 526, 530, 551, 610-612, 625, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1 ,7, 12, 33, 39 Закону України «Про іпотеку», ч.2 ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», положеннями Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 88, 157, 169, 197, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства«УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором № 2664-08 ОФ К 0) від 09.06.2005 року та стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором № 243 МКФ 0) від 07.06.2006 року задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (Одеська область, місто Білгород-Дністровський, вулиця Вокзальна,3, корпус А, квартира 35, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства«УкрСиббанк» (місто Харків, проспект Московський,60, ) заборгованість за Кредитним договором № 2664-08 ОФ К 0) від 09.06.2005 року в сумі 782 910 (сімсот вісімдесят дві тисячі дев'ятсот десять) гривень 37 (тридцять сім) копійок, що в еквіваленті по курсу НБУ (7,935100000) на 14.03.2011 становить 98 664 (дев'яносто вісім тисяч шістсот шістдесят чотири) долари США 21 (двадцять один) цент США.

В задоволенні решти позовних вимог Публічного акціонерного товариства«УкрСиббанк» відмовити.

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства«УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (Одеська область, місто Білгород-Дністровський, вулиця Вокзальна,3, корпус А, квартира 35, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства«УкрСиббанк» (місто Харків, проспект Московський,60, ) заборгованість за кредитним договором № 243 МК Ф 0) від 07.06.2006 року в сумі 869 418 (вісімсот шістдесят дев'ять тисяч чотириста вісімнадцять) гривень 91 (дев'яносто одна) копійка. В рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: 3 (трьох) кімнатну квартиру, яка розташована за адресою: Одеська область, місто Білгород-Дністровський, Вокзальна,3, корпус А, квартира 35, загальною площею 68,4 кв.м. шляхом проведення прилюдних торгів. Предмет іпотеки є власністю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (Одеська область, місто Білгород-Дністровський, вулиця Вокзальна,3, корпус А, квартира 35, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на підставі рішення Білгород-Дністровського міського суду 02.07.2002 року (справа № 2-923/2002) і зареєстрованого у Білгород-Дністровському МБТІ 29.08.2002 року під № 151-5383 та в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно, реєстраційний номер 2288892.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (Одеська область, місто Білгород-Дністровський, вулиця Вокзальна,3, корпус А, квартира 35, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства«УкрСиббанк» (місто Харків, проспект Московський,60, ) сплачений судовий збір за розгляд позовної заяви в розмірі 3 441 (три тисячі чотириста сорок одна) грнивня.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Мишко