Справа № 344/1189/15-ц
Провадження № 4-с/344/32/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Польської М.В.

при секретарі с/з/ ОСОБА_1,

розглянувши справу за скаргою Державного підприємства «Карпатське підприємство геодезії, картографії та кадастру», заінтересована особа ВДВС Івано-Франківського МУЮ, на дії заступника начальника ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_2П,

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство «Карпатське підприємство геодезії, картографії та кадастру» звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із скаргою на дії заступника начальника ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_2 по виконавчому провадженню №45787863.

Представник скаржника та представник заінтересованої особи в судове засідання не зявилися, про дату та час повідомлені належним чином, причини неявки до суду не повідомили та з врахуванням вимог ч.2 ст.386 ЦПК України суд вважав за можливе розгляд даної скарги з-за відсутності представників скаржника і субєкта оскарження.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу дій державного виконавця при примусовому виконанні судового рішення за судовим наказом Івано-Франківського міського суду №344/17056/14-ц від 11.11.2014 року.

Івано-Франківським міським судом було видано судовий наказ №344/17056/14-ц від 11.11.2014 року про стягнення з ДП «Карпатське підприємство геодезії, картографії та кадастру» на користь ОСОБА_3 нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в сумі 4962,54 грн.

Державним виконавцем ВДВС Івано_Франківського міського управління юстиції за заявою стягувача було відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання судового наказу.

Згідно п.2 ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови. Копія постанови про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного дня надсилається стягувачу та боржнику.

Такі ж дії державного виконавця передбачені п. 3.6.2 Інструкції «Про проведення виконавчих дій» від 15.12.1999р. № 74/5, яким передбачено, що державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець установлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати 7 днів.

Проте, державним виконавцем не надано суду доказів того, що постанови про відкриття виконавчого провадження надсилались державним виконавцем боржнику, що є порушенням ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню.

Оскільки, в матеріалах виконавчого провадження ВП №45787863 немає підтвердження про отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження, то винесена 17.12.2014 року постанова про стягнення з боржника виконавчого збору є передчасною.

Згідно ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» витрати органів державної виконавчої служби, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, які використовуються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Кошти виконавчого провадження складаються з коштів виконавчого збору, стягнутого з боржника; авансового внеску стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; стягнутих з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій; інших надходжень, що не суперечать законодавству.

До витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, належать кошти, за рахунок яких здійснено оплату:1) перевезення, зберігання і реалізації майна боржника; 2) послуг експертів, суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до провадження виконавчих дій; 3) поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум; 4) проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини; 5) розміщення оголошення в засобах масової інформації; 6) виготовлення та пересилання документів виконавчого провадження, ведення Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень; 7) інших витрат, необхідних для забезпечення належної організації виконання рішень органами державної виконавчої служби.

Про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного відділу державної виконавчої служби. Зазначена постанова надсилається сторонам не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена ними до суду у десятиденний строк.

В постанові заступника начальника відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_4 про стягнення витрат на проведення виконавчих дій не зазначено які виконавчі дії були проведені щодо примусового виконання судового наказу №344/17056/14-ц виданого 11.11.2014 року Івано-Франківським міським судом про стягнення з ДП «Карпатське підприємство геодезії, картографії та кадастру» на користь ОСОБА_3 нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 4962,54 грн.

Крім цього, станом на 15.12.2014 року на розрахунковому рахунку ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції було 221 402,53 грн. стягнутих з ДП «Карпатське підприємство геодезії, картографії та кадастру», що підтверджується копіями платіжних доручень (а.с.7-12).

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника закладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій. У разі якщо виконавчі провадження про стягнення коштів з одного боржника відкриті у кількох органах державної виконавчої служби, об'єднання виконавчих проваджень у зведене здійснюється в порядку, встановленому Міністерством юстиції України. Згідно п.3.8. Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом МЮ України 02.04.2012р. №512/5, зареєстрованої в МЮ України 1 4.2012р. за №489/20802 (далі - Інструкція) у разі якщо в органі ДВС відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження.

Пунктом 3.8.1. Інструкції визначено, що виконавчі провадження щодо одного боржника об'єднуються у зведене виконавче провадження або приєднуються до зведеного виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку, наданого боржнику для самостійного (добровільного) виконання.

Однак, в даному випадку, всупереч п. 3.8.4. Інструкції, заступником начальника відділу ДВС взагалі не було перевірено інформації щодо наявності та відсутності інших виконавчих проваджень чи зведеного виконавчого провадження щодо боржника ДП Карпатське підприємство геодезії, картографії та кадастру», а саме що існують виконавчі провадження по стягненню коштів на користь фізичних осіб.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що оскаржувані постанови винесені всупереч вимогам Закону України Про виконавче провадження та Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Відповідно до п.п. 2, 4 статті 82 ЗУ «Про виконавче провадження» боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку. Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно статті 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до статті 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на викладене, та з урахуванням положення ст. 60 ЦПК України про обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що скарга Державного підприємства Карпатське підприємство геодезії, картографії та кадастру на дії заступника начальника відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_4 про визнання дій незаконними та скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій від 17.12.2014 року, зобовязання ВДВС Івано-Франкого МУЮ повернути ДП Карпатське підприємство геодезії, картографії та кадастру незаконно стягнутих 496,25 грн. виконавчого збору та 50,00 грн. витрат на проведення виконавчих дій є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, Закону України "Про виконавчу службу", Закону України "Про виконавче провадження", керуючись ст. 383-389 ЦПК України, ст.ст. 11, 58 ЗУ «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст. 208-210, 293 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Скаргу Державного підприємства «Карпатське підприємство геодезії, картографії та кадастру», заінтересована особа ВДВС Івано-Франківського МУЮ, на дії заступника начальника ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати незаконними дії заступника начальника відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_4 при постановленні постанов від 17.12.2014 року про стягнення з боржника виконавчого збору та про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій.

Визнати протиправними та скасувати постанови від 17.12.2014 року про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 496,25 грн. та про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 50,00 грн., винесених заступником начальника відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_4.

Зобовязати відділ ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції (м.Івано-Франківськ, вул. Галицька, 45) повернути Державному підприємству Карпатське підприємство геодезії, картографії та кадастру, місцезнаходження якого: вул. Сахарова, 23А, м.Івано-Франківськ, МФО 334851, , р/р 9825 у відділенні №1 ПАТ ПУМБ у м.Івано-Франківськ незаконно стягнутих 496 (чотириста девяносто шість) грн. 25 коп. виконавчого збору та 50 (пятдесят) грн. 00 коп. витрат на проведення виконавчих дій.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Польська М.В.