АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 666/3062/15-ц
Справа № 22-ц/791/2040/15 Головуючий в суді 1 інстанції: ОСОБА_1 Категорія: 48 Доповідач: Склярська І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року липня місяця 17 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі :

Головуючого: Склярської І.В.

Суддів: Цуканової І.В.

ОСОБА_2

При секретарі: Благовещенській О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Херсона від 26 червня 2015 року у справі за скаргою ОСОБА_3 на дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Херсоні ОСОБА_4, заінтересована особа стягувач ОСОБА_5, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаною скаргою, посилаючись на те, що на виконанні ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Херсоні знаходиться виконавчий лист № 666/4584/13 від 12.05.2014 року, виданий Дніпровським районним судом міста Херсона про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 грошових коштів у сумі 11862,00 грн. За постановою державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Херсоні ОСОБА_4 від 10.10.2014 року, в межах вказаного виконавчого провадження щомісячно здійснюється стягнення у розмірі 20% з пенсійних виплат скаржника. Також зазначила, що 23.04.2015 року, державним виконавцем складено акт опису та арешту нерухомого майна, а саме ? частини квартири АДРЕСА_1. Враховуючи, те що дії державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Херсоні ОСОБА_4, щодо складання акту опису й арешту майна від 23.04.2015 року неправомірні, та такі, що суперечать Закону України «Про виконавче провадження», просила:

1) визнати дії старшого державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Херсоні ОСОБА_4 щодо складання акту опису та арешту майна ОСОБА_3, а саме: ? частини квартири АДРЕСА_1 від 23.04.2015 року неправомірними та незаконними.

2) скасувати акт опису та арешту майна ОСОБА_3 від 23.04.2015 року, складений старшим державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Херсоні ОСОБА_4 про опис та арешт майна, а саме : ? частини квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Херсона від 26 червня 2015 року в задоволені скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити скаргу в повному обсязі.

В письмових запереченнях ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Херсоні та ОСОБА_5доводи апеляційної скарги не визнають, ухвалу суду вважають законною та обґрунтованою.

Заслухавши доповідача, апелянта, перевіривши відповідність оскарженої ухвали вимогам цивільного процесуального закону колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з підстав відповідності дій та рішень державного виконавця Закону України «Про виконавче провадження», а тому права і свободи заявника, як учасника виконавчого провадження, органом державної виконавчої служби порушені не були.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням (ст. 32 вказаного Закону).

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Статтею 383 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, на виконанні ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Херсоні знаходиться виконавчий лист № 666/4584/13 від 12.05.2014 року, виданий Дніпровським районним судом міста Херсона про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 грошових коштів у сумі 11862,00 грн. та судових витрат 480,00 грн. (а.с.57).

Відповідно до постанови державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Херсоні ОСОБА_4 від 08.09.2014 року звернено стягнення на заробітну плату пенсію та інші доходи ОСОБА_3 до повного погашення боргу (а.с.46)

Відповідно до п.5 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Згідно акту опису й арешту майна від 03.04.2015 року державним виконавцем Косован Ю.А. описано ? частину квартири АДРЕСА_2 та накладено арешт, що полягає у забороні будь-яких дій щодо відчуження описаного майна (а.с.5-6).

Відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 26.05.2015 року старшого державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Херсоні ОСОБА_4 накладено арешт на ? частину квартири АДРЕСА_2, що належить боржнику ОСОБА_3 в межах суми звернення стягнення: 12342,00 грн. та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_3 (а.с.53)

Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника урегульовано статтею 52 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон), за якою звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються.

На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване це житло, не здійснюється. У такому разі державний виконавець зобов'язаний вжити всіх заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с.57), загальна сума стягуваних з боржника грошових коштів становить 12342 грн. (11862,00 грн. + 480,00 грн.), яка перевищує десять розмірів мінімальної заробітної плати, так як розмір мінімальної заробітної плати відповідно до згідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" становив 1218 грн., а десять розмірів мінімальної заробітної плати відповідно становить 12180 грн.

З огляду на викладене колегія суддів, не приймає як належні доводи апелянта про те, що при зверненні стягнення на єдине житло боржника, державним виконавцем порушено вимоги ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» та не враховано, що загальна сума заборгованості ОСОБА_3 за рішенням суду не перевищувала 10 розмірів мінімальних заробітних плат, оскільки дії державного виконавця по винесенню оскаржуваної постанови відповідали вимогам ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження».

З матеріалів справи також вбачається, що 27.07.2005 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 був укладений договір дарування, відповідно до якого, остання набула право власності на житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями та спорудами № 112, розташованого по вул. Комкова в м. Херсоні (а.с.67)

Відповідно до інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, право власності на вищезазначений житловий будинок зареєстровано за ОСОБА_6 (а.с.80)

Разом з тим, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме: ? частину квартири АДРЕСА_2 та житловий будинок № 112 по вул. Комкова в м. Херсоні не позбавляє права власності ОСОБА_3 на зазначені обєкти, а тому колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про те, що державний виконавець не мав право здійснювати опис та накладати арешт на майно, яке не належить ОСОБА_3 на праві приватної власності.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про те, що накладення арешту на ? частину квартири, яка належить ОСОБА_3 за рішенням апеляційного суду Херсонської області від 07.04.2014 року не відповідає вимогам закону, оскільки вона за виділом своє частки в натурі не зверталася та відповідно ? частина квартири знаходиться не в приватній а в спільній частковій власності, оскільки арешт накладено саме на частку ОСОБА_3 у праві спільної часткової власності, а тому державним виконавцем проведено арешт 1/2 частки квартири належної боржнику згідно із законом, такі дії державного виконавця спрямовані на виконання рішення суду та не порушують прав інших співвласників квартири.

Так, відповідно до ст.52 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звернення на його частку, визначається судом за поданням державного виконавця.

Крім того, відповідно підпункту «г» до п.4.2.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (далі - Інструкція), після виявлення майна боржника державний виконавець проводить опис та арешт цього майна, про що складає акт. В акті опису та арешту майна боржника повинні бути вказані: прізвище, імя та по батькові особи, якій передано майно на зберігання, а якщо майно передано на зберігання не боржнику, а іншій особі, - паспортні дані, її місце проживання.

Акт опису та арешту майна підписується державним виконавцем, понятими, зберігачем майна, боржником та стягувачем, їх представниками, а також може бути підписаний іншими особами, які були присутні при проведенні опису майна. У разі відмови від підпису сторін чи інших осіб, що були присутні при виконанні, про це робиться відмітка в акті (п.4.2.2 Інструкції).

Враховуючи те, що акт опису та арешту майна, а саме ? частини квартири АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_3 (а.с.5) містить необхідні складові, з зазначенням прізвища, імя та по батькові особи, якій передано майно на зберігання, а саме ОСОБА_7 ( яка є дружиною стягувача), її паспортні дані, місце проживання, а також підписи державного виконавця, понятих, зберігача, стягувача, колегія суддів приходить до висновку що акт опису та арешту майна від 03.04.2015 року відповідає положенням п. 4.2 Інструкції.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції, ОСОБА_3, пояснила, що , як боржник за виконавчим провадженням, не пропонувала державному виконавцю ті види майна чи предметі, на які на її думку необхідно в першу чергу звернути стягнення. Зазначила, що адресу проживання державному виконавцю повідомила квартиру на ? частини якої накладено арешт, але фактично там не проживає. Також пояснила, що оскільки її сестра є інвалідом 1 гр., вона має намір залишити будинок по вул. Комкова,112, сестрі.

Отже, встановивши, що оскаржувані дії та рішення державного виконавця були вчинені відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», в межах повноважень державного виконавця, а тому права і свободи заявника, як учасника виконавчого провадження, органом державної виконавчої служби порушені не були, суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги.

Таким чином, доводи апеляційної скарги колегією суддів не приймаються до уваги як такі, що не підтверджені належними доказами, не ґрунтуються на вимогах закону, що регулюють спірні правовідносини, та не спростовують мотивованих висновків суду, а тому підлягають відхиленню, а ухвала суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312, 314, 315 колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Херсона від 26 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20-ти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: