Справа № 314/251/15-ц
Провадження № 2/314/265/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Галянчук Н.М.,

при секретарі Пакуло В.С.,

за участю відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості -

ВСТАНОВИВ:

Позивач по справі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у якому зазначив, що 27 вересня 2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем у справі ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № б/н, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 8000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Однак,ОСОБА_1 свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, не надавав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов договору, у зв'язку із чим у останнього станом на 31 жовтня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 16041,96 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 8001,19 грн.; заборгованості по процентам за користуванням кредитом - 5704,85 грн.; заборгованості по комісії за користування кредитом - 1095,83 грн.; штрафу (фіксованої частини) - 500,00 грн.; штрафу (процентної складової) - 740,09 грн.

На підставі викладеного, просить стягнути з відповідача на користь банка вищевказану заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати.

У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву, у якій зазначав, що позов підтримує у повному обсязі та просить розглянути його за відсутністю (а.с. 43-45).

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував факт укладання кредитного договору та отримання грошових коштів, зазначив, що певний час він сплачував заборгованість за кредитом, проте на теперішній час у зв'язку з важким матеріальним станом він не в змозі погасити кредит, погоджується повернути заборгованість за тілом кредиту, в іншій частині вважає вимоги банку необґрунтованими. При винесенні рішення просив врахувати його матеріальний та сімейний стан.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов є обґрунтованим і підлягає частковому задоволенню, в зв'язку із наступними встановленими судом обставинами та відповідними до них правовідносинами:

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від відповідача виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

З матеріалів справи вбачається, що 27 вересня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» із Анкетою-Заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно якого отримав кредитну картку «Універсальна» (а.с. 6) та, відповідно до Тарифів якої, отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 7).

У заяві зазначено, що відповідач ознайомився та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, які були йому надані для ознайомлення у письмовій формі (а.с. 6 оборот).

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами Банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У зв'язку з викладеним, подавши заяву та погодившись на запропоновані Банком Умови та Правила надання банківських послуг, Тарифи, відповідач уклав з позивачем договір про надання банківських послуг, який за своєю суттю є договором приєднання.

Банк свої зобов'язання за договором виконав, надавши ОСОБА_1 платіжну картку з встановленим кредитним лімітом, що підтвердив у судовому засіданні відповідач.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України під порушенням зобов'язання передбачено його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. А відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Однак, відповідач ОСОБА_1 неналежним чином та не у повному обсязі виконував свої зобов'язання за вищезазначеним кредитним договором, у зв'язку із чим, 31 жовтня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 16041,96 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 8001,19 грн.; заборгованості по процентам за користуванням кредитом - 5704,85 грн.; заборгованості по комісії за користування кредитом - 1095,83 грн.; штрафу (фіксованої частини) - 500,00 грн.; штрафу (процентної складової) - 740,09 грн. (розрахунок а.с. 4-5).

В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Не виконуючи належним чином зобов'язання за вказаним договором відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору.

Стаття 1049 ЦК України встановлює, що позичальник, яким є відповідач, зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що права позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», порушені діями відповідача, які виразилися у неналежному виконанні умов кредитного договору, підлягають захисту шляхом стягнення ОСОБА_1 заборгованості за вищевказаним договором.

У своїх запереченнях на позовну заяву, висловлених у судовому засіданні, відповідач посилався на безпідставність нарахування позивачем заборгованості за процентами, комісією та штрафами. Однак з цими доводами суд не погоджується, оскільки п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг, які є частиною кредитного договору та обов'язкові для виконання сторонами, передбачений обов'язок позичальника погашати заборгованість не тільки за кредитом, а за відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. А п. 2.1.1.5.6 Умов та Правил надання банківських послуг, встановлений обов'язок позичальника у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій.

Разом з тим, вирішуючи питання про суму, яка підлягає стягненню з відповідача, суд приходить до висновку, що вимоги банку про стягнення з боржника двох різновидів штрафу, а саме фіксованої суми у розмірі 500 грн., а також 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, як це передбачено Умовами та Правилами надання банківських послуг, не ґрунтуються на законі.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Тобто пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій.

Заявлені позивачем вимоги про одночасне стягнення з відповідача фіксованого штрафу та штрафу, нарахованого у відсотку від суми заборгованості, свідчать про безпідставне застосування до боржника подвійної цивільно-правової відповідальності одного й того ж виду за одне й те ж порушення договірного зобов'язання, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України, згідно до яких ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, пеня і штраф, як різновид неустойки обчислюються у відсотках саме від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, можливість нарахування одного виду неустойки на інший виключається.

Таким чином, умова кредитного договору про подвійну відповідальність боржника, викладена у названих вище Правилах, відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України, є нікчемною і не може застосовуватися до боржника.

При вищевикладених обставинах, суд знаходить частково обґрунтованими позовні вимоги позивача та вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» борг за кредитним договором № б/н від 27 вересня 2011 року у сумі 15541,96 грн.

Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України на користь позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з відповідача ОСОБА_1 слід стягнути понесені позивачем документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 243,60 грн. (платіжне доручення а.с. 1).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 11, 15-16, 22, 526, 530, 1046-1056 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Новогупалівка Вільнянського району Запорізької області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (49094, м. Дніпропетровськ,

вул. Набережна Перемоги, 50, ЄРДПОУ 14360570, р/р № 3111, МФО 305299) заборгованість за кредитним договором № б/н від 27 вересня 2011 року станом на 31.10.2014 у сумі 15541,96 грн. (п'ятнадцять тисяч п'ятсот сорок одна гривня дев'яносто шість копійок), яка складається з: 8001,19 грн. - заборгованість за кредитом; 5704,85 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 1095,83 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 740,09 грн. - штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Новогупалівка Вільнянського району Запорізької області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (49094, м. Дніпропетровськ,

вул. Набережна Перемоги, 50, ЄРДПОУ 14360570, р/р № 0001, МФО 305299) понесені судові витрати у вигляді судового збору у сумі 243,60 грн. (двісті сорок три гривні шістдесят копійок).

Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.М. Галянчук

03.03.2015

03.03.2015