Справа № 372/3969/14-ц Головуючий у І інстанції Проць Т. В.
Провадження № 22-ц/780/2282/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 13.07.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

13 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Коцюрби О.П., Суханової Є.М.,

за участю секретаря Токар Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 грудня 2014 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду із позовом, який мотивувало наступним:

13 вересня 2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №1486/ФКВ-07, відповідно до якого банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 37500 дол. США з розрахунку 12,80% річних терміном до 08 вересня 2027 року на придбання нерухомості. Згідно договору поруки №1486/Zфпор-07 від 13 вересня 2007 року ОСОБА_3 поручився за належне виконання позичальником ОСОБА_2 взятих згідно кредитного договору зобовязань. ОСОБА_2 умови кредитного договору належним чином не виконувала, у звязку з чим за кредитом виникла заборгованість.

30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України укладено договір про передачу активів та кредитних зобовязань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банку», відповідно до умов якого останньому передано право вимоги за кредитними та договорами, що забезпечують виконання кредитних зобовязань. З урахуванням уточнення позовних вимог позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на його користь суму заборгованості за кредитним договором у розмірі в розмірі 649 137 грн. 11 коп., з яких: 439 472 грн. 91 коп. - тіло кредиту, 190 337 грн. 57 коп. - заборгованість по відсоткам та 19 326 грн. 63 коп. заборгованості по щомісячній комісії. Також просив стягнути пропорційно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на його користь судовий збір у розмірі 3654 грн.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 10 грудня 2014 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповноту та неправильність встановлення обставин, що мають значення для справи, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Обґрунтувала скаргу тим, що позовні вимоги банку заявлені поза межами строку позовної давності, а судом першої інстанції незаконно не було взято до уваги цієї обставини. Зазначає, що позивачем не надано до суду належно засвідчених документів про перехід права вимоги саме щодо її заборгованості за кредитом, адже до справи надано лише загальний договір про передачу активів банку, без ідентифікації боргу відповідачів. Вважає висновки суду такими, що не ґрунтуються на положеннях закону.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне:

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Перевіривши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду не в повній мірі відповідає наведеним вимогам.

В ході розгляду справи представник відповідач заявляв клопотання про необхідність застосування до вимог позивача терміну позовної давності, адже у відповідності до умов договору та наданого до позову розрахунку право вимоги повернення усієї суми кредитної заборгованості виникло у банку ще 01.10.2010 року. При цьому представник відповідача заперечував факт здійснення боржником 30.07.2011 року та 31.04.2012 року фінансових операцій з часткової сплати заборгованості за відсотками (як це зазначено у наданому позивачем розрахунку заборгованості за кредитом), які б могли обґрунтовувати переривання встановленого законом терміну позовної давності.

Ст. 10 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Аналогічна норма міститься і в ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами.

Оскільки факт здійснення боржником вищевказаних платежів було поставлено під сумнів, доведення їх дійсності мало б здійснюватися позивачем. В той же час дана обставина доведена не була, жодних доказів цього приводу надано до суду не було. При цьому дану невідповідність суд першої інстанції проігнорував, ухваливши рішення про задоволення позову.

У відповідності до положень ст.ст. 257, 258 ЦК України загальний термі позовної давності встановлений у 3 роки, а до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) 1 рік. За положеннями ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Перебіг позовної давності відповідно до ст. 264 ЦК України переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

У відповідності до положень ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З метою зясування наявності підстав вважати, що боржником 30.07.2011 року та 31.04.2012 року було проведено часткове погашення заборгованості за кредитом, відтак вчинено дії, що у відповідності до ст. 264 ЦК України переривають перебіг позовної давності за даними правовідносинами, апеляційним судом було направлено позивачу запит про надання документів на підтвердження вищевказаних оплат (платіжні доручення, ордери, тощо). Запит суду позивачем було проігноровано, витребуваних документів надано не було. Зважаючи на наведене колегія суддів приходить до висновку про те, що позивачем не було належним чином доведено в ході розгляду справи факту здійснення боржником сплати 30.07.2011 року та 31.04.2012 року заборгованості за відсотками, відтак й переривання терміну позовної давності. Зважаючи на заяву відповідача до даних вимог має застосовуватися встановлений законом термін позовної давності, чого судом першої інстанції здійснено не було.

Також не було судом першої інстанції враховано й того, що позивачем серед іншого взагалі не було доведено факту отримання права вимоги саме до відповідачів за укладеними ними кредитним договором та договором поруки, оскільки надані позивачем документи не містять посилань на вказані конкретні правовідносини.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове. У задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 та Кредит» відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді