Справа № 381/6304/14 Головуючий у І інстанції Ковалевська Л.М.
Провадження № 22-ц/780/1720/15 Доповідач у 2 інстанції Таргоній
Категорія 29 25.03.2015
УХВАЛА

Іменем України

25 березня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Таргоній Д.О.,

суддів: Березовенко Р.В., Приходька К.П.,

за участю секретаря: Черепинець А.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення завдатку.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи, колегія суддів,

ВСТАНОВИЛА :

В грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 суми завдатку.

В обґрунтування позову послалась на те, що 12.11.2014 року між нею та відповідачем укладено договір завдатку про передачу суми в розмірі 10 000 грн. для придбання в подальшому двохкімнатної квартири АДРЕСА_1.

Згідно даного договору, позивачка зобов'язувалась здійснити оплату у розмірі 735 960 грн. (з урахуванням завдатку) до 22.11.2014 року, а також укласти у нотаріальній конторі попередній або основний договір купівлі-продажу квартири.

Однак, у визначений договором строк, попередній договір купівлі-продажу квартири не було укладено, оскільки на визначену дату у позивачки не було достатньої кількості грошових коштів для придбання квартири.

Просила стягнути з відповідача суму завдатку в розмірі 10 000 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 200 грн. та судовий збір.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30 грудня 2014 рок провадження у справі відкрито.

Не погоджуючись з ухвалою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу з підстав порушення правил підсудності та неправильного застосування судом норм процесуального права.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відкриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява ОСОБА_2 подана у відповідності до вимог ст. ст. 119, 120 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується із такими висновками, так як вони обґрунтовані і відповідають вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернулася до суду в порядку ч. 1 ст. 109 ЦПК України, так як вважає, що в даному випадку на спірні правовідносини розповсюджуються правила загальної підсудності за місцезнаходженням відповідача.

Посилання апелянта на ст. 114 ЦПК України, про те, що даний позов необхідно розглядати лише за місцем знаходження квартири АДРЕСА_1, є помилковим та таким, що не ґрунтується на вимогах закону.

Згідно Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про відкриття провадження у справі, оскільки на спірні правовідносини не поширюються правила виключної підсудності.

Відповідно до вимог ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

За таких обставин, колегія не вбачає порушень процесуального законодавства та підстав для скасування ухвали про відкриття провадження, оскільки вона постановлена з дотриманням правил підступності.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 312, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: