Справа №461/1716/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

24 березня 2015 року Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Стрельбицького В.В.,

при секретарі Кахнич С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд неповнолітнього за межі України,

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить надати дозвіл на виїзд неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України без згоди батька - ОСОБА_2, в тому числі в супроводі третіх осіб за наявності згоди матері - ОСОБА_1 до досягнення неповнолітнім шістнадцятирічного віку та дозвіл на оформлення необхідних документів для виїзду неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон без згоди батька - ОСОБА_2.

В обґрунтування позову покликається на те, що 30.08.2008 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу є син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. 11.06.2012 року шлюб між ними було розірвано. Син проживає разом з нею. Відповідач не цікавиться сином, не приймає участі у його вихованні, матеріальної допомоги не надає. Відповідач не надає згоди на виготовлення окремого проїзного документу та виїзд сина за межі України.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, дав пояснення аналогічні доводам викладеним у позові. Просив позо задоволити. Проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. Суд ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, з винесенням заочного рішення на підставі наявних матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 /а.с.7/.

Також судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано 11.06.2012 року, що стверджується копією рішення Галицького районного суду м.Львова від 11.06.2012р. /а.с.8/.

Згідно ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч.1 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

Згідно п.18 «Правил Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», затверджених постановою КМУ від 31.03.1995р. №231, оформлення паспорта / проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання про обґрунтованість позову, судом встановлено, що позивач діє в інтересах дитини, а тому позов слід задоволити. Окрім того, суд звертає увагу на те, що відповідач в судове засідання не з'явився та не представив суду жодного доказу на спростування обставин, на які посилається позивач.

Керуючись ст.ст. 3-11, 60, 212- 215 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов задоволити.

Надати дозвіл на виїзд неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України без згоди батька - ОСОБА_2, в тому числі в супроводі третіх осіб за наявності згоди матері - ОСОБА_1 до досягнення неповнолітнім шістнадцятирічного віку.

Надати дозвіл на оформлення необхідних документів для виїзду неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон без згоди батька - ОСОБА_2.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10-ти днів після його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Стрельбицький В.В.