У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Дем'яносова М.В., Леванчука А.О., Нагорняка В.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності та стягнення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності та стягнення коштів.

Позивачка посилалась на те, що вона проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_7 у Великобританії з 09 вересня 2006 року по 20 лютого 2013 року. За час спільного проживання ними було спільно зароблено кошти в сумі 26 000 дол. США та 6 000 фунтів стерлінгів, які вона переказала матері відповідача ОСОБА_5 і за які остання придбала для них квартиру в м. Івано-Франківську. Уточнивши позовні вимоги, у зв'язку з порушенням її права спільної сумісної власності на зароблені кошти, просила встановити факт проживання однією сім'єю з ОСОБА_7, визнати право власності на гроші, зароблені під час проживання однією сім'єю, та стягнути на її користь половину зароблених коштів, як належну їй частину у спільній сумісній власності.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Встановлено факт проживання однією сім'єю та ведення спільного господарства між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 в період з вересня 2006 року по лютий 2013 року під час спільного проживання у Великобританії.

Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_7 кошти в сумі 561 068,22 грн, зароблені ними в період з вересня 2006 року по лютий 2013 року під час спільного проживання у Великобританії, а саме: 26 000 дол. США, що в еквіваленті становить 412 214 грн 30 коп. та 6 000 фунтів стерлінгів, що в еквіваленті становить 148 853 грн 93 коп.

Визнано за ОСОБА_4 право спільної сумісної власності на 1/2 частини спільно зароблених грошей в сумі 280 534 грн 11 коп., а саме: 13 000 дол. США, що в еквіваленті становить 206 107 грн 15 коп. та 3 000 фунтів стерлінгів, що в еквіваленті становить 74 426 грн 96 коп.

Стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_6 у солідарному порядку на користь ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 280 534 грн 11 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 березня 2015 року рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2014 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_5, ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 грошових коштів в сумі 280 534 грн 11 коп. скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 280 534 грн 11 коп.

У решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та рішення апеляційної інстанції, ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Статтею 342 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом прийнято ухвалу з додержанням вимог закону.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про встановлення факту проживання однією сім'єю та веденню спільного господарства між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 в період з вересня 2006 року по лютий 2013 року під час спільного проживання у Великобританії, визнання спільною сумісною власністю зароблених ними в цей період 26 000 дол. США та 6 000 фунтів стерлінгів та визнання за ОСОБА_4 права спільної сумісної власності на 1/2 частини спільно зароблених грошей, оскільки ці кошти придбані внаслідок їх спільної праці як сім'ї, а одержані ними спільні та особисті доходи були об'єднані в майбутньому для набуття спільного майна - квартири в м. Івано-Франківську, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету; інше не було встановлено письмовою угодою між ними.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 грошових коштів в сумі 280 534 грн 11 коп., суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що ОСОБА_5 придбала квартиру за спільні кошти ОСОБА_4 та ОСОБА_7, а тому обов'язок повернення належних позиваці коштів слід покласти на відповідачку ОСОБА_5

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при розгляді даної справи судами попередніх інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2014 року в незміненій частині та рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Дем'яносов М.В. Леванчук А.О. Нагорняк В.А.