РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/12684/14-ц

пр. № 2/759/346/15

30 березня 2015 року Святошинський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Чалої А.П.,

при секретарі- Котляр Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

3-тя особа: Перша Київська державна нотаріальна контора

про поділ спадкового майна та визнання права власності на майно в порядку

спадкування за законом

та за зустрічним позовом

ОСОБА_3

до ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

3-тя особа: Перша Київська державна нотаріальна контора

про поділ спадкового майна та визнання права власності на майно в порядку

спадкування за законом

та за зустрічним позовом

ОСОБА_2

до ОСОБА_1,

ОСОБА_3

про визначення частки у спільній сумісній власності та поділ спадкового майна, -

В с т а н о в и в :

23.07.2014р. ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Київської міської Ради та просила визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті сина ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1

Під час розгляду справи ОСОБА_1 позовні вимоги уточнювала і в останній їх редакції звернулась з позовом до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та просила:

Виділити частку спадкодавця ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, зі спільної сумісної власності подружжя з ОСОБА_2, а саме: з квартири АДРЕСА_2; з гаражу АДРЕСА_3; з автомобіля «Деу Ланос», 2005р. випуску, держномер НОМЕР_4, кузов НОМЕР_5, яку визначити в кожному об*єкті по ? частині;

· Визнати за нею право власності на ? частину квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті сина ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1;

· Визнати за нею право власності на ? частину гаража АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після смерті сина ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1;

· Визнати за нею право власності на ? частину автомобіля «Деу Ланос», 2005р. випуску, держномер НОМЕР_4, кузов НОМЕР_5 в порядку спадкування за законом після смерті сина ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її син ОСОБА_4, який перебував в шлюбі з ОСОБА_2 з 12.07.1994р. по 20.07.2011р. Під час шлюбу в спільну сумісну власність було набуте наступне майно: квартира АДРЕСА_2; гараж АДРЕСА_3; автомобіль «Деу Ланос», 2005р. випуску, держномер НОМЕР_4, кузов НОМЕР_5. Вважала, що спадкодавець ОСОБА_4 мав частку в кожному з об*єктів спільної сумісної власності, яка дорівнює по ? частині. Спадкоємцями майна ОСОБА_4 вважала себе і дочку спадкодавця ОСОБА_3, а тому просила поділити спадкове майно між ними порівну. Просила задовольнити уточнений позов на підставі ст.ст. 328, 392, 1261, 1268 ЦК України.

Під час розгляду справи було з*ясовано, що спадкоємцем майна ОСОБА_4 є, також, дочка ОСОБА_3, яка була залучена до участі в справі як співвідповідач.

ОСОБА_3 подала зустрічний позов до ОСОБА_1 і ОСОБА_2, з врахуванням уточнень якого просила постановити наступне рішення:

Визнати за нею право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1;

· Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті сина ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1;

· Визнати за померлим ОСОБА_4 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_2 як частку в спільній сумісній власності подружжя;

· Визнати за померлим ОСОБА_4 право власності на ? частину гаража АДРЕСА_3 як частку в спільній сумісній власності подружжя;

· Визнати за померлим ОСОБА_4 право власності на ? частину автомобіля «Деу Ланос», 2005р. випуску, держномер НОМЕР_4, кузов НОМЕР_5 як частку в спільній сумісній власності подружжя;

· Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_2 як частку в спільній сумісній власності подружжя;

· Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину гаража АДРЕСА_3 як частку в спільній сумісній власності подружжя;

· Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину автомобіля «Деу Ланос», 2005р. випуску, держномер НОМЕР_4, кузов НОМЕР_5 як частку в спільній сумісній власності подружжя;

· Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/8 частину квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1;

· Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/8 частину квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті сина ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1;

· Визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частину гаража АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1;

· Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину гаража АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після смерті сина ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1;

· Визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частину автомобіля «Деу Ланос», 2005р. випуску, держномер НОМЕР_4, кузов НОМЕР_5 порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1;

· Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину автомобіля «Деу Ланос», 2005р. випуску, держномер НОМЕР_4, кузов НОМЕР_5 порядку спадкування за законом після смерті сина ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1

Зустрічний позов мотивований тим, що вона є дочкою спадкодавця і спадкоємцем першої черги, у встановлений законом шестимісячний строк прийняла спадщину та разом із матір*ю спадкодавця ОСОБА_1 має право на половину від кожного з об*єктів спадкового майна, а ОСОБА_2 має право на половину від кожного з об*єктів нерухомого майна і рухомого майна, які були набуті нею і покійним ОСОБА_4 за час перебування їх у шлюбі та є їх спільною сумісною власністю. Просила задовольнити зустрічний позов на підставі ст.ст. 328, 392, 1261, 1267, 1268 ЦК України.

Під час судового розгляду до участі в справі була залучена як співвідповідач ОСОБА_2, яка в період часу з 12.11.1994р. по 20.07.2011р. перебувала в шлюбі з ОСОБА_4, під час якого подружжям у спільну сумісну власність набувалось нерухоме та рухоме майно, частка від якого, що належала співвласнику ОСОБА_4 підлягає поділу як спадщина в даній цивільній справі.

ОСОБА_2 звернулась до ОСОБА_1 і ОСОБА_3 із зустрічним позовом та просила поділити спірне майно наступним чином:

Визнати за ОСОБА_4 право власності на наступне майно: ? частину квартири АДРЕСА_2, ? частину гаражу АДРЕСА_3, ? частину автомобіля «Деу Ланос», 2005р. випуску, держномер НОМЕР_4, кузов НОМЕР_5, квартиру АДРЕСА_1.

· Розділити вказане спадкове майно наступним чином:

· Визнати за нею право власності на ? частину квартири АДРЕСА_2,

· Визнати за нею право власності на гараж АДРЕСА_3,

· Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину автомобіля «Деу Ланос», 2005р. випуску, держномер НОМЕР_4, кузов НОМЕР_5,

· Визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частину автомобіля «Деу Ланос», 2005р. випуску, держномер НОМЕР_4, кузов НОМЕР_5.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 обґрунтовувала тим, що, на її думку, до обсягу спадкового майна входить: ? частини квартири АДРЕСА_2, ? частина гаражу АДРЕСА_3, ? частина автомобіля «Деу Ланос», 2005р. випуску, держномер НОМЕР_4, кузов НОМЕР_5. Крім цього, вказувала про те, що квартира АДРЕСА_1 є кооперативною квартирою і побудована ОСОБА_4 в ЖБК «Академічний-17», при цьому частину паєнакопичень в розмірі 4 000,31 грн., що становить 36,4% від повної вартості вказаної квартири, вона сплатила за особисті кошти, а тому має зі спадкодавцем спільну часткову власність у вказаному спадковому майні у розмірі 36,4%, а спадкодавець ОСОБА_4 відповідно має у власності 66,6% цієї квартири, що і входить до спадкового майна. Просила врахувати її частку в однокімнатній квартирі АДРЕСА_1 при поділі спадкового майна в трикімнатній квартирі АДРЕСА_2 та визнати за нею право власності на ? частину трикімнатної квартири АДРЕСА_2 в рахунок відмови її від своєї частки в однокімнатній квартирі АДРЕСА_1, оскільки частки ОСОБА_1 і ОСОБА_3 у праві на спадкове майно є незначними і не можуть бути виділені в натурі з технічної точки зору. Просила задовольнити зустрічний позов на підставі ст.ст. 364, 368, 370, 1226 ЦК України.

В судовому засіданні представники позивачки ОСОБА_1 основний позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені в ньому, проти зустрічного позову ОСОБА_3 заперечували частково, зокрема, щодо часток в спадковому майні на квартиру АДРЕСА_2, а проти зустрічного позову ОСОБА_2 заперечували з тих підстав, що не погоджуються на компенсацію своїх часток у різних об*єктах спірного майна, а також вважають, що квартира АДРЕСА_1 є особистою приватною власністю спадкодавця ОСОБА_4, а тому ця квартира в цілому входить до спадкового майна та підлягає поділу між спадкоємцями в рівних частках на загальних підставах.

Відповідачка ОСОБА_3 і її представник свій зустрічний позов підтримали, проти основного позову і зустрічного позову ОСОБА_2 заперечували, посилаючись на обставини, викладені в своєму зустрічному позові. Крім цього, вказували про те, що квитанція від 18.02.1992р. про сплату ОСОБА_5 4 000 руб. 31 коп. на рахунок ЖБК «Академічний-17» не є доказом виникнення у останньої права власності на частку квартири АДРЕСА_1, оскільки членом ЖБК «Академічний-17» був ОСОБА_4, з ОСОБА_2 він уклав шлюб лише 12.11.1994р., відсутні докази, на яку саме квартиру перераховувались кошти, а також не виключеним є повернення в подальшому ОСОБА_4 цих коштів ОСОБА_2 У зв*язку із наведеним вважали, що квартира АДРЕСА_1 є особистою приватною власністю ОСОБА_4 і підлягає спадкуванню на загальних підставах.

Відповідачка ОСОБА_2 і її представник свій зустрічний позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, проти інших позовних вимог заперечували, а також вказували про те, що ОСОБА_2 має право власності в квартирі АДРЕСА_1 в розмірі ідеальної частки, яка становить 36,4%, а ОСОБА_4 мав право власності на 66,6% цієї квартири. Оскільки частки спадкоємців ОСОБА_1 і ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_2 є незначними, а саме: по 1/8 частині у кожної, а тому вважали за можливе в рахунок їх компенсації не претендувати зі сторони ОСОБА_2 на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 за варіантом, викладеним у її зустрічному позові.

Перша Київська державна нотаріальна контора направила суду копію спадкової справи після смерті ОСОБА_4 та просила розглядати справу без представника (а.с. 32 - лист).

Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності представника третьої особи на підставі матеріалів, що є в справі.

Заслухавши пояснення представників позивачки, відповідачів та їх представників, дослідивши матеріали справи та матеріали цивільної справи №2/759/437/13, суд вважає за необхідне основні і зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково, а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити, виходячи з наступного.

Згідно частини 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 уклав шлюб із ОСОБА_2 12.11.1994р. (а.с. 190 - копія свідоцтва про шлюб).

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 20.07.2011р. шлюб між ними було розірвано (а.с. 191 - копія рішення суду).

09.07.2012р. ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, при цьому об*єктами поділу вказувала наступне майно:

1) гараж АДРЕСА_3,

2) автомобіль «Деу Ланос», 2005р. випуску, держномер НОМЕР_4, кузов НОМЕР_5,

3) ? частина трикімнатної квартири АДРЕСА_2 (а.с. 1-4 справи №2/759/437/13 - позовна заява ОСОБА_2)

Сторони намагалися досягти примирення і в матеріалах справи є проект мирової угоди, від 18.09.2013р., яка сторонами підписана не була (а.с. 153-154 - копія).

Під час розгляду даної справи ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер (а.с. 7 - копія свідоцтва про смерть).

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 30.09.2013р. провадження по справі №2/759/437/13 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя було закрито у зв*язку зі смертю відповідача (а.с. 99 справи №2/759/437/13 - ухвала суду).

Спадкоємцями майна ОСОБА_4 є: 1) ОСОБА_1, яка є матір*ю спадкодавця, про що вбачається зі свідоцтва про народження ОСОБА_4 (а.с. 8 - копія свідоцтва) і яка в межах шестимісячного строку, визначеного частиною 1 ст.1270 ЦК України, зокрема, 10.10.2013р., подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (а.с. 87 - копія заяви) і 2) ОСОБА_3, яка є дочкою спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 78 - копія свідоцтва) і яка, також, в межах шестимісячного строку, визначеного частиною 1 ст.1270 ЦК України, зокрема, 15.10.2013р., подала до Першої державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (а.с. 69 - копія заяви).

В матеріалах справи є правовстановлюючі документи на спірне нерухоме і рухоме майно.

Так, власником квартири АДРЕСА_1 був ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 23.04.2002р. (а.с. 9 - копія свідоцтва).

На підставі договору №1-0528/98 Київської Біржі Нерухомості Джи-Ай-Пи від 26.05.1998р., ОСОБА_5 і ОСОБА_6 (син відповідачки ОСОБА_2) придбали у власність в рівних частках квартиру АДРЕСА_2, яка згідно відмітки була зареєстрована в КП «Київське міське БТІ та реєстрації права власності на об*єкти нерухомого майна» (а.с 145-146 - копія договору з відміткою про його державну реєстрацію).

18.04.1995р. ОСОБА_2 згідно договору купівлі-продажу придбана гараж АДРЕСА_3 (а.с. 142-143 - копія договору, а.с. 144 - копія реєстраційного посвідчення).

ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 20.10.2005р. був власником автомобіля «Деу Ланос», 2005р. випуску, держномер НОМЕР_4, кузов НОМЕР_5 (а.с. 226 - копія свідоцтва).

При вирішенні спору, суд вважає першим слід вирішити питання щодо обсягу спадкового майна.

В даному спірному випадку спірне майно набувалось у власність під час дії ЦК України 2004р. і СК України 2004р., а також під час дії ЦК Української РСР 1963р. і КпШС України 1969р.

Згідно частини 1 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Аналогічне правило було закріплено в частині 1 ст.22 КпШС України 1969р., де вказано про те, що майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Правила розподілу спільного майна подружжя визначені в ст.70 СК України, яка в частині 1 визначає загальне правило рівності часток подружжя в спільному майні, а в частинах 2, 3 передбачає можливість відступлення від загального правила рівності часток при наявності обставин, що мають істотне значення.

Із вказаною вище нормою матеріального права кореспондується відповідна норма КпШС України 1969р., а саме: ст.28.

Оскільки, ? частина квартири АДРЕСА_2, гараж АДРЕСА_3 і автомобіль «Деу Ланос», 2005р. випуску, держномер НОМЕР_4, кузов НОМЕР_5, згідно наявних в матеріалах справи правовстановлюючих документів набуті в період шлюбу ОСОБА_2 і ОСОБА_4, ці об*єкти нерухомого і рухомого майна є їх спільною сумісною власністю.

Частина 2 ст.72 СК України визначає, що до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки.

Як встановлено судом, за життя ОСОБА_4 його колишня дружина ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом про поділ майна подружжя в межах визначеного частиною 2 ст.72 СК України строку.

Щодо визначення частки спадкодавця у вказаних вище об*єктах спадкового майна, суд приходить до наступного.

Згідно частини 1 ст.1226 ЦК України, частка у справі спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

В ст.71 Закону України «Про нотаріат» вказано, що у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна.

На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності.

В пункті 3.4. Узагальнення Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 01.03.2013р. роз*яснино про те, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємцю учасника спільної сумісної власності, спадкоємці мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Зі змісту ст.357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Отже, резолютивну частину судового рішення в цій категорії справ має бути викладено наступним чином: «Визначити, що частка померлого (П.І.Б.) в праві спільної сумісної власності на квартиру (будинок, садибу) становила - ?».

Визначення судами частки подружжя у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно (квартиру) за померлими суперечить вимогам ст.3 ЦПК України статей 27-31 ЦПК України, оскільки судом вирішується питання про права осіб, які не є сторонами процесу та у зв*язку зі смертю не мають цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбуватися шляхом його поділу або виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя є підставою набуття особистої власності подружжя.

Спадкування є іншим видом набуття особистої приватної власності кожного з подружжя.

Верховний Суд України з даного питання в пункті 12 постанови пленуму №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. роз*яснив про те, що за загальними правилами частини 2 ст.372 ЦК України при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

У разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (ч.2 ст.370, ч.2 ст.372 ЦК України). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

Аналізуючи вказані вище норми матеріального закону і керівні роз*яснення вищестоящих судових органів, суд приходить до висновку, що частка спадкодавця ОСОБА_4 у справі спільної сумісної власності із ОСОБА_2 на таке спільне майно як:

? частина квартири АДРЕСА_2,

· гараж АДРЕСА_3,

· автомобіль «Деу Ланос», 2005р. випуску, держномер НОМЕР_4, кузов НОМЕР_5,

становить ? частину, а саме:

? частина квартири АДРЕСА_2,

· ? частина гаражу АДРЕСА_3,

· ? частина автомобіля «Деу Ланос», 2005р. випуску, держномер НОМЕР_4, кузов НОМЕР_5 і це майно увійшло до спадщини.

Відповідно частка іншого співвласника вказаного вище спільного майна - ОСОБА_2 становить:

? частина квартири АДРЕСА_2,

· ? частина гаражу АДРЕСА_3,

· ? частина автомобіля «Деу Ланос», 2005р. випуску, держномер НОМЕР_4, кузов НОМЕР_5.

Хоча, відповідно до зазначених вище керівних роз*ясень Верховного Суду України в пункті 12 постанови пленуму №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р., для вирішення питання спадкування майна ОСОБА_4 судового рішення про визначення частки спадкодавця у спільній сумісній власності не вимагається, однак в пункті 3.4. Узагальнення «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 01.03.2013р. Вищий Спеціалізований суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз*яснив про можливість постановлення судового рішення про визначення (встановлення) розміру частки померлого співвласника у спільному сумісному майні згідно ст.357 ЦК України, враховуючи те, що з приводу майна спадкодавця існує спір, суд вважає за необхідне визначити частку спадкодавця ОСОБА_4 у спільній сумісній власності із колишньою дружиною ОСОБА_2, задовольнивши частково зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 в цій частині.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 залишається власником відповідної рівної частини спільної сумісної власності із ОСОБА_4, для досягнення мети визначення співвласників кожного з об*єктів спірного майна із приведенням власності в кожному з них до одиниці, для забезпечення виникнення у ОСОБА_2 права особистої приватної власності на частину спільного майна, враховуючи те, що за життя ОСОБА_4 останній з колишньою дружиною ОСОБА_2 не встигли поділити спільне майно, суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_2 право власності на її частку у спільному сумісному майні із ОСОБА_4, задовольнивши зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 і в цій частині.

Відповідно до частини 1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом…

Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

В даному спірному випадку спадкоємцями першої черги майна спадкодавця ОСОБА_4 є його мати ОСОБА_1 і дочка ОСОБА_3

Частина 1 ст.1267 ЦК України визначає, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Тобто, частки, які припадають у спадщині на ОСОБА_1 і ОСОБА_3 у спадковому майні складають для кожного із спадкоємців:

1/8 частину квартири АДРЕСА_2,

· ? частину гаражу АДРЕСА_3,

· ? частину автомобіля «Деу Ланос», 2005р. випуску, держномер НОМЕР_4, кузов НОМЕР_5.

Таким чином, суд приходить до висновку, що зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 в цій частині, також, є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується квартири АДРЕСА_1, суд приходить до наступного.

Як вказувала відповідачка ОСОБА_2 і її представник, квартира АДРЕСА_1 є кооперативною квартирою і побудована ОСОБА_4 як членом ЖБК «Академічний-17», при цьому усі пайові внески зроблені ОСОБА_4 до 12.11.1994р., коли ним був укладений шлюб із ОСОБА_2, крім одного внеску в розмірі 4 000 руб. 31 коп., який ОСОБА_2 сплатила зі свого особового рахунку НОМЕР_6 у ТВБВ №10026/0132 18.02.1992р. на користь ЖБК «Академічний-17» як перерахування внеску за ОСОБА_4, про що надала суду довідку Державного Ощадного банку України від 27.02.2015р. (а.с. 225 - копія довідки) і квитанцію №483673 від 18.02.1992р. (а.с. 202 - копія квитанції).

При цьому, відповідачка ОСОБА_2 вказувала про те, що, на її думку, внесення коштів за частину кооперативної квартири є виникненням у неї спільної часткової власності на цю квартиру із членом житлово-будівельного кооперативу ОСОБА_4 у відповідній частці, яку визначила в розмірі 36,4% від цілої квартири і ті обставини, що на час внесення грошових коштів вона не перебувала в шлюбі із ОСОБА_4 та не була членом його сім*ї, вважала, що значення не мають.

Згідно частини 1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Враховуючи те, що усі учасники процесу не заперечували тієї обставини, що усі пайові внески за кооперативну квартиру АДРЕСА_1 були сплачені ОСОБА_4 до шлюбі із ОСОБА_2, а правовстановлюючий документ отриманий ним лише 23.04.2002р., тобто, вже під час шлюбу із відповідачкою, то суд вважає, що спірне питання полягає лише в тій частині зазначеної вище квартири, щодо якої відповідачка ОСОБА_2 вказує про оплату нею частини паєнакопичень в сумі 4 000 руб. 31 коп. за члена житлово-будівельного кооперативу ОСОБА_4

Згідно з пунктом 1 розділу VII «Прикінцеві положення» СК України, цей Кодекс набрав чинності одночасно з набранням чинності ЦК України, тобто з 01.01.2004р.

Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України в постанові у справі №6-66цс13 від 18.09.2013р. зробила правовий висновок про наступне.

За правилами ст.ст. 16, 17 Закону України «Про власність», ст.22 КпШС України, що були чинні на час виникнення спірних правовідносин щодо квартири АДРЕСА_1, спільною сумісною власністю визнавалось майно, нажите подружжям за час шлюбу (майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім*ї, чи майно, що є у власності осіб, які ведуть селянське (фермерське) господарство, якщо письмовою угодою відповідно між членами сім*ї чи членами селянського (фермерського) господарства не передбачено інше, або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об*єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю).

В інших випадках спільна власність громадян визнавалась частковою. Якщо розмір часток у такій власності не було визначено й учасники спільної власності при придбанні майна не виходили з рівності їхніх часток, то розмір частки кожного з них визначався ступенем його участі працею й коштами у створенні спільної власності.

Відповідно до ст.128, частини 3 ст.240 ЦК Української РСР 1963р., який був чинним до 01.01.2004р., визначалось, що право власності в набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

З урахуванням наведенного, не можуть застосовуватися положення ЦК України і статей 62, 74 СК України для визнання за особою права власності на половину квартири, набутої до 01.01.2004р., без установлення факту створення сторонами спільної часткової власності на квартиру та визначення ступеня участі в цьому працею й коштами такої особи.

При цьому, судам слід враховувати, що право розпорядження часткою у майні, яке є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя, встановлене ст.67 СК України та не передбачає такого виду розпорядження, як відмова від частки на користь інших осіб під час оформлення спадщини на іншу частку в спільному майні подружжя.

Стаття 15 в частині 1 Закону України «Про власність», яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, передбачала про те, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за кватиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Тобто, право власності на кооперативу квартиру виникає саме у члена даного кооперативу, а не у будь-якої іншої особи і після внесення пайового внеску в повному розмірі.

За змістом вказаної вище правової норми, член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, з 01.07.1990р. набуває право власності на цю квартиру, тому в разі його смерті після зазначеної дати спадщина відкривається на квартиру.

У відповідності до частини 1 ст.17 вказаного вище Закону, кооперативна квартира набуває статусу спільної сумісної власності лише за умови внесення паю в житлово-будівельному кооперативі за рахунок спільних коштів члена цього кооперативу і членів його сім*ї, яким ця квартира надана. Інші особи права власності на пай та квартиру не набувають і можуть претендувати лише на відшкодування членом кооперативу коштів, наданих йому для внесення паю, про що вказано в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України №6-138цс13 від 18.12.2013р.

В даному випадку, ОСОБА_2 на час сплати пайових внесків членом сім*ї члена кооперативу ОСОБА_4 не була.

Згідно пункту 27 Типового статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР №297 від 27.06.1972р., що був чинним до 30.04.1985р., коли був визнаний таким, що втратив чинність постановою Ради Міністрів УРСР №186, якою був затверджений наступний Типовий статут житлово-будівельного кооперативу, що містив аналогічні положення, тобто на час сплати паєнакопичень до ЖБК «Академічний-17» за квартиру АДРЕСА_1, передбачено, що особі, прийнятій до членів житлово-будівельного кооперативу, за рішенням загальних зборів членів кооперативу, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місці Ради народних депутатів, надається в безкоштовне користування окрема квартира, що складається з однієї чи кількох кімнат, відповідно до кількості членів сім*ї, суми її пайового внеску та граничного розміру жилої площі, передбаченого пунктом 28 цього Примірного статуту.

Тобто, кількість житлових кімнат та розмір житлової площі в кооперативній квартирі залежить від кількості членів сім*ї члена кооперативу, однак на час отримання спірної квартири і сплати паєнакопичень, ОСОБА_2 членом сім*ї члена ЖБК «Академічний-17» ОСОБА_4 ще не була, а тому житлова площа не могла надаватися з рахуванням її житлових прав.

В пункті 28 вказаного вище Типового статуту житлово-будівельного кооперативу, крім іншого, зазначено, що квартира надається членові кооперативу на членів його сім*ї, вказаних у заяві про вступ до кооперативу; до цієї заяви включаються члени сім*ї, які перебувають з ним на обліку бажаючих вступити до кооперативу. Крім зазначених осіб, член кооперативу вправі включити до заяви дітей, які народилися після взяття його на облік, і дружину (чоловіка), що пізніше вселилася у жиле приміщення, займане тим з подружжя, що перебуває на обліку. Якщо вселення дружини (чоловіка) у жиле приміщення подружжя, що перебуває на обліку, було неможливим, до заяви може бути включений той з подружжя, що проживає окремо, крім випадків, коли він у даному населеному пункті або в приміській зоні забезпечений жилим приміщенням і не потребує поліпшення житлових умов.

В даному спірному випадку, суду не надано доказів про те, що ОСОБА_2 після укладення шлюбу із ОСОБА_4 була включена до заяви останнього в ЖБК «Академічний-17» як член його сім*ї, натомість сама відповідачка ОСОБА_2 стверджувала, що усі паєнакопичення за кооперативну квартиру АДРЕСА_1 були виплачені до офіційного укладення нею 12.11.1994р. шлюбу із ОСОБА_4

Крім цього, лише в СК України 2004р. з*явилася новелла, зокрема, ст.74, якою визначається, якщо жінка та чоловік проживають однією сім*єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Вказана норма права зворотної сили не має, про що закріплено в загальному правилі дії актів цивільного законодавства у часі згідно ст.5 ЦК України.

Посилання відповідачки ОСОБА_2 в обґрунтування зустрічного позову щодо квартири АДРЕСА_1 внесенням нею за ОСОБА_4 18.02.1992р. частини пайового внеску в сумі 4 000 руб. 31 коп., не може бути визнано судом належним і допустимим доказом в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України щодо правової підстави для виникнення у неї права спільної часткової власності на вказану квартиру, оскільки відповідно до чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства право власності на кооперативну квартиру виникало у члена житлово-будівельного кооперативу, а також у членів його сім*ї, які були включені в заяву члена кооперативу на отримання житла, з врахуванням житлових прав яких надавалась кооперативна квартира і при цьому сплата паєнакопичень відбувалась за кошти сімейного бюджету.

Тобто, ОСОБА_2 фактично передала ОСОБА_4 кошти в сумі 4 000 руб. 31 коп. для погашення останнім частини паєнакопичень згідно його обов*язку як члена житлово-будівельного кооперативу, однак такі обставини не свідчать про існування у ОСОБА_2 будь-яких правових підстав для виникнення у неї права власності на частину кооперативної квартири, оскільки правовідносини щодо будівництва і оплати кооперативної квартири мали місце між ЖБК «Академічний-17» і членом даного кооперативу ОСОБА_4, а між ЖБК «Академічний-17» і ОСОБА_2 або між ОСОБА_4 і ОСОБА_2 правовідносин щодо спірної квартири не існувало і джерело кошти на оплату кооперативної квартири в даному випадку правового значення не має.

Також, із вказаної вище квитанції не вбачається, на яку саме квартиру перераховувались відповідачкою грошові кошти, не виключеним є те, що перераховані ОСОБА_2 від імені ОСОБА_4 до ЖБК «Академічний-17» грошові кошти в подальшому останнім були повернуті відповідачці, що в сукупності свідчить про припущення тих обставин, що кошти в сумі 4 000 руб 31 коп. перераховані ОСОБА_2 саме за квартиру АДРЕСА_1, а згідно правил частини 4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім цього, відповідачка ОСОБА_2 просить поділити спадкове майно ОСОБА_4 таким чином, щоб, в рахунок компенсації, на її думку, не значних і таких, що технічно не підлягають виділу, часток спадкоємців ОСОБА_1 і ОСОБА_3 в одному з об*єктів нерухомого спадкового майна, прийняти її відмову від її частки в іншому об*єкті спадкового майна.

Однак, такі позовні вимоги не підтверджені письмовими доказами, не ґрунтовані на матеріальному законі, оскільки частина 1 ст.1267 ЦК України визначає, що частки у спадщині кожного із співвласників за законом є рівними, а зміна цих часток допускається лише за згодою спадкоємців, про що вказано в частинах 2 і 3 цієї ж правової норми.

Також, відсутнє правове обґрунтування припинення права на частку спадкоємців у спадковому майні та відповідно набуття ними права на частку як компенсацію в іншому майні, при цьому, ці частки ОСОБА_2 не визначені в конкретному їх розмірі.

Крім цього, згідно частини 2 ст.355 ЦК України, майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Однак, в зустрічному позові ОСОБА_2 вказує про відсоткову власність на спірну квартиру АДРЕСА_1, згідно якої їй належить 36,4% вказаної квартири, а ОСОБА_4 - 66,6% цієї ж квартири, але відсоткова власність діючим законодавством не передбачена.

При цьому, таке співвідношення у праві власності на спірну квартиру відповідачка ОСОБА_2 вираховує із загальної вартості спірної квартири, яку визначає в розмірі 11 000 був., але в справі відсутні письмові докази про таку вартість спірного нерухомого майна.

Крім зазначеного, відповідачка ОСОБА_2 в прохальній частині свого зустрічного позову включає в спадкову масу ? частину квартири АДРЕСА_2, а за собою просить визнати право власності на ? частину цієї квартири в порядку спадкування; в спадкову масу вона, також, включає ? частину гаражу АДРЕСА_3, а в порядку спадкування просить визнати за собою вже право власності на вказаний гараж в цілому; в спадкову масу вона включає ? частину автомобіля «Деу Ланос», 2005р. випуску, держномер НОМЕР_4, кузов НОМЕР_5, а за кожним із спадкоємців: ОСОБА_1 і ОСОБА_3 просить визнати право власності по ? частині цього автомобіля, що в цілому складає об*єкт поділу повністю; в спадкову масу вона включає однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 повністю, однак не просить її поділити між спадкоємцями, а в мотивувальній частині цього ж зустрічного позову вона вказує про часткову власність на цю квартиру у неї - 36,4% і у спадкодавця - 66,6%.

Наведене свідчить про існування протиріч в зустрічному позові ОСОБА_2 та негрунтованість його на матеріальному законі.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про те, що квартира АДРЕСА_1 є особистою приватною власністю спадкодавця ОСОБА_4, входить до складу спадщини і відповідно підлягає поділу в річних частках між спадкоємцями першої черги: матір*ю ОСОБА_1 і дочкою ОСОБА_3, що свідчить про обґрунтованість зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 і в цій частині та необхідність їх задоволення.

Що стосується основного позову ОСОБА_1, то ці позовні вимоги підлягають задоволенню частково, зокрема, щодо визнання за ОСОБА_1 права власності на ? частину гаражу АДРЕСА_3 і на ? частину автомобіля «Деу Ланос», 2005р. випуску, держномер НОМЕР_4, кузов НОМЕР_5, в порядку спадкування за законом після смерті сина ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки в цій частині частки у спадщині визначені вірно, а в іншій частині основні позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв*язку із невірним визначенням частки спадкодавця у спадковому майні.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв*язку, враховуючи те, що на час відкриття спадщини спадкодавцю ОСОБА_4 належало таке майно, як: квартира АДРЕСА_1, ? частина квартири АДРЕСА_2, ? частина гаражу АДРЕСА_3, ? частина автомобіля «Деу Ланос», 2005р. випуску, держномер НОМЕР_4, кузов НОМЕР_5, позивачка ОСОБА_1 і відповідачка ОСОБА_3 спадщину прийняли, однак в нотаріальному порядку отримати свідоцтва про право на спадщину за законом не мають можливості, у з*язку із відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно та існування спору, а тому суд визнає основні позовні вимоги і зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 частково обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню.

При цьому, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 не можуть бути задоволені, оскільки не ґрунтовані на матеріальному законі, викладені не у відповідності до цивільно-правових способів захисту, мотивувальна частина зустрічної позовної заяви і її прохальна частина містять суттєві протиріччя, що в сукупності свідчить про безпідставність і необґрунтованість такого позову.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 328, 355, 357, 368, 370, 372, 1218, 1226, 1261, 1267, 1268, 1269, 1270, 1297 ЦК України, ст.ст. 60, 62, 67, 70, 72, 74 СК України, ст.ст. 22, 28 КпШС України 1969р., ст.ст. 63, 128, 240 ЦК Української РСР 1963р., ст.ст. 15, 16, 17 Закону України «Про власність», ст.71 Закону України «Про нотаріат», роз*ясненнями Верховного Суду України в пункті 12 постанови пленуму №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р., пунктом 3.4. Узагальнення Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 01.03.2013р., правовим висновком Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в постанові у справі №6-66цс13 від 18.09.2013р., постановою Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України №6-138цс13 від 18.12.2013р., Типовим статутом житлово-будівельного кооперативу, затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР №297 від 27.06.1972р., Типовим статутом житлово-будівельного кооперативу, затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР №186 від 30.04.1985р., ст.ст. 10, 11, 57-60, 212-215, 223 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в :

Основний позов ОСОБА_1 і зустрічний позов ОСОБА_3 задовольнити частково, а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити.

Визначити, що частка померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 в праві спільної сумісної власності із ОСОБА_2 на таке спільне майно, як:

? (одна друга) частина квартири АДРЕСА_2,

· гараж АДРЕСА_3,

· автомобіль «Деу Ланос», 2005р. випуску, держномер НОМЕР_4, кузов НОМЕР_5, становила - ? (одну другу) частину.

·

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженкою с.Решнівка Старокостянтинівського району Хмельницької області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що зареєстрована і мешкає в АДРЕСА_2, право власності на частку у спільній сумісній власності із ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, на наступне майно:

1/4 (одну четверту) частину квартири АДРЕСА_2,

· ? (одну другу) частину гаражу АДРЕСА_3,

· ? (одну другу) частину автомобіля «Деу Ланос», 2005р. випуску, держномер НОМЕР_4, кузов НОМЕР_5.

·

Поділити спадкове майно після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4, а саме:

· квартиру АДРЕСА_1,

· ? (одну четверту) частину квартири АДРЕСА_2

· ? (одну другу) частину гаражу АДРЕСА_3,

· ? (одну другу) частину автомобіля «Деу Ланос», 2005р. випуску, держномер НОМЕР_4, кузов НОМЕР_5, між спадкоємцями першої черги: матір*ю - ОСОБА_1 і дочкою - ОСОБА_3.

·

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, що зареєстрована у АДРЕСА_4, в порядку спадкування за законом після смерті сина ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності:

· на ? (одну другу) частину квартири АДРЕСА_1,

· на 1/8 (одну восьму) частину квартири АДРЕСА_2,

· на ? (одну четверту) частину гаражу АДРЕСА_3,

· на ? (одну четверту) частину автомобіля «Деу Ланос», 2005р. випуску, держномер НОМЕР_4, кузов НОМЕР_5.

·

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, що зареєстрована в АДРЕСА_5, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності:

· на ? (одну другу) частину квартири АДРЕСА_1,

· на 1/8 (одну восьму) частину квартири АДРЕСА_2,

· на ? (одну четверту) частину гаражу АДРЕСА_3,

· на ? (одну четверту) частину автомобіля «Деу Ланос», 2005р. випуску, держномер НОМЕР_4, кузов НОМЕР_5.

·

В іншій частині основних і зустрічних позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення рішення суду - протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: