Справа № 159/3618/15-ц
Провадження № 2/159/991/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель 28 липня 2015 року

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді: Лесика В.О.

при секретарі: Жукової Ю.В.

з участю позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до СТзОВ «Україна» про стягнення невиплаченої заробітної плати, за затримку розрахункових при звільненні, грошової компенсації за невикористану відпустку,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до СТзОВ «Україна» про стягнення невиплаченої заробітної плати, за затримку розрахункових при звільненні, грошової компенсації за невикористану відпустку в сумі 38641, 06 грн.

В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги, просить стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату за серпень місяць 2014 року 1021,80 грн. та компенсацію за невикористану відпустку 4764 грн., а всього 5785,80 грн.

В обґрунтування заявленого позову вказує, що 21.09.2014 року був переведений з посади головного бухгалтера на посаду директора СТзОВ «Україна». 10.09.2014 року був звільнений з посади директора на підставі ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням). В день звільнення з роботи йому не виплачено заробітну плату за серпень місяць 2014 року (за 26 днів) в сумі 1021,80 грн. Йому як директору товариства надається щорічна відпустка 24 робочих днів. На дату звільнення йому слід було виплатити грошову компенсацію за невикористану відпустку частково за 2012-2014 роки, а всього 48 робочих днів, за які слід було нарахувати та виплатити компенсацію на загальну суму 4764,00 грн.

Позивач та його представник у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити.

Представник відповідача уточнені позовні вимоги визнав та не заперечував проти виплати невиплаченої заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги підставні, обґрунтовані та підлягають до задоволення, визнання відповідачем у даній справі позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Судом встановлено, що згідно наказу № 1 від 21.09.2004 року ОСОБА_1 був переведений з посади головного бухгалтера на посаду директора СТзОВ «Україна».

Наказом № 20 від 10.09.2014 року ОСОБА_1 був звільнений з посади директора на підставі ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням).

Згідно ч. 1ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Однак, всупереч вимогам ч.1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні відповідач не провів виплату всіх сум, право на отримання яких мав позивач, а саме на отримання компенсації за невикористані 48 днів щорічної відпустки, право на яку передбачено ст.. 19 ЗУ «Про відпустки» та не виплачено заробітну плату за серпень місяць 2014 року. Сума компенсації складає 5785,80 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 83 КЗпП України, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

Враховуючи викладене, відповідач допустив порушення прав позивача не здійснивши з ним всі розрахунки саме в день звільнення 10.09.2014 року, тому слід стягнути з останнього на користь позивача 5785,80 грн. заборгованості за невикористану відпустку та заробітну плату.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 243, 60 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11,57-61, 64, 88, 174, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 47, 83, 116 КЗпП України, суд -

В И Р І Ш И В:

уточнені позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з СТзОВ «Україна» невиплачену заробітну плату за серпень місяць 2014 року 1021,80 грн., компенсацію за невикористану відпустку 4764 грн., а всього 5785,80 грн.

Стягнути з СТзОВ «Україна» на користь держави судовий збір в сумі 243, 60 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при його проголошені - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий:ОСОБА_4