Справа № 2-1513/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Калініченко О.Б.

при секретарі - Войцеховській М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення суми страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 02.12.2014 року звернувся з позовом, в якому просив стягнути з відповідача страхове відшкодування з урахуванням індексу інфляції у розмірі 10825,31 грн., пеню за несвоєчасне повернення страхового відшкодування в розмірі 823,47 грн., 3% річних у розмірі 91,31 грн. , а всього - 11740,09 грн.

Свої вимоги мотивував тим, що 20.03.2014 року відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено належний позивачу автомобіль «Seat Cordoba», д.н.з. НОМЕР_4.

Винного у ДТП водія ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Однак, оскільки відповідальність безпосереднього заподіювача шкоди була застрахована згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія», позивачем було подано заяву про виплату страхового відшкодування, яка була отримана відповідачем 02.06.2014 року.

Листом від 10.07.2014 року позивача було повідомлено, що прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 10192,12 грн. При цьому, позивач зазначав, строк виплати страхового відшкодування сплинув, а грошові кошти перераховані так і не були.

Позивач в судове засідання не з'явився, надавши заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі і проси суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіславши письмові заперечення в яких не заперечував проти стягнення з відповідача страхового відшкодування у розмірі 10192,12 грн. та пені у розмірі 579,97 грн., однак заперечував проти стягнення витрат від інфляції в розмірі 633,19 грн., 3% річних у розмірі 68,69 грн. та частини пені у розмірі 243,50 грн.

Обґрунтовуючи заперечення представник відповідача зазначив, що заявлені вимоги позивача в частині стягнення інфляційних втрат є безпідставними, оскільки положення ч.2 ст. 625 ЦК України не поширюються на правовідносини, що виникають у зв'язку із відшкодування збитків та шкоди, оскільки відшкодування шкоди це міра відповідальності, а не боргове (грошове) зобов'язання, тому нарахування процентів на суму шкоди є фактично подвійною мірою відповідальності.

Крім того, представник відповідача зазначав, що згідно з п.36.2 ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прострочення у виплаті страхового відшкодування наступило з 01.09.2014 року, тобто зі сплином 90 днів від дня надходження до ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» заяви про страхове відшкодування, яка надійшла 02.06.2014 року, а не з 26.07.2014 року як зазначає позивач, оскільки лист-повідомлення про прийняте рішення було направлено позивачу суто на виконання вимог абз. 6 п.36.2 ст. 36 цього закону, а тому даний лист не може розцінюватися як узгодження розміру страхового відшкодування.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів врегульовані положеннями Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які по суті є організаційно-правовою формою гарантованого державою забезпечення права потерпілих осіб внаслідок дії (взаємодії) джерел підвищеної небезпеки на відшкодування шкоди, заподіяної в наслідок пригоди.

Відповідно до ст. 22 цього закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з п. 36.1. ст. 36 цього закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до ст. 36.5 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Судом встановлено, що 20.03.2014 року о 13 год. 10 хв. по вул. Набережній - пр. Ілліча у м. Донецьк за участю автомобіля марки «Ваз», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2 внаслідок порушення останнім п.13.1 ПДР та належного позивачу автомобіля марки «Seat Cordoba», д.н.з. НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_3 сталася ДТП. В результаті ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження.

Постановою Петровського районного суду м. Донецька від 22.04.2014 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

При цьому цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу перед третіми особами щодо автомобіля «Ваз», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, була застрахована в ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на підставі поліса №АС/9492647.

26.03.2014 року до страхової компанії надійшла заява від позивача про страхове відшкодування, яка є підставою для здійснення страхового відшкодування.

Згідно з п. 36.2. ст.36 цього закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Між тим, до заяви про страхове відшкодування позивачем не було додано документи перелік яких визначений 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в тому числі не було зазначено реквізити для перерахування страхового відшкодування. Необхідний перелік документів було подано позивачем 02.06.2014 року і це не заперечувалось сторонами.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Так, Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб'єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів.

Відповідно до вимог ст.ст. 5, 7 цього Закону проведення оцінки майна є обов'язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування. Тобто, належний доказом розміру заподіяної шкоди, вартості та об'єму необхідних для проведення відновлення пошкодженого транспортного засобу робіт, є звіт авто товарознавче дослідження вартості відновлювального ремонту проведений суб'єктом оціночної діяльності.

Так, 05.05.2014 року Центром незалежних експертиз було складено звіт №73/14-04 авто товарознавчого дослідження спеціаліста з оцінки транспортного засобу марки «Seat Cordoba», д.н.з. НОМЕР_4, внаслідок пошкодження при ДТП, за результатом якого вартість відновлювального ремонту автомобіля складала 12132,78 грн.

Крім того, при визначенні розміру страхового відшкодування враховується розмір франшизи, яка відповідно до ст.12 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не відшкодовується.

Згідно з умовами полісу №АС/9492647 франшиза встановлена в розмірі 1000,00 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку, що до виплати позивачу підлягає страхове відшкодування, визначене відповідачем у розмірі 10192,12 грн. (12132,78 - 1000, 00- 940,66 (ПДВ)).

Також згідно з п. 36.2. ст. 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

Таким чином, на підставі п. 36.5 ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підлягає відшкодуванню позивачу пеня за прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика за період з 01.09.2014 року по 21.11.2014 року у розмірі 579,97 грн.

Стосовно вимог позивача щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних у зв'язку із затримкою виплати страхового відшкодування слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відтак грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Таким чином, положення статті 625 ЦК регулюють зобов'язальні правовідносини, тобто поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами і не поширюються на правовідносини, що виникають у зв'язку iз завданням шкоди.

Суд погоджується з позицією відповідача, що відшкодування шкоди - це відповідальність, а не боргове (грошове) зобов'язання, тому нараховування процентів за користування чужими грошовими коштами в даному випадку є фактично подвійною мірою відповідальності, оскільки аналогічна позиція міститься також і в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 16.01.2013 року № 10-74/0/4-13, тому вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

Тому позовні вимоги позивача є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Крім того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Керуючись Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 625 ЦК України, ст.ст. 3-4, 10-11, 56-61, 84, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення суми страхового відшкодування задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування - 10192,12 грн. грн., пеню - 579,97 грн., 243,60 грн. судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: