№ 2-321/12
№ 2/207/503/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2015 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі головуючого судді : САВЧЕНКА В.О.

при секретарі : ГОРБ С.Б.

за участі представника позивачки : ОСОБА_1

за участі представника відповідача : ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпродзержинську справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором позики

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2011 року позивачка ОСОБА_5 звернулась до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська з позовною заявою до ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором позики та пізніше надала уточнення до договору позики. В цій позовній заяві та в уточненнях вона просила суд на підставі статей 3, 31, 79, 118. 190, 120 ЦК України стягнути з ОСОБА_6 на її користь суму боргу в розмірі 78732 гривні 17 коп.; 3 % річних у розмірі 10213 гривень 17 коп.; заборгованість внаслідок інфляційних процесів у розмірі 13132 гривень 46 коп. та судові витрати по справі.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_5 спочатку вказала, що 07 жовтня 2008 року, між її чоловіком ОСОБА_7 та ОСОБА_6 було укладено договір позики, за яким ОСОБА_7 виступив як позикодавець, а відповідач, -- як позичальник. Згідно цього договору ОСОБА_7 передав, а відповідач прийняв у володіння грошові кошти у розмірі 7 000 (сім тисяч) доларів США, що складає в гривні станом на 23 квітня 2014 року (курс НБУ 1 долар США = 11,247453 гривень) - 78 732,17 гривень. Також відповідач зобов'язався повернути її чоловікові ОСОБА_7 вказану суму грошей до 07 листопада 2009 року. На підтвердження укладення договору позики, відповідачем було складено розписку, згідно якої він отримав від ОСОБА_7 грошові кошти в розмірі 7000 доларів США. Розписка була написана відповідачем власноруч. В уточненій позовній заяві від 23 квітня 2014 року також було надруковано, що між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 було укладено договір позики саме 07 жовтня 2008 року, але потім виправлено ручкою, що 07 листопада 2008 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року її чоловік ОСОБА_7 помер. Згідно до свідоцтва про право власності, вона є єдиним власником спадкового майна, що залишилося після смерті її чоловіка.

Таким чином, вона має право на отримання суми боргу по вищевказаному договору позики, а саме 78 732,17 гривень. 07 листопада 2009 року вона звернулась до відповідача з проханням виплатити їй борг, але відповідач відмовився повертати борг у зв'язку з тим, що ОСОБА_7 помер.

На даний час зобов'язання по розписці Відповідачем ОСОБА_6 не виконані. Тому, сума основного боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних на момент подачі позову до суду складатиме:

· розрахунок індексу інфляції за період з 01 грудня 2009 року по 01 квітня 2014 року буде наступним: за формулою: сума боргу*%=х-(сума боргу).

100

Так, сума, на яку збільшилася заборгованість внаслідок інфляційних процесів становить - 13132, 46 гривень.

Розрахунок 3% річних із простроченої суми за період з 01 грудня 2009 року по 01 квітня 2014 року - 3%/365= в день 0,0082.

Так, сума 3% річних із простроченням складає - 10213, 17 гривень.

Строк повернення боргу вже минув, відповідач не повернув їй гроші, тому вона була змушена звернутися до суду з цією позовною заявою для захисту своїх прав та інтересів, які охороняються законом.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти позову та пояснив, що він товаришував з ОСОБА_7 багато років, аж до його смерті - до ІНФОРМАЦІЯ_1 рок, крім того, раніше разом працювали. ОСОБА_7 часто знаходився в офісі підприємства ТОВ «Метпромсервіс» АДРЕСА_1, де відповідач був директором (а ОСОБА_7 був пенсіонером).

В офісі знаходилися та знаходяться до теперішнього часу, співробітники та бухгалтерія. Під час здійснення господарської діяльності підприємством, часто виникала потреба в грошових коштах. При чому така потреба як виникала несподівано, так і зникала. Це залежало від потреб контрагентів. Ситуація на підприємстві мінялася в залежності цін та кон'юнктури ринку.

В таких випадках він звертався за позикою грошових коштів до ОСОБА_7, писав розписку про отримання грошових коштів і віддавав її ОСОБА_7, а останній їхав додому за грошима (АДРЕСА_2).

Коли потреба в грошах відпадала,- він дзвонив ОСОБА_7, щоби він не віз гроші. Тоді останній рвав розписку.

Розписку ОСОБА_7 рвав при ньому, а з роками ОСОБА_7 рвав розписку і сам, адже вони були друзями і довіряли один одному. Атмосфера в офісі серед співробітниками була ділова та довірлива.

Так було і коли він писав розписку 07.11.2008 року на позику 7000 доларів США. Кошти необхідні були для внесення передплати за металобрухт. Він написав розписку ОСОБА_7 в себе в офісі по АДРЕСА_1 в присутності співробітників, а ОСОБА_7 поїхав додому за грошима.

Коли мова зайшла з контрагентами про вартість всієї партії металобрухту, то він відмовився купувати, та повідомив ОСОБА_7, по мобільному телефону, щоби він не віз гроші та залишався вдома, що той так і зробив. Розмова була в присутності вищевказаних свідків.

Він забув про розписку, тому не вимагав її повернути або порвати. Кошти від ОСОБА_7 він так і не отримав, а тому заперечує поти позову. Він не отримував відОСОБА_7 кошти, більше того не отримував грошові кошти по АДРЕСА_2 в присутності позивача ОСОБА_5

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовної заяви ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики.

Допитана в якості свідка ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що 07 листопада 2008 року, за місцем її проживання, за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_7 передав, а ОСОБА_6 прийняв у володіння грошові кошти у розмірі 7 000 (сім тисяч) доларів США. На підтвердження укладення договору позики, відповідачем було складено розписку, згідно якої він отримав від ОСОБА_7 грошові кошти в розмірі 7000 доларів США. Розписка була написана відповідачем власноруч. Вона була присутня при передачі вказаних коштів.

Також, перед направленням до суду позову вона сама дописала в розписці про те, що вона була свідком передачі грошей - 7000 доларів США її покійним чоловіком ОСОБА_7 відповідачу ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_2 та, що при цьому не був присутній останній.

Свідок ОСОБА_8, в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_7 є її батьком. На початку листопаду 2008 року вона надала своєму батькові пустий бланк розписки, оскільки ОСОБА_7 планував позичати грошові кошти в розмірі 7000 доларів США відповідачеві ОСОБА_6 При самій передачі грошей вона присутня не була.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що кошти в сумі 7000 доларів США він не отримував від ОСОБА_7, більше того не отримував грошові кошти по АДРЕСА_2 в присутності позивача ОСОБА_5

Вважає, що вказану розписку ОСОБА_5 знайшла після смерті свого чоловіка ОСОБА_7, та скористалася нею для подачі позову до суду, підробила розписку вказавши в ній, що «кошти отримані ОСОБА_6 в присутності свідка ОСОБА_5 - за адресою : АДРЕСА_2.

Він писав розписку 07.11.2008 року на позику 7000 доларів США. Кошти необхідні були для внесення передплати за металобрухт. Він написав розписку ОСОБА_7 в себе в офісі по АДРЕСА_1 в присутності співробітників, а ОСОБА_7 поїхав додому за грошима.

Коли мова зайшла з контрагентами про вартість всієї партії металобрухту, то він відмовився купувати, та повідомив ОСОБА_7, по мобільному телефону, щоби він не віз гроші та залишався вдома, що той так і зробив. Розмова була в присутності свідків.

Він забув про розписку, тому не вимагав її повернути або порвати. Кошти від ОСОБА_7 він так і не отримав, а тому заперечує поти позову. Він не отримував від ОСОБА_7 кошти, більше того не отримував грошові кошти по АДРЕСА_2 в присутності позивача ОСОБА_5.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що він працював на підприємстві ТОВ «Метпромсервіс», офіс підприємства розташований АДРЕСА_1. Він чув розмову між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про потребу ОСОБА_6 в грошах в кількості 7000 доларів США для покупки металобрухту, оскільки він повинен був з цими грошима їхати за покупкою металобрухту.

Він також чув, що ОСОБА_6 дзвонив ОСОБА_7 по мобільному телефону, щоб той не віз гроші, що потреба в грошах відпала. Оскільки покупку металобрухту відмінили - то згодом майже всі співробітники розійшлись по домівкам.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що він працював на підприємстві ТОВ «Метпромсервіс», офіс якого розташований по АДРЕСА_1

Він чув розмову між ОСОБА_6 та його товаришем ОСОБА_7 про необхідність коштів в сумі 7000 доларів США для покупки металобрухту. Це було в перших числах жовтня чи листопада 2008 року. Розмова про потребу в грошах була в офісі в присутності співробітників. Згодом потреба в грошах відпала так як ОСОБА_6 не зміг домовитися за покупку всієї партії металобрухту та подзвонив по телефону ОСОБА_7 щоби той не віз гроші, що потреба в грошах відпала, оскільки покупку металобрухту відмінили

Суд, вислухавши позивача та його представника, відповідача та його представника, свідків, дослідивши докази, які наявні по справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Даний договір є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно статті 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

З розписки від 07 жовтня 2008 року, яка оглянута в ході судового розгляду та копія якої знаходиться в матеріалах справи (а.с. 11), виходить, що ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_7 за договором позики грошову суму в розмірі 7 000 доларів США та зобов'язується повернути отриману суму до 07 листопада 2009 року.

Зі свідоцтва про смерть НОМЕР_1 яке було оглянуте в ході судового розгляду справи та копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с. 13), видно, що ОСОБА_7 у віці 70 років, ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер в м. Дніпродзержинську, Дніпропетровської області, про що в Книзі реєстрації смертей 24 березня 2009 року зроблений відповідний актовий запис за № 228.

З копії витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 27 листопада 2009 року, виданого Третьою дніпродзержинською державною нотаріальною конторою, який було оглянуте в ході судового розгляду справи та копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с. 9), видно, що ОСОБА_5 є спадкоємцем майна, що залишилось після смерті її чоловіка ОСОБА_7.

Згідно статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Позивачка ОСОБА_5 не довела факту передачі грошової суми відповідачу ОСОБА_6 та прийняття грошей ОСОБА_6 в день написання розписки. Написана ОСОБА_6 розписка не є підтвердженням укладення договору позики. На аркуші розписки на місці, де в дужках вказано (дата и подпись Заемщика) стоїть дата 07.10.08 і підпис покійного чоловіка позивачки, тобто за поясненнями позивачки, --позикодавця. ОСОБА_6 вказував дату 07 листопада 2008 року. Крім того, ОСОБА_5 аж в 2011 році сама дописала в розписці про те, що вона була свідком передачі грошей - 7000 доларів США її покійним чоловіком ОСОБА_7 відповідачу ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_2 та при цьому не був присутній ОСОБА_6, чим посприяла перетворенню розписки в неналежний доказ. Позивачка сама довго не могла визначитися, коли ж саме давався борг відповідачеві по справі : 07 жовтня чи 07 листопада 2008 року, що безумовно свідчить про те, що позивачка не була присутня при написанні розписки відповідачем. Вона розуміла, що такої розписки відповідача не достатньо для стягнення з нього еквіваленту 7000 доларів США, інакше і не потрібно було б дописувати в 2011 році свою присутність при передачі грошей відповідачеві. Крім того, позивачка одразу надала суду ксерокопію розписки від 07.10.08 (від 07 листопада 2008) без тексту на зворотній стороні розписки і впевнено стверджувала, що відповідач по справі ніяких сум її чоловікові по цій розписці не давав. Коли ж суд оглянув оригінал розписки і побачив записи на зворотній стороні розписки, то позивачка також впевнено пояснювала інше, що то відповідач сплачував вказані суми авансу і частини боргу її чоловікові саме за цією ж розпискою, тобто говорила те, що їй підходить в даний момент.

Оцінивши у сукупності всі докази, які є по справі, суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором позики відмовити.

Керуючись статтями 3, 31, 79, 118. 190, 120 512, 625, 1046, 1047, 1049, 1216 ЦК України, статтями 10, 60, 88 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором позики, -- в і д м о в и т и .

Протягом десяти днів з дня проголошення цього рішення може бути подана сторонами або їх представниками апеляційна скарга на рішення суду в апеляційний суд Дніпропетровської області через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська.

С у д д я : САВЧЕНКО В.О.