Справа № 333/1851/15-ц
Провадження № 2-о/333/70/15
У Х В А Л А

Іменем України

26 березня 2015 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Дмитрієва М.М., розглянувши заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: спадкоємиця ОСОБА_2, про встановлення факту батьківства, -

ВСТАНОВИВ:

19.03.2015 року ОСОБА_1 звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, - факту батьківства, заінтересована особа: спадкоємиця ОСОБА_2.

20.03.2015 року вказану заяву передано у провадження судді Дмитрієвої М.М.

21.03.2015 року та 22.03.2015 року припали на вихідні дні.

В період з 23.03.2015 року по 25.03.2015 року включно суддя Дмитрієва М.М. перебувала у відпустці.

Відповідно до ст. 258 ЦПК України та п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим нормами ЦПК, що регулюють питання форми заяви окремого провадження про встановлення фактів.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності відсутності неоспорюваних прав.

В п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» звертається увага судів на наступне: в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно зі ст. 258 ЦПК України у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують факт.

Тобто за змістом даної статті суди встановлюють юридичні факти тільки у разі, коли особою вчинено всі можливі заходи по отриманню необхідних документів. І тільки у разі наявності об'єктивних причин, які не залежать від волі особи, що обумовлюють неможливість отримання документу на підтвердження юридичного факту, такий факт може встановити суд у порядку окремого провадження.

Пред'явлена заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана із порушенням вимог ст. 258 ЦПК України, а саме: у заяві про встановлення фактів, що мають юридичне значення повинно бути конкретно зазначено з якою метою заявник просить встановити факт, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, чи було відмовлено в одержанні документів.

Відповідно до ч. 4 ст. 235 ЦПК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника та заінтересованих осіб. При визначенні кола заінтересованих осіб у встановленні факту слід враховувати їх юридичний інтерес, зокрема: взаємовідносини із заявником залежать від мети спору, що підлягає встановленню, і можуть вплинути на їх права та обов'язки; організації та установи, у яких заявник буде реалізовувати рішення про встановлення факту.

Заявник до участі у справі не притягнув заінтересовану особу та не зазначив її місце знаходження, зокрема установу, у якій заявник буде реалізовувати рішення про встановлення факту та не додав копії заяви для вручення заінтересованій особі.

Заявник у якості заінтересованої особи зазначив спадкоємицю ОСОБА_2, між тим, ані зі змісту заяви, а не змісту доданих до заяви документів, не можливо встановити мету зазначення вказаної особи.

Отже, заявнику необхідно привести свою заяву згідно з вимогами діючого законодавства.

Згідно ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 119, 120 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Таким чином, заява ОСОБА_1 про встановлення факту підлягає залишенню без руху, а заявник в установлений судом термін повинен усунути зазначені недоліки, в іншому випадку заява буде вважатися неподаною і буде повернута заявнику.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 119, 121, п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: спадкоємиця ОСОБА_2, про встановлення факту батьківства - залишити без руху, надавши пятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків, для надання суду оновленої заява, яка б відповідала вимогам ст. 256, 258 ЦПК України та її копій відповідно до кількості заінтересованих осіб, які беруть участь у справі.

Розяснити, що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, заяву буде визнано неподаною та повернуто заявнику зі всіма доданими до неї документами.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя М.М. Дмитрієва