Справа №303/5417/14
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

24 березня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого - Бисага Т.Ю.,

суддів - Дроботя В.В., Власова С.О.,

при секретарі - Чучка Н.В.,

за участю - ОСОБА_1, її представника - ОСОБА_2, представника позивача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 грудня 2014 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням та виселення,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням та виселення з

будинку АДРЕСА_1.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 грудня 2014 року позовні вимоги задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, якою просить рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 4 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Вимоги апелянта мотивовані тим, що суд першої інстанції ухвалив рішення необґрунтовано з порушеннями норм матеріального та процесуального права, неповно та неправильно встановивши обставини, які мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсності та фактичним обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

У відповідності до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи - відповідно до договору дарування від 19 грудня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського РНО Вімерт В.І., зареєстрованого в реєстрі за №1611, серії ВВА №517354, ОСОБА_8 подарував, а ОСОБА_4 прийняв у дар належний дарувателю - цілий житловий будинок АДРЕСА_1 з належними до будинку надвірними спорудами та прибудовами.

Відповідач ОСОБА_9, яка є рідною сестрою позивача, не погоджуючись з волевиявленням батьків, звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 та виконкому Лохівської сільської ради, третя особа ОСОБА_10 про визнання недійсним рішення виконкому Лохівської сільської ради від 20.11.2013 року, свідоцтва про право власності на житловий будинок та визнання за нею права власності на 1/3 вищевказаного житлового будинку.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 03 листопада 2008 року, яке ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 18 лютого 2009 року залишено без змін, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та Лохівської сільської ради про визнання недійсним рішення виконкому Лохівської сільської ради від 20.11.2003 року, свідоцтва про право власності на житловий будинок та визнання за нею права власності на 1/3 вищевказаного будинку було відмовлено.

В подальшому, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_10 (мама) про визнання недійсним договору дарування житлового будинку від 19 грудня 2003 року та визнання за нею права власності на 1/6 частину цього будинку в порядку спадкування. Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 20 квітня 2012 року, яке ухвалою апеляційного суду Закарпатської області залишено без змін, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю і таким чином підтверджено право власності ОСОБА_4 на вищевказаний будинок.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, - будинковолодіння, яке розташоване за адресою: с. Лохово, вул. Центральна, буд. 84 Мукачівського району з належними до будинку надвірними спорудами та прибудовами належить на праві власності ОСОБА_4.

Проживання і реєстрація у вказаному будинку відповідачів перешкоджає позивачу ОСОБА_4 на свій розсуд користуватися і розпоряджатися належним йому майном і порушує його як власника цього майна.

Відповідно до ч.1 ст.319, 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Посилання апелянта на те, що позивач для внесення змін до Державного реєстру повинен був звертатися до суду з окремим позовом не має під собою підстав, оскільки останній витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.11.2014 року є належним доказом і сформовано на підставі рішень судів.

Всі заходи забезпечення позовів - скасовані.

Отже, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Підстави для скасування рішення, викладені в апеляційній скарзі, є надуманими і такими, що не мають під собою належного юридичного підгрунтя.

Доводи належними та допустимими доказами не доведені, що у відповідності до положень ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, - відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 грудня 2014 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення і може бути оскаржена на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: