Ухвала

іменем україни

22 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_3, треті особи: Квартирно-експлуатаційний відділ м. Вінниці, ОСОБА_4, про виселення зі службового житлового приміщення, за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_2 як правонаступника військової частина НОМЕР_1 на рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 10 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 28 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року військова частина НОМЕР_1 звернулася до суду із указаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що квартира АДРЕСА_1 належить Міністерству оборони України в особі військової частини НОМЕР_1, яка була надана військовослужбовцю ОСОБА_4 на підставі ордера № 104 серії В від 25 березня 2010 року, оскільки він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1.

У вказаній квартирі він проживав разом із членами своєї сім'ї: дружиною ОСОБА_3 та дочкою ОСОБА_4, які перебували з ним на квартирному обліку.

На даний час шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано, однак відповідач продовжує незаконно, без будь-яких правових на це підстав, займати вищевказане житлове приміщення.

Враховуючи наведене, позивач просив виселити ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1, яка є службовим жилим приміщенням.

Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 10 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 28 серпня 2014 року, у задоволенні позову військової частини НОМЕР_2 відмовлено.

У касаційній скарзі представник військової частини НОМЕР_2, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судами встановлено, що військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4., членам його сім»ї (на той момент) ОСОБА_3. та дочці ОСОБА_5 було надано трикімнатну службову квартиру АДРЕСА_1, в яку вони законно вселилися і разом в ній проживали.

У зв'язку із розірванням шлюбу, а згодом і переведенням на військову службу в іншу місцевість ОСОБА_4 у вказаній квартирі не проживає, проте дотепер у ній залишається проживати відповідач ОСОБА_3 із дочкою, і добровільно її не звільняють.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 законно вселилися в службове житло, під час законного в ній проживання, а внаслідок розлучення відповідач стала одинокою матір'ю з неповнолітньою дитиною, а відтак виселити її з дитиною без надання іншого житла заборонено законом.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Проте ухвала апеляційного суду зазначеним нормам процесуального права не відповідає.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 квітня 2014 року рішення судів першої та апеляційної інстанцій у зазначеній цивільній справі були скасовані, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав того, що закріплені у ст. 125 та ч. 3 ст. 132 ЖК УРСР гарантії не можуть бути застосовані при вирішенні спору про виселення з гуртожитку громадян, які не перебували чи не перебувають з організацією у трудових відносинах, посилаючись при цьому на постанову Верховного Суду України № 6-71цс11.

Крім того, колегія суддів суду касаційної інстанції у своїй ухвалі звертала увагу на те, що судами не надано оцінки доводам позивача про те, що відповідачу ОСОБА_3. на підставі договору дарування належить квартира АДРЕСА_3.

Відповідно до п. 22 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 червня 2012 року № 10 «Про судову практику розгляду цивільних справ у касаційному порядку» висновки та мотиви, з яких скасовано рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи. Висновками та мотивами, з яких скасовано рішення, необхідно вважати положення мотивувальної та резолютивної частин ухвали суду касаційної інстанції щодо наявності передбачених статтею 338 ЦПК України підстав для скасування судового рішення і передачі справи на новий розгляд та їх кваліфікації процесуальним законодавством як таких.

При новому розгляді справи суд апеляційної інстанції, переглядаючи рішення районного суду, не врахував висновків колегії суддів суду касаційної інстанції та залишив без змін рішення суду першої інстанції, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено на підставі ст. 125, ч. 3 ст. 132 ЖК УРСР.

Крім того, суд апеляційної інстанції не перевірив висновків суду першої інстанції відносно того, що відповідач у 2014 році продала належну їй квартиру АДРЕСА_3, в матеріалах справи відсутній договір купівлі-продажу вказаної квартири.

Разом з тим на час розгляду справи у суді касаційної інстанції донька відповідача вже досягла повноліття.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірній кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

У силу наданих чинним ЦПК України повноважень апеляційний суд міг усунути допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, проте, не врахувавши вищенаведеного, не встановивши фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, не перевіривши доводів апеляційної скарги, залишив без змін рішення районного суду.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постановлена у справі ухвала апеляційного суду - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу військової частини НОМЕР_2 як правонаступника військової частина НОМЕР_1 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 28 серпня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова

І.М. Фаловська