У Х В А Л А

Іменем України

12 березня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого: судді Дроботі В.В.,

суддів: Власова С.О., Бисаги Т.Ю.,

при секретарі: Чучка Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 на рішення Хустського районного суду від 05 лютого 2015року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина на оплату навчання, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що рішенням Хустського районного суду від 02 липня 2013року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на її користь у розмірі по 800 гривень на утримання сина ОСОБА_3 до закінчення навчання починаючи з 30 травня 2013року і до закінчення навчання. Вказувала, що 30 липня 2014року син закінчив навчання, однак з вересня 2014року син вступив на навчання до Хустського технічного коледжу ТСО України І-го рівня акредитації на денну форму навчання на платній основі. Згідно договору на навчання №32 від 26 серпня 2014року загальна вартість навчання складає 25243,00 гривень, з них за І-ий курс 6098гривень, ІІ-ий - 6200гривень, ІІІ-ій 6400 гривень та ІV-ий - 6545гривень. Просила стягувати на її користь на утримання сина аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000гривень щомісячно до закінчення навчання, стягнути на її користь з відповідача 1/2 частину витрат по оплаті за навчання сина в розмірі 3049гривень до 01 січня 2015року, 3100 гривень - до 01 січня 2016року, 3200 гривень - до 01 січня 2017року та 3272,50 гривень - до 01 січня 2018року.

Згодом позивачка уточнила свої вимоги, зазначила, що син навчається у двох навчальних закладах, зокрема вступив ще до «Відкритого міжнародного університету розвитку людини «України»» на заочну форму навчання на платній основі на строк півтора роки та відповідно до договору про навчання №КА12575 від 01 вересня 2014року загальна вартість навчання становить 9750 гривень. Оскільки плата за навчання здійснюється по семестрам, а позивачка вже сплатила за 2 семестри навчання в сумі 6500 гривень, просила, окрім зазначених в позові вимог, стягнути 1/2 частину проведеної нею оплати за два семестри в розмірі 3250 гривень за навчання у зазначеному ВУЗі, та стягнути до 01 січня 2016року 1/2 за навчання за третій семестр в розмірі 3100 гривень. В частині стягнення 1/2 оплати за навчання в Хустському технічному коледжі в розмірі 3049 гривень відмовилась, оскільки відповідач цю суму сплатив добровільно 24 грудня 2014року. Просила вирішити питання судових витрат.

Рішенням Хустського районного суду від 05 лютого 2015 року позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, що навчається з 18 вересня 2014року до досягнення ним 23-річного віку в розмірі 800 гривень. Стягнуто з відповідача 3250 гривень як 1/2 частини оплати за навчання у Вищому навчальному закладі «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна». В решті позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивачка, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи та не застосування матеріального закону, який підлягав до застосування, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове про задоволенні її позовних вимог в повному обсязі.

Позивачка вказує на те, що суд першої інстанції не застосував до правовідносин норми ч.3 ст. 185 Сімейного кодексу, яка передбачає що додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед, а тому суд безпідставно відмовив у задоволенні її вимог про стягнення 1/2 частини плати за навчання на майбутній період. Також, неправомірним вважає зменшення судом розміру аліментів на утримання сина до 800 гривень, оскільки така сума не є достатньою для забезпечення потреб сина.

Відповідач рішення суду не оскаржив.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги відповідно до принципу диспозитивності, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Правила ст. 185 СК України поширюються на правовідносини щодо обов'язку батьків по утриманню неповнолітніх дітей. Обов'язок утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, передбачений главою 16 СК України, однак норми цієї глави не поширюють дію положень ст. 185 СК України на правовідносини, які виникають між батьками з приводу участі у додаткових витратах на дитину.

Відповідно до ч. 1 ст. 6, ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка зокрема передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов'язку сплати аліментів, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24 грудня 2014 року № 6-186 цс 14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що під час перебування у шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який розірвано 18 січня 1996року, у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу залишився проживати з матір'ю та перебуває на її утриманні. З 1 вересня 2014 року навчається в Хустському технічному коледжі ТСО України І-го рівня акредитації на денній формі навчання на платній основі та у «Відкритому міжнародному університеті розвитку людини «України»» на заочній формі навчання на платній основі.

Встановивши обставини по справі суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови позову в частині стягнення витрат на навчання повнолітнього сина на майбутній період.

Суд апеляційної інстанції погоджується з розміром аліментів стягнутих судом на користь позивачки на утримання повнолітнього сина який продовжує навчання в розмірі 800 гривень до досягнення ним 23-річного віку, оскільки такий розмір відповідатиме засадами розумності та справедливості та враховує матеріальний і сімейний стан платника аліментів.

Під час розгляду справи судом першої інстанції не були порушені норми матеріального й процесуального права, а наведені в скарзі доводи є необґрунтованими та правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, тому колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хустського районного суду від 05 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: