Справа № 751/4633/15-ц Провадження № 22-ц/795/1286/2015 Головуючий у I інстанції Маслюк Н. В. Доповідач - Висоцька Н. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Бобрової І.О., Євстафіїва О.К.

при секретарі Зіньковець О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 травня 2015 року по справі за заявою ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 26.12.2014 року у справі № 4554-9/1354/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19.05.2015 року, в задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 26.12.2014 року у справі № 4554-9/1354/14 за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу від 19.05.2015 року, та постановити нову, якою задовольнити її заяву.

Доводи скарги зводяться до того, що оскаржувана ухвала постановлена з неповним зясуванням, невідповідністю та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Апелянт вказує, що зважаючи на те, що цільове призначення кредиту є задоволення особистих потреб придбання авто, то на кредитні правовідносини поширюються норми законодавства про захист прав споживачів.

Зазначає, що спір, який виник між ОСОБА_1 та ПАТ Альфа-Банк не мав розглядатись в третейському суді. Суд першої інстанції допустився грубого порушення вимог п. 14 ч. 1 ст. 6 ЗУ Про третейські суди при визначенні того, чи була підвідомча справа постійно діючому третейському суду, оскільки вказаний пункт Закону чітко передбачає, що третейські суди не мають права розглядати справи у спорах споживачів послуг банку (кредитної спілки). ПАТ Альфа-Банк зверталося до третейського суду не як споживач, а як сторона кредитних правовідносин.

Незаконність оскаржуваної ухвали суду апелянт обґрунтовує тим, що третейське застереження не містить всіх умов необхідних для розгляду спору.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та матеріали третейської справи № 4554-9/1354/14, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Судом встановлено, що рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації Всеукраїнський фінансовий союз від 26.12.2014 року по справі за позовом ПАТ Альфа-Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ Альфа-Банк заборгованість за кредитним договором № 700005432 від 04.04.2008 року в сумі: за кредитом 218 553,88 грн., по відсотках 11 619,66 грн., пеня 10747,26 грн.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ Альфа-банк витрати по сплаті третейського збору в сумі 400,00 грн. (а.с. 31-33 Третейської справи)

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації Всеукраїнський фінансовий союз від 26.12.2014 року місцевий суд виходив з того, що заявником не доведено та судом не встановлено підстав для скасування рішення третейського суду визначених законодавчими актами.

Такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на матеріалах справи і відповідає вимогам чинного законодавства, що регулює правовідносини в сфері діяльності третейських судів.

Відповідно до ст. 389-5 ЦПК України та ст. 51 ЗУ Про третейські суди встановлено, що рішення третейського суду може бути скасоване лише з наступних підстав: 1) справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 3) третейську угоду визнано недійсною компетентним судом; 4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16 - 19 цього Закону; 5) третейський суд вирішив питання про права і обовязки осіб, які не брали участь у справі.

Відповідно до ЗУ Про третейські суди та ст.17 ЦПК України, сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 3 ст. 51 ЗУ Про третейські суди визначено вичерпний перелік підстав для скасування рішення третейського суду.

ОСОБА_2 заявником підстави для скасування рішення третейського суду не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволені заяви.

Статтею 6 Закону України Про третейські суди визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонений третейськими судами.

Законом України Про внесення змін до статті 6 Закону України Про третейські суди щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам" частину першу статті 6 Закону України Про третейські суди доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

ОСОБА_2 набрав чинності 12 березня 2011 року.

Посилання апелянта, що третейське застереження, яке наявне в кредитному договорі, суперечить ЗУ Про третейські суди, не заслуговує на увагу апеляційного суду, оскільки на час укладання кредитного договору (04 квітня 2008 року), тобто на момент виникнення правовідносин, ОСОБА_2 України «Про третейські суди» не містив заборони на укладення третейської угоди.

Також доводи апелянта щодо відсутності у третейського суду компетенції на розгляд третейської справи не є обгрунтованими, оскільки пунктом 12 Кредитного договору № 700005432 від 04.04.2008 року, який підписано сторонами (а.с. 7 третейської справи) визначено, що розгляд спорів відбувається саме у Постійному Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації "Всеукраїнський фінансовий союз".

Доводи апелянта щодо того, що третейські суди не мають права розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку, не можуть бути підставою для скасування рішення третейського суду, оскільки, як зазначив місцевий суд, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, банк не є споживачем відповідно до положень ЗУ Про захист прав споживачів.

Слід врахувати, що в даному випадку є визначальним статус особи, яка звертається за захистом своїх прав до третейського суду, за викладених обставин можливість звернення банку до третейського суду не виключається.

ОСОБА_2 узгоджується з правовим висновком ВСУ у справі за № 6-50цс12 від 06.06.2012.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою, постановленою з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: