Провадження № 2/127/5734/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2015 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Іщук Т.П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства власників гаражів № 2 щодо виконання судового рішення, оспорювання витягів з протоколу від 25.01.2014 року, неправомочності уповноважених та діяльності товариства, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства власників гаражів № 2 щодо виконання судового рішення, а саме заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21.02.2013 року у цивільній справі № 212/13513/12, та оспорювання витягів з протоколу від 25.01.2014 року, неправомочності уповноважених та діяльності товариства

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов до наступного.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, частина вимог стосується виконання судового рішення, а саме заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21.02.2013 року у цивільній справі № 212/13513/12, відповідачем - Товариством власників гаражів № 2.

Однак, примусове виконання судових рішень здійснюється відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», а не шляхом предявлення позову до боржника.

Повноваження ж суду на стадії виконання судового рішення регламентовані Розділом VI ЦПК України («Процесуальні питання, повязані з виконанням судових рішень») та Розділом V ЦПК України («Судовий контроль за виконанням судових рішень»), жодне з яких не передбачає розгляд цивільної справи у порядку позовного провадження.

Крім того, позивач просить «хибно не стягнутий з відповідача судовий збір в розмірі 107,3 грн. стягнути…».

Відповідно до положень ст.79 ЦПК України, судовий збір відноситься до судових витрат.

Питання розподілу судових витрат на підставі ст.ст. 88, 214-215 ЦПК України має вирішуватись судом при розгляді справи.

Крім того, згідно п.4 ч.1 ст. 220 ЦПК України, у випадку, якщо судом не вирішено питання про судові витрати, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення.

Отже, якщо судом при вирішенні справи не було вирішено питання про розподіл судових витрат (судового збору), то дане питання повинно вирішуватися шляхом ухвалення додаткового рішення у порядку, передбаченому відповідним процесуальним законом; судовий збір не може бути стягнутий за позовною вимогою в іншому провадженні, ніж провадження, в якому повинно було розглядатися таке питання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у відкритті провадження в частині вимог щодо виконання судового рішення.

Щодо вимог про оспорювання витягів з протоколу від 25.01.2014 року, неправомочності уповноважених та діяльності товариства (п.п. 3,4,5 позовної заяви), то позовна заява не відповідає вимогам, встановленим ст. 119 ЦПК України, а тому є підстави для залишення її без руху, з метою усунення недоліків.

Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України, до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до ч. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати (243,60 грн.).

При цьому суд звертає увагу, що якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою), на що наголошується в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справі від 17.10.2014 року №10.

Однак, позивач судовий збір не сплатив, доказів щодо цього суду не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.121, 122, 209, 210, 214-215, 220 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства власників гаражів № 2 в частині вимог щодо виконання судового рішення.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства власників гаражів № 2 в частині вимог про оспорювання витягів з протоколу від 25.01.2014 року, неправомочності уповноважених та діяльності товариства (п.п. 3,4,5 позовної заяви) залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків не більше пяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції в частині відмови у відкритті провадження може бути оскаржена протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали. В решті ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: