Справа № 362/6011/13ц Головуючий у І інстанції Лебідь- Гавенко Г.М.
Провадження № 22-ц/780/1472/15 Доповідач у 2 інстанції Савченко
Категорія 58 26.03.2015
У Х В А Л А

іменем України

26 березня 2015 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Білоконь О.В., Антоненко В.І.,

при секретарі Токар Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Київській області на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2015 року у справі за позовом Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Київській області до ОСОБА_1, третя особа Васильківська об'єднана державна фінансова інспекція про відшкодування шкоди, заподіяної установі його працівником, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року Васильківська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби України у Київській області звернуласядо суду із вказаним вище позовом,який мотивувала тим, що на початку 2013 року Васильківською об'єднаною державною фінансовою інспекцією проводилася ревізія фінансово-господарської діяльності Васильківської ОДПІ за період із 1 січня 2010 року по 1 січня 2013 року. За наслідками ревізії складено акт від 25 березня 2013 року № 16-31/59, де вказано про виявлення порушень при нарахуванні заробітку водіям Васильківської ОДПІ за вказаний період. Зокрема на підставі наказів начальників ОДПІ водіям нараховувалися надбавки і доплати за складність і напруженість роботи, а також за ненормований робочий день. Однак в період із 1 січня до 28 вересня 2010 року, з 4 лютого до 1 квітня 2011 року та з 16 червня 2011 року до 1 січня 2013 року водіям подорожні листи взагалі не виписувалися, завдання водіям не надавалися та автомобілі з гаража не виїздили. Отже водіям за вказаний період безпідставно були нараховані надбавки за складність і напруженість роботи та доплату за ненормований робочий день, що призвело до незаконних видатків із виплати заробітку, в тому числі водію ОСОБА_2 у сумі 4619,34 грн. та нарахувань на цю суму єдиного внеску в розмірі 1052,72 грн. Крім того, актом встановлене незаконне списання бензину в розмірі 7027,50 грн. та нестача бензину в сумі 72,50 грн.

Посилаючись на те, що шкода в сумі 12772,06 грн. завдана з вини ОСОБА_1, який був начальником ОДПІ в період із 25 травня 2010 року до 7 серпня 2012 року і мав право першого підпису, просив стягнути із ОСОБА_1 на користь ОДПІ завдану шкоду в розмірі 12772,06 грн.

Рішенням Васильківського міськрайоного суду Київської області від 16 січня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Васильківська ОДПІподала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким її вимоги задоволити у повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення і неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права. Скаргу мотивує тим, що поскільки керівником ОДПІ в період із 25 травня 2010 року до 7 серпня 2012 року був ОСОБА_1, то саме він і має відповідати за допущені порушення і завдану шкоду.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки недоведеністю позовних вимог і як наслідок відсутністю передбачених законом підстав для покладення на відповідача відповідальності за завдану шкоду.

При цьому суд виходив з того, що відповідно до акту ревізії фінансово-господарської діяльності Васильківської ОДПІ від 25 березня 2013 року № 16-31/59 завдання збитків, пов'язаних із зберіганням та незаконним списанням бензину в кількості 937 літрів на суму 7027,50 грн., та нестача бензину на суму 75 грн. допущене колишнім завідувачем фінансового сектора Васильківської ОДПІ ОСОБА_4

Також суд керувався тим, що позивачем не було надано доказів про те, що нарахування водіям надбавок за складність і напруженість роботи та доплат за ненормований робочий день здійснені на підставі розпоряджень чи наказів, виданих відповідачем.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до частин першої та другої ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

Статтею 132 КЗпП України передбачено, що за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві.

Згідно п.2 ст.133 КЗпП України у відповідності з законодавством обмежену матеріальну відповідальність несуть керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники, а також керівники структурних підрозділів на підприємствах, в установах, організаціях та їх заступники - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, якщо шкоду підприємству, установі, організації заподіяно зайвими грошовими виплатами працівникам, неправильною постановкою обліку і зберігання матеріальних, грошових чи культурних цінностей, невжиттям необхідних заходів до запобігання простоям.

Згідно з трудовим законодавством працівника не можна притягнути до повної матеріальної відповідальності у випадках, не передбачених ст.134 КЗпП України.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом першої інстанції встановлено та стверджується матеріалами справи, що відповідно до акта ревізії фінансово-господарської діяльності Васильківської ОДПІ № 16-31/59 від 25 березня 2013 року було встановлено порушення чинного законодавства за період із 1 січня 2010 року по 1 січня 2013 року. Зокрема встановлено незаконне нарахування водіям ОДПІ надбавок за складність і напруженість роботи та доплату за ненормований робочий день, що призвело до незаконої виплати заробітку, в тому числі водію ОСОБА_2 у сумі 4619,34 грн. та нарахувань на цю суму єдиного внеску в розмірі 1052,72 грн. Крім того, актом встановлене незаконне списання бензину в розмірі 7027,50 грн. та нестача бензину в сумі 72,50 грн.

За період перевірки із 1 січня 2010 року по 1 січня 2013 року відповідач ОСОБА_1 мав право першого підпису в період із 25 травня 2010 року по 14 жовтня 2011 року. В цей же період право підпису мали ще 16 осіб Васильківської ОДПІ.

Крім того, судом встановлено, що актом ревізії фінансово-господарської діяльності Васильківської ОДПІ від 25 березня 2013 року № 16-31/59 встановлено, що завдання збитків, пов'язаних із зберіганням та незаконним списанням бензину в кількості 937 літрів на суму 7027,50 грн., допущене колишнім завідувачем фінансового сектора Васильківської ОДПІ ОСОБА_4, що прямо вказано у акті.

Також встановлено, що в матеріалах справи відсутні накази чи розпорядження відповідача ОСОБА_1 про нарахування водіям надбавок за складність і напруженість роботи та доплат за ненормований робочий день.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами та не заперечуються учасниками.

Поскільки судом першої інстанції незаперечно встановлено, що шкода, пов'язана із незаконним списанням та зберіганням бензину завдана не відповідачем, а іншою, особою, то суд прийшов до обгрунтованого висновку про недоведеність позовних вимог і відсутність передбачених законом підстав для покладення на нього відповідалдьності за дану шкоду.

Також суд обгрунтовано відмовив у стягнені шкоди пов'язаної із незаконною виплатою надбавок водіям, поскількти поизвач не надав доказів про нарахування таких надбавок на підставі наказів чи розпоряджень відповідача ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги про те, що поскільки керівником ОДПІ в період із 25 травня 2010 року до 7 серпня 2012 року був ОСОБА_1, то саме він і має відповідати за допущені порушення і завдану шкоду необгрунтовані та суперечать вимогам закону і матеріалам справи.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29 грудня 1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», суд у кожному випадку зобов'язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин, від яких згідно зі ст.ст.130,1353,137 КЗпПУ залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з'ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника.

За змістом закону підставою покладення відповідальності за завдану шкоду є винні дії працівника.

Як вище вказувалося, в акті ревізії фінансово-господарської діяльності Васильківської ОДПІ від 25 березня 2013 року № 16-31/59 встановлено, що завдання збитків, пов'язаних із зберіганням та незаконним списанням бензину, допущене не відповідачем, а іншою особою, що у свою чергу свідчить про відсутність неправомірних дій відповідача, які б завдали позивачу шкоди.

Також встановлено, що згідно акту ревізії фінансово-господарської діяльності Васильківської ОДПІ від 25 березня 2013 року № 16-31/59 в період із 1 січня до 28 вересня 2010 року, з 4 лютого до 1 квітня 2011 року та з 16 червня 2011 року до 1 січня 2013 рокуводіям безпідставно були нараховані надбавки за складність і напруженість роботи та доплату за ненормований робочий день, що призвело до незаконних видатків із виплати заробітку, в тому числі водію ОСОБА_2 у сумі 4619,34 грн. та нарахувань на цю суму єдиного внеску в розмірі 1052,72 грн.

В той же час судом встановлено, що відповідач призначений на посаду лише 25 травня 2010 року. Отже за період із 1 січня по 25 травня 2010 року не може нести відповаідальність за незаконні нарахування водіям.

Крім того, наказом від 5 січня 2011 року відповідача було відсторонено від посади начальника Васильківської ОДПІ на період проведення службового розслідування.

За таких обставин, коли у період перевірки і виявлених порушень відповідач лише в певні проміжки часу виконував посадові обов'язки, то на переконання колегії суддів належним доказом завдання шкоди мають бути відповідні розпоряджження чи накази відповідача про нарахування водіямн надбавок і доплат.

Такі докази Васильківською ОДПІ надані не були.

Суд апеляційної інстанції відповідно до положень ст.10,11 ЦПК України, сприяючи повному і об'єктивному розгляду справи надав позивачу час для надання таких доказів та оголосив перерву, проте позивач відповідних наказів і розпоряджень щодо нарахування водіям надбавок і доплат не надав.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Київській області відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: