Справа №731/298/15-ц
Провадження №2/731/97/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2015 року с.м.т. Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області у складі :

головуючого - судді Савенка А.І.,

при секретарі - Ріпка І.В.,

за участі позивачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника позивачів - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с.м.т. Варва справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулись до суду з позовом до ОСОБА_5, в подальшому позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 відмовились від позову в частині стягнення матеріальної шкоди, та, з врахуванням чого, просили стягнути з відповідача на їх користь моральну шкоду у розмірі 800 000 тисяч гривень кожному та матеріальну шкоду в розмірі 44350 грн. на користь ОСОБА_2 Вимоги обґрунтовують тим, що 28 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України своєю ухвалою залишила в силі вирок колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області від 23 січня 2015 року, яким ОСОБА_5 було визнано винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України і призначено покарання у вигляді 7 років позбавлення волі. Умисними діями відповідач ІНФОРМАЦІЯ_1 спричинив тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_6, від яких він згодом помер. Позивач ОСОБА_2 витратив на поховання та спорудження пам'ятника 44350,00 грн. Крім того, смертю ОСОБА_6 позивачам заподіяна моральна шкода, обумовлена втратою рідної людини, переживанням болю, нервових переживань, душевного занепокоєння, зміною способу життя.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просила їх задовольнити в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про день місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник позивачів ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі. Зазначив, що матеріальна шкода підтверджується чеками, приєднаними до позову. Моральна шкода полягає у тяжких душевних стражданнях, які позивачі зазнали з втратою сина та брата. Моральну шкоду просив задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, відбуваючи покарання за рішенням суду, беручи участь в судовому засіданні в режимі відео конференції, заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності та без проведення відеоконференції.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_7 про проведення судових засідань по справі неодноразово повідомлявся, як засобами поштового зв'язку так і будучи присутнім в приміщенні суду, однак, в судове засідання не з'явився, про день місце та час судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника позивачів ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 28 квітня 2015 року Вищій спеціалізований суд України своєю ухвалою залишив в силі вирок апеляційного суду Чернігівської області від 23 січня 2015 року, яким ОСОБА_5 було визнано винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України і призначено покарання у вигляді 7 років позбавлення волі.

Зі змісту вироку вбачається, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 умисно заподіяв ОСОБА_6 тяжке тілесне ушкодження яке спричинило смерть останнього.

Копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 підтверджується факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6.

Постановою старшого слідчого в ОВС СУ УМВС України в Чернігівській області Денисенко С.В. від 06.01.2010 року позивача ОСОБА_2 (батька померлого) було визнано потерпілим у кримінальній справі № 04/02809.

Постановою судді Варвинського районного суду Чернігівської області по кримінальній справі № 1-42/2010 р. по обвинуваченню ОСОБА_5 від 04.06.2010 р. ОСОБА_1.(матір померлого) та ОСОБА_4 (брата померлого) було визнано потерпілими у даній кримінальній справі.

Відповідно до накладної від 20 січня 2010 року (а.с.3) та додаткової квитанції (а.с.50) витрати на встановлення пам'ятника та облаштування місця поховання, понесені ОСОБА_2 становлять 34120 грн. 00 коп., з яких: арка - 3500 грн., красний граніт - 1500 грн., подставка красний гр. - 1300 грн., подставка нижня красний граніт - 1800 грн., ваза - 500 грн., комплект квітника - 1000 грн., плитка гранітна - 8400 грн., плиточні роботи на кладовищі - 1300 грн., полірування торців, фаска - 2000 грн., вірш з тильної сторони - 2020 грн., стіл гранітний - 3000 грн., лавочка гранітна - 2000 грн., арматура, швелер - 2000 грн., транспортні послуги - 400 грн.

Згідно до копії товарного чеку № 15 з магазину «Факел» ПП ОСОБА_9 від 08 лютого 2010 року витрати на придбання продуктів становили 370 грн. 00 коп. (а.с.5). Як зазначає позивач ОСОБА_1, означені продукти були придбані та використані для поминання померлого на 40 днів смерті.

Як вбачається з рахунку, виданого Варвинським районним споживчім товариством №1 від 03 січня 2010 року, ОСОБА_2 оплатив за поминальний обід 03 січня 2010 року у кафе «Лілея» 5300 грн. 00 коп. (а.с.7).

Копія квитанція до прибуткового касового ордеру від 01.01.2010 року серії НОМЕР_2, видана ОСОБА_2 підтверджує витрати на придбання речей для проведення обряду поховання на суму 1620 грн. 00 коп.

Копія товарного чеку від 02.01.2010 року видана ФОП ОСОБА_10 підтверджує придбання необхідних для поховання речей, а саме: труни, вартістю 1400 грн., вінків, вартістю 500 грн., «к», вартістю 170 грн., полотенець, вартістю 600 грн., платків, вартістю 220 грн. (а.с.4).

Оцінюючи надані суду доказу та беручи до уваги пояснення позивачів та представника позивачів суд доходить наступного висновку.

Ст. 60 ЦПК України передбачає, що сторони повинні довести ті обставини, на які вони посилаються.

Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою (ч. 4 ст. 61 ЦПК України).

Згідно положень ч.7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред'явила цивільного позову у кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. У такому випадку цивільний позов може бути поданий відповідно до вимог ч.3 ст. 110 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання позивача.

У відповідності до ст.ст.1166, 1167 ЦК України шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно до ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України '' Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди'' від 27.03.1992 року № 6, відповідно до якого у випадку смерті потерпілого організація або громадяни, відповідальні за заподіяння шкоди, зобов'язані відшкодувати витрати на поховання тій особі, яка понесла ці витрати.

Зважаючи на що, суд вважає підтвердженим право позивача ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди, понесеної у зв'язку зі смертю, похованням та спорудженням пам'ятнику після смерті ОСОБА_6, та обов'язок відповідача ОСОБА_5 відшкодувати дані витрати.

Однак, стаття 2 Закону України ''Про поховання та похоронну справу'' визначає поховання померлого як комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу, або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв'язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

Визначаючи суму відшкодування матеріальної шкоди, яку спричинено необхідністю поховання потерпілого, суд вважає частково підтвердженими витрати, понесені позивачем ОСОБА_2 та засвідчені копією квитанції до прибуткового касового ордеру від 01.01.2010 року серії НОМЕР_2 (а.с.6), на суму 1620 грн. 00 коп., оскільки з її змісту не можливо встановити, які саме речі у кількості 10 шт. вартістю 14.00 грн. за шт. та загальною вартістю 140 грн. були придбані позивачем, а його пояснення, що це були платки не підтверджуються даною квитанцією, зважаючи на що, стягненню з відповідача ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_2 підлягають, зокрема витрати у сумі 1480 грн. (1620 грн. - 140 грн.).

Аналогічно, частково підлягають відшкодуванню витрати, підтверджені копією товарного чеку від 02.01.2010 року видана ФОП ОСОБА_10 (а.с. 4) на суму 3060 грн., оскільки із позиції №3 вказаної у даному чеку, із зазначенням літери «к», суд не може встановити приналежність даної речі до обряду поховання, отже, сума 340 грн. не підлягає включенню до суми відшкодування, зважаючи на що, стягненню з відповідача ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_2 підлягають, зокрема витрати у сумі 2720 грн. (3060 грн. - 340 грн.).

Беручи до уваги той факт, що проведення поминального обіду після поховання померлого є традиційним для місцевості Варвинського району Чернігівської області, проводиться безпосередньо в день обряду поховання, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму витрат на проведення поминального обіду в розмірі 5300,00 грн., які підтверджуються відповідним рахунком, виданим Варвинським районним споживчім товариством №1 від 03 січня 2010 року ОСОБА_2 (а.с.7). Одночасно, приймаючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача цих сум, суд зважає на Постанову Правління фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань від 03.10.2008 року №45 «Про витрати на поховання та пов'язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання», в якому встановлено види та розміри відшкодування на поховання та оплату пов'язаних з цим послуг, серед яких, зокрема, як до згадуваних послуг відноситься і відшкодування на проведення поминального обіду в день похорон, що опосередковано свідчить на користь висновку суду, про традиційність проведення такого заходу у день похорону померлого у даній місцевості.

Втім, суд відмовляє у відшкодуванні витрат на придбання продуктів, що підтверджуються копією товарного чеку № 15 з магазину «Факел» ПП ОСОБА_9 від 08 лютого 2010 року на суму 370 грн. 00 коп. (а.с.5), які, як зазначає позивач ОСОБА_1, були придбані та використані для поминання померлого на 40 днів смерті, оскільки використання даних продуктів саме за цим призначенням документально не підтверджено, а поминання померлого на 40 днів, хоча і є певним обрядом, втім, воно не проводиться в день поховання, та не може бути відшкодовано зважаючи на положення ст. 2 Закону України ''Про поховання та похоронну справу''.

Розглядаючи вимоги про відшкодування витрат на спорудження та облаштування місця поховання, суд зазначає, що в ході судового засідання позивачі повідомили про відсутність у них даних щодо граничної вартості стандартних пам'ятників в даній місцевості, та відсутності установи, яка видає означені довідки, однак, відповідно до положень п.24 викладених в Постанові Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992р „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", витрати на виготовлення пам'ятників визначаться виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам'ятників в даній місцевості. Зважаючи на диспозитивність та змагальність цивільного процесу, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що для визначення граничної вартості стандартного пам'ятника необхідно застосувати Постанову правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 3 жовтня 2008 року №45 (зареєстрована в Міністерстві юстиції України 28 жовтня 2008 року), «Про витрати на поховання та пов'язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання», і за якою вартість виготовлення та встановлення пам'ятника (в Чернігівській обл.), визначена в розмірі 3000 грн., і саме цей розмір коштів слід брати в даному випадку до уваги, як граничну вартість стандартних пам'ятників у місцевості де відбулося поховання ОСОБА_6 Зважаючи на що, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_2 вартість виготовлення та встановлення пам'ятника що дорівнює 3000 грн. 00 коп.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Розглядаючи вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд приймає до уваги положення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року „Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди ".

Зокрема, судом при визначенні розміру морального відшкодування на користь позивача приймається до уваги:

- характер правопорушення, а саме ту обставину, що моральна шкода позивачам завдана вчиненням злочину, внаслідок якого син та брат позивачів помер;

- глибину фізичних та душевних страждань позивачів, враховуючи, що ОСОБА_6 був працездатним членом сім»ї позивачів, на якого, як вказують позивачі вони покладали надії, як на особу, що буде доглядати їх та допомагати за настання похилого віку, та як на брата, який завжди спілкувався з позивачем ОСОБА_4 на більш довірливому рівні ніж з батьками;

- ступінь вини особи, яка завдала моральну шкоду;

- порушення життєвих стосунків позивачів, пов'язаних зі смертю близького родича;

- час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, приймаючи до уваги пояснення позивачів відносно того, що взагалі неможливе відновлення їх попереднього становища, оскільки моральну шкоду їй спричинено смертю сина та брата, тому їх душевні переживання будуть завжди і їх ступінь не зменшується.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що заподіяння відповідачем матеріальної шкоди позивачу, знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, а його розмір, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача ОСОБА_2 становить 12500 грн. Також, суд вважає, що позивачами доведено заподіяння їм відповідачем моральної шкоди. Що ж стосується розміру морального відшкодування, то з урахуванням ступеня вини відповідача, обставин за яких вчинено злочин, тривалості фізичних і моральних страждань позивачів, тих негативних наслідків, які настали для них зі смертю ОСОБА_6, суд вважає, що 300 000 грн., на кожного позивача, є достатнім розміром для відшкодування заподіяної їм моральної шкоди.

Судові витрати за позовну вимогу майнового характеру у сумі 124 грн. 18 коп.(443,50 *28 (процент задоволених вимог) / 100) та за вимогу немайнового характеру у сумі 91 грн. 35 коп. (37,5 (процент задоволених вимог)*243,60/100), а всього 215 грн. 53 коп. відповідно ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 212, 215 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 22, 1201, 1166,1167 ЦК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 12500 (дванадцять тисяч п'ятсот) гривень 00 коп. та відшкодування моральної шкоди у сумі 300 000 грн., а всього 312500 (триста дванадцять тисяч п'ятсот) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 відшкодування за заподіяну їй моральну шкоду у розмірі 300000 (триста тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 відшкодування за заподіяну йому моральну шкоду у розмірі 300000 (триста тисяч) гривень 00 копійок.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в розмірі 215 (двісті п'ятнадцять) грн. 53 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернігівської області через Варвинський районний суд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: А.І.Савенко