Справа № 352/1358/14-ц
Провадженя № 2/352/228/15
УХВАЛА

01 квітня 2015 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Дузінкевича І.М.

секретаря Кукули О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,-

в с т а н о в и в:

В провадженні судді знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Під час розгляду справи по суті та дачі пояснення сторін, щодо позову, ОСОБА_2 подав до суду заяву про відвід судді. Заявлений відвід мотивує тим, що суддею Дузінкевичем порушено норми процесуального права і загальні засади цивільного судочинства. Вважає, що суддя позбавив сторін права збирати та подавати до суду докази та незаконно відмовляє йому у задоволенні клопотань, а також наводить ряд інших обставин, що викликають сумнів у обєктивності та неупередженості судді. Також посилається на порушення судом розумного строку розгляду даної справи.

Відповідач-позивач ОСОБА_2 та його предстаник в судове засідання не зявились.

Позивач-відповідач ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні просили у задоволенні відводу відмовити, вважають дане клопотання безпідставним та необгрунтованим.

Розглянувши заяву, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про відвід судді, оскільки обставини, на які посилається ОСОБА_2, не передбачені статтями 20, 21 ЦПК України, в якості підстав для відводу.

Для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об'єктивно можуть вказувати на можливу упередженість.

Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Відвід повинен бути вмотивований - з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у задоволенні.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

VII Конгрес ООН по запобіганню злочинності і поводженню з правопорушниками 1985 р. схвалив Основні принципи незалежності судових органів, де проголошується, що незалежність судових органів гарантується державою і закріплюється в Конституції або законах країни; судові органи вирішують передані їм справи неупереджено, на підставі фактів і відповідно до закону, без будь-яких обмежень, неправомірного впливу, спонукання, тиску, погроз або втручання прямого чи непрямого з будь-якого боку і з будь-яких причин; незалежність судових органів дає їм право і вимагає від них забезпечення справедливого ведення судового розгляду і додержання прав сторін. Незалежність судів та підкоріння їх лише закону забезпечується організаційними та процесуальними гарантіями.

Практика Європейського суду з прав людини в першу чергу виходить з презумпції незалежності судів. Незалежність розуміється як здатність суду розглядати справу та ухвалювати рішення, не перебуваючи при цьому у будь-якій залежності від волі сторін чи органів державної влади. (Для прикладу рішення по справі «Васілеску проти Румунії», в якій орган, уповноважений ухвалювати остаточне рішення по справі, був підпорядкований Генеральному прокурору.)

Суд також констатує, що незгода з рішеннями суду сама по собі не може вказувати на наявність в діях судді упередженості, позаяк кожне рішення суду, зокрема і процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

При оцінці рішень судді як незаконних, в тому числі і як неправосудних, слід керуватись правовими позиціями Конституційного Суду України, викладених у Рішенні у справі за конституційним поданням 53 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України окремих положень Закону України «Про Вищу раду юстиції» від 11 березня 2011р. № 2-рп/2011, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини третьої статті 25 Закону України «Про Вищу раду юстиції» від 15 січня 1998 року № 22/98-ВР зі змінами права Вищої ради юстиції витребувати від судів копії судових справ, розгляд яких не закінчено.

Важливим у наведеній правовій позиції КС України є те, що оцінка процесуальним діям судді може даватись тільки судами апеляційної чи касаційної інстанції, і не може даватись будь-якими органами, їх посадовими особами, організаціями, підприємствами і установами, громадянами тощо.

Також суд зазначає, що згідно із ст. 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

В практиці Європейського суду з прав людини при оцінці безсторонності суду розмежовується суб'єктивний та об'єктивний аспекти.

Стосовно об'єктивної складової неупередженості суддів, то у справі "Фей проти Австрії" Суд вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об'єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні апріорно викликати в учасників цивільного процесу.

Також суд вказує, що у відповідності до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляду справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об'єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Суд вважає, що відсутні будь-які підстави та обставини, задля того, щоб піддати сумніву обєктивність і неупередженість суду, якому заявлено відвід, позаяк жодним чином не вбачається неможливість винесення судом законного, справедливого та належним чином обґрунтованого (мотивованого) судового рішення по вказаній справі з урахуванням принципів змагальності та процесуальної рівності усіх учасників цивільного процесу перед законом і судом, свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також принципу публічності.

Також не заслуговують на увагу посилання ОСОБА_2 на порушення судом строків розгляду справи, оскільки розгляд справи неодноразово відкладався саме за заявою останнього та його представника.

Інших обставин, які б викликали сумнів в об'єктивності та неупередженості судді не виявлено.

Керуючись ст.ст. 20-24, 209 ЦПК України, суд-

у х в а л и в:

У задоволенні заяви відповідача-позивача ОСОБА_2 про відвід судді Дузінкевича І.М. відмовити.

Судовий розгляд продовжити у тому ж складі суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий І.М. Дузінкевич