Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/1234/15 Головуючий у 1 інстанції: Геєць Ю.В.
Суддя-доповідач: Каракуша К.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого судді: Стрелець Л.Г.

суддів: Каракуші К.В.

Гончар М.С.

при секретарі: Мосіній О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2014 року за скаргою ОСОБА_3 на рішення та дії державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Верескун Т.І.,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаної скаргою, у якій посилаючись на те, що отримавши у листопаді 2014 року постанову державного виконавця Верескун Т.І. про направлення судового наказу №2н-601/2010 виданого 06.03.2012 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь концерну «Міські теплові мережі» заборгованості у розмірі 4 435,50грн., заявник дізнався, що за вказаним судовим наказом відкрито виконавче провадження. ОСОБА_3 зазначив, що вказаний судовий наказ мітить чисельні виправлення, які мають важливе значення, а саме виправлено рік набрання чинності судовим наказом, строк пред'явлення до виконання та рік, у якому виданий судовий наказ.

Посилаючись на те, що судовий наказ має виправлення та був прийнятий до виконання державним виконавцем у листопаді 2014 року, після закінчення строку на його пред'явлення, просив визнати рішення та дії державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Верескун Т.І щодо відкриття виконавчого провадження на підставі судового наказу від 07.09.2010 року неправомірними та зобов'язати винести постанову про закриття виконавчого провадження.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2014 року у задовленні скарги ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою задовольнити вимоги скарги.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з відмовою суду у задоволенні скарги з посиланням на поверховий розгляд доводів його скарги, не дослідження в судовому засіданні матеріалів виконавчого провадження та пояснень державного виконавця щодо дій та рішень, що були предметом оскарження.

В судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта та апелянт підтримали доводи скарги. Державний виконавець Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Верескун Т.І. проти скарги заперечила, пояснивши, що виконавче провадження з примусового виконання вказаного судового наказу судом першої інстанції не витребувався для дослідження.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

При розгляді скарги суд першої інстанції не звернув увагу на предмет оскарження та обмежився констатацією факту не оскарження заявником судового наказу та законності постанови (без дати та номеру) про відкриття виконавчого провадження.

Посилання ОСОБА_3 на наявність виправлень у судовому наказі у зв'язку з чим заявник, в тому числі, пов'язує незаконність постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження суд залишив поза увагою.

Крім того, скарга боржника розглянута судом без залучення до участі у справі стягувача, тим самим судом не врахована правова позиція, викладена в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-152/0/4-13 від 28 січня 2013 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у цивільній справі".

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних и кримінальних справ визнав правильною та такою, що відповідає положенням чинної постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" залучення сторони виконавчого провадження до участі у справі з огляду на те, що тим самим забезпечується судовий захист сторін виконавчого провадження, оскільки рішення суду безспірно може вплинути на їх права та обв'язки.

Також під час розгляду скарги суд першої інстанції не виконав покладеного на нього розділом VІІ ЦПК України функцію судового контролю за виконанням судового рішення.

Для забезпечення судового контролю за виконанням судових рішень законодавством передбачений спеціальний порядок розгляду скарг на дії (бездіяльність) державного виконавця, передбачений ст.386 ЦПК України.

Як вбачається з журналу судового засідання, в судовому засіданні судом були дослідженні тільки матеріали, що були додані заявником до скарги. Серед поданих заявником документів не містилась постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження. Матеріали виконавчого провадження судом не досліджувались. Також судом не встановлювались факти, які мають значення для вирішення справи: коли та ким виносилась постанова про відкриття виконавчого провадження; який суб'єктний склад сторін виконавчого провадження (боржник, стягувач ), дата та номер виконавчого провадження та інші.

Не дослідивши в судовому засіданні наказного провадження та оригіналу судового наказу (а.с.3), матеріалів виконавчого провадження, суд першої інстанції фактично не перевірив доводи, викладені в скарзі, тому висновки суду першої інстанції не можна вважати законними та обґрунтованими.

Крім того, суд першої інстанції не досліджував питання дотримання строку звернення зі скаргою до суду.

Згідно ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

ОСОБА_3 посилається на те, що дізнався про наявність виконавчого провадження 20 листопада 2014 року, проте судом не встановлювалось, не перевірялося чи дотримано ним строк звернення до суду зі скаргою.

Вирішення даного питання має важливе значення для розгляду справи.

Згідно роз'яснень п. 16 вищевказаної постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014р. "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах"відповідно до статті 385 ЦПК скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Далі у постанови роз'яснено: якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз'яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про порушення судом першої інстанції порядку розгляду скарги, у зв'язку з чим відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з передачею питання щодо розгляду скарги до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2014 року скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: