Справа № 742/407/15-ц Провадження № 22-ц/795/1186/2015 Категорія - цивільнаГоловуючий у I інстанції - Циганко М. О. Доповідач - Скрипка А. А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіСкрипки А.А.
суддів:Онищенко О.І., Шевченка В.М.
при секретарі:Саповець Л.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду цивільну справу за апеляційною публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства „Дельта Банк", третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

В січні 2015року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ПАТ „Дельта Банк", в якому просила стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в сумі 3894,20 доларів США. Вимоги позову позивач обґрунтовувала тим, що 01.07.2014 року між нею та банком було укладено договір банківського вкладу (депозиту) в доларах США № 1645. За умовами договору банк прийняв грошову суму (вклад) на депозитний рахунок у розмірі 3707,82 доларів США зі строком залучення вкладу до 28.12.2014 року під 10 процентів річних. Оскільки відповідачем в порушення умов договору не було повернуто вклад та нараховані проценти в обумовлений строк, позивач просить стягнути вказані кошти.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07.05.2015року позовні вимоги ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства „Дельта Банк", третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання вчинити дії, - задоволено. Судом стягнуто з ПАТ „Дельта Банк" на користь ОСОБА_5 грошові кошти за договором №1645 банківського вкладу (депозиту) „Найкращий on-line" у доларах США від 01.07.2014 року в розмірі 3894,20 доларів США, що за курсом НБУ станом на 07.05.2015 року становить 81877 грн. 52 коп. З відповідача на користь держави стягнуто судовий збір в розмірі 818 грн.78 коп.

В апеляційній скарзі ПАТ „Дельта Банк" просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні вимог позову. Доводи апеляційної скарги зазначають, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, його ухвалено з порушенням норм матеріального права. Апелянт вказує, що при вирішенні даного спору по суті суд першої інстанції не взяв до уваги, що постановою НБУ № 150 від 02.03.2015 року банк віднесено до категорії неплатоспроможних, і з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці - по 02.06.2015року.За даних обставин апелянт зазначає, що на спірні правовідносини розповсюджується дія Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", за яким вкладники банку, протягом дії тимчасової адміністрації зможуть отримати гарантовані державою кошти за договором банківського вкладу, строк дії договорів яких завершився. Статтею 36 вказаного Закону встановлено, що під час дії тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку та не застосовуються фінансові санкції, тому апелянт вважає, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив позовні вимоги, оскільки позивач гарантовано отримує суму вкладу під час дії тимчасової адміністрації банку. Також апелянт зазначає, що при вирішенні даного спору по суті судом першої інстанції не було досліджено тієї обставини, що банк не впливає на право власності та право користування коштами клієнтом на його рахунку, оскільки банк лише обслуговує банківський рахунок клієнта. Апелянт вважає, що примусове виконання рішення суду про стягнення суми вкладу на користь позивача фактично призведе до того, що ПАТ „Дельта Банк" в рамках виконавчого провадження повинен буде сплатити свої кошти.

В судове засідання апеляційного суду позивач, представники відповідача, третьої особи, належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду даної справи (а.с.154,155,156,157), не з'явились. Відповідно до приписів ч.2 статті 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд на підставі приписів п.4ч.1статті 309 ЦПК України приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції, - скасуванню, з ухваленням апеляційним судом нового рішення по суті заявлених позовних вимог, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства „Дельта Банк", третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання вчинити дії.

Відповідно до п.6 ч.1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

В ході судового розгляду даної справи встановлено і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 01.07.2014 року між ОСОБА_5 та ПАТ „Дельта Банк" було укладено договір № 1645 банківського вкладу (депозиту) „Найкращий on-line" у доларах США (а.с. 4).

Згідно п.1.2., п.1.4. укладеного між сторонами договору, ОСОБА_5 зобов'язалась передати, а банк прийняти грошову суму (вклад) в розмірі 3707,82 доларів США з процентною ставкою 10 процентів річних. Відповідно до п.1.3., п.1.6. договору, вклад було залучено на строк до 28.12.2014 року.

Пунктом 1.10. укладеного договору було встановлено, що вклад виплачується по закінченню строку розміщення вкладу, зазначеного в п. 1.3. договору, шляхом зарахування на поточний рахунок вкладника з використанням платіжної картки №7960, відкритий в установі банку.

На виконання умов договору, 01.07.2014 року позивач внесла до каси банку кошти в розмірі 3707,82 доларів США, що підтверджується відповідним платіжним дорученням №5228266 від 01.07.2014 року (а.с. 6).

Відповідно до договору №001-24701-03-713 від 03.07.2013 року, ПАТ „Дельта Банк" відкрило ОСОБА_5 поточний рахунок № 7960 у доларах США (а.с.5).

28.12.2014 року позивач звернулась до банку з письмовою заявою з вимогою повернути вклад та нараховані проценти (а.с.8), проте банк, як стверджує позивач, кошти їй не повернув.

Задовольняючи вимоги заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що в порушення умов договору депозитного вкладу та вимог законодавства позивач позбавлений права користуватися своїм майном, оскільки відповідач не виконав вимогу позивача та не повернув суму вкладу, яка знаходилась на банківському рахунку. За даних обставин суд першої інстанції прийшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів за договором №1645 банківського вкладу (депозиту) „Найкращий on-line" у доларах США від 01.07.2014 року в розмірі 3894,20 доларів США, що за курсом НБУ станом на 07.05.2015 року становить 81877 грн. 52 коп. Також судом вирішено питання про розподіл судових витрат.

Апеляційний суд вважає, що з даним висновком суду погодитись не можна, оскільки такого висновку суд дійшов, не з'ясувавши фактичних обставин справи, не перевіривши доводи і заперечення сторін та без належної оцінки доказів.

В ході судового розгляду даної справи встановлено і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 01.07.2014 року між ОСОБА_5 та ПАТ „Дельта Банк" було укладено договір № 1645 банківського вкладу (депозиту) „Найкращий on-line" у доларах США (а.с. 4).

За змістом статті 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною,якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками вкладних операцій з юридичними і фізичними особами визначено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 2.9 глави 2 розділу ІV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління НБУ від 01.06.2011року № 174, передбачено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час виконання операції або напис чи штамп ''вечірня'' чи ''післяопераційний час''), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошових сум на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, - квитанції, другого примірника прибуткового касового ордера або іншого документа, що підтверджує внесення готівки у відповідній платіжній системі і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

В ході судового розгляду даної справи встановлено і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 01.07.2014 року між ОСОБА_5 та ПАТ „Дельта Банк" було укладено договір № 1645 банківського вкладу (депозиту) „Найкращий on-line" у доларах США (а.с. 4).

Згідно п.1.2., п.1.4. укладеного між сторонами договору, ОСОБА_5 зобов'язалась передати, а банк прийняти грошову суму (вклад) в розмірі 3707,82 доларів США з процентною ставкою 10 процентів річних. Відповідно до п.1.3., п. 1.6. договору, вклад було залучено на строк до 28.12.2014 року.

Пунктом 1.10. укладеного договору було встановлено, що вклад виплачується по закінченню строку розміщення вкладу, зазначеного в п.1.3. договору, шляхом зарахування на поточний рахунок вкладника з використанням платіжної картки №7960, відкритий в установі банку.

Відповідно до договору №001-24701-03-713 від 03.07.2013 року, ПАТ „Дельта Банк" відкрило ОСОБА_5 поточний рахунок № 7960 у доларах США (а.с.5).

28.12.2014 року позивач звернулась до банку з письмовою заявою з вимогою повернути вклад та нараховані проценти (а.с.8). З матеріалів справи вбачається, що сума вкладу та нараховані проценти в сумі 104736грн. 23коп. були перераховані на поточний рахунок позивача №7960, що підтверджується представленими відповідачем документами (а.с. 140, 141).

Таким чином, між сторонами виникли правовідносини, що випливають з договору банківського рахунку.

Відповідно до п. 7.1.2. статті 7 Закону України ''Про платіжні системи та переказ коштів в Україні'', поточний рахунок - це рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

За даних обставин, договір банківського вкладу (депозиту) та договір банківського рахунку мають різний режим правового регулювання; кошти за такими договорами обліковуються у банку на різних рахунках.

Проте, суд першої інстанції не дав правової оцінки зазначеним обставинам, і дійшов помилкового висновку про стягнення з ПАТ ''Дельта Банк'' на користь позивача заборгованості за договором банківського вкладу ( депозиту).

28.12.2014 року позивач звернулась до банку з письмовою заявою з вимогою повернути вклад та нараховані проценти (а.с.8), проте банк, як стверджує позивач, кошти їй не повернув.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 року № 150 ''Про віднесення публічного акціонерного товариства ''Дельта Банк'' до категорії неплатоспроможних'', виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року № 51 ''Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві ''Дельта Банк'', згідно з яким з 03.03. 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві ''Дельта Банк'' (а.с. 112- 115).

Статтею 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Тобто,випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України ''Про систему гарантування вкладів фізичних осіб'',який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини.

Згідно з п.16 статті 2 Закону України ''Про систему гарантування вкладів фізичних осіб'', тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

У п.6 статті 2 цього Закону визначено, що ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України '' Про систему гарантування вкладів фізичних осіб'' є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

З моменту запровадження у ПАТ ''Дельта Банк'' тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задоволення вимог вкладників та інших кредиторів ПАТ ''Дельта Банк'' здійснюється з урахуванням особливостей, встановлених Законом України ''Про банки та банківську діяльність в Україні'' та Законом України ''Про систему гарантування вкладів фізичних осіб''.

Відповідно до ч.1 статті 26 Закону України ''Про систему гарантування вкладів фізичних осіб'', Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом у розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами 200 000 грн., встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з п.п.1,2 ч.5 статті 36 Закону України ''Про систему гарантування вкладів фізичних осіб'', під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч.2 статті 46 цього Закону, з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси. З дня призначення уповноваженої особи Фонду щодо ліквідації банку, зокрема, припиняються всі повноваження органів управління банку та органів контролю, строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав, припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку.

Відповідно до статті 26 Закону ''Про систему гарантування вкладів фізичних осіб'' відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановлених Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до статті 36 цього Закону.

Згідно з ч. 5 статті 45 Закону протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Частиною 2 статті 28 Закону встановлено, що Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти.

Представником тимчасового адміністратора ПАТ ''Дельта Банк'' апеляційному суду 16.07.2015року представлено дані, відповідно до яких позивачу 14.07.2015року виплачено через ''Укрексімбанк'' спірні кошти в сумі 104736грн.23коп. згідно із Законом України ''Про систему гарантування вкладів фізичних осіб'' (а.с.159).

Таким чином, суд першої інстанції, стягнувши з банку на користь позивача кошти за договором банківського вкладу у зв'язку зі спливом строку дії договору, викладеного вище не врахував, не з'ясував правової природи укладених між сторонам договорів банківського (депозитного) вкладу та банківського (поточного) рахунку, у зв'язку з чим неправильно визначив характер спірних правовідносин на час вирішення справи, не з'ясував порядок виплати коштів вкладнику в період дії тимчасової адміністрації та в процесі ліквідації банку, чи включено позивача до переліку вкладників для отримання відшкодування за вкладами фізичних осіб за рахунок коштів Фонду в межах гарантованої суми та чи отримував він кошти через банки-агенти, у зв'язку з чим дійшов передчасного висновку про задоволення позову.

Зважаючи на наведене, позовні вимоги позивача про стягнення суми грошових коштів не можуть бути задоволені в силу вищевказаних норм Закону України ''Про систему гарантування вкладів фізичних осіб'', так як на момент ухвалення рішення судом першої інстанції в банку вже діяла тимчасова адміністрація.

Відповідно до п.22 статті 5 Закону України '' Про судовий збір'' від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Відповідно до статті 1 цього Закону судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

За змістом ч.2 статті 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд першої інстанції не взяв до уваги зазначені норми закону та правову позицію Верхового Суду України щодо підстав звільнення від сплати судового збору уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, висловлену а постанові від 24 червня 2015 року у справі № 6-163цс15.

Вищезазначені обставини відповідно до приписів п.4 ч.1 статті 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення апеляційним судом нового рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог.

Керуючись статтями: 26, 46 Закону України ''Про систему гарантування вкладів фізичних осіб'', статтями: 303, 304, 307; п.4 ч.1 статті 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" задовольнити.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07 травня 2015 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства „Дельта Банк", третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання вчинити дії, - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:Судді: