АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Андрієнко А.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Гарматюк О.Д.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Міський комерційний банк» Тимошенка Костянтина Володимировича на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 24 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» про стягнення суми банківського вкладу, відсотків за користування коштами, 3-х відсотків річних, суми відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, пені за порушення строків виконання доручення,

В С Т А Н О В И Л А :

07.11.2014 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути на її користь з відповідача ПАТ «Міський комерційний банк» заборгованість за договором банківського вкладу, проценти за користування коштами, суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, суму 3% річних за затримку виконання грошового зобов'язання, пеню за порушення строків виконання доручення в розмірі 241 409,25 грн., обґрунтовуючи тим, що 25 березня 2014 року між нею та Публічним акціонерним товариством "Міський комерційний банк" в особі відділення №10 було укладено договір акційного строкового банківського вкладу № 2630/11/169287. Згідно з умовами даного договору банк відкрив депозитний рахунок вкладу та прийняв від позивача суму у розмірі 200 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1 від 25 березня 2014 року. 25 липня 2014 року по закінченню дії договору акційного строкового банківського вкладу № 2630/11/169287 від 25 березня 2014 року кошти в сумі 203 863,01 грн., в тому числі 200 000 грн. - кошти перераховані по закінченню депозиту, нараховані на них відсотки в сумі 3 863,01 грн. перераховано на банківський рахунок НОМЕР_1 згідно з договором від 25 березня 2014 року, що підтверджується меморіальним ордером № 2221 від 25 липня 2014 року та меморіальним ордером № 2222 від 25 липня 2014 року. Згідно умов Договору клієнт має право самостійно розпоряджатися коштами на рахунку, вимагати від Банку своєчасного і повного здійснення розрахунків, отримувати готівкові кошти. 29.07.2014 року позивач звернулася з заявою до Банку про видачу їй з рахунку готівки в сумі 203 863,01 грн. У відповідь банк відмовив видати готівку на вимогу. Позивач зверталася зі скаргою на дії Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний банк" до Національного банку України. У відповідь листом № 06-043/3638 від 03.10.2014 року управління Національного банку України в Чернігівській області рекомендувало йому даний спір вирішити в судовому порядку. Позивач вважає дії відповідача щодо відмови у видачі йому суми депозитного вкладу незаконними, оскільки це позбавляє її права вільно розпоряджатись належними їй грошовими коштами, в зв'язку з чим, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 24 листопада 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ПАТ «Міський комерційний банк» на користь ОСОБА_3 суму заборгованості за договором банківського рахунку НОМЕР_1 від 25.03.2014 року кошти в сумі 203 863,01 грн., заборгованість по процентах за користування коштами 8 579,01 грн., заборгованість відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання в сумі 542,93 грн., заборгованість по сплаті компенсації позивачу суми 3% річних за затримку виконання грошового зобов'язання, що складає 1038 грн., заборгованість по сплаті пені за порушення строків виконання доручення в розмірі 20 386,30 грн.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 08 липня 2015 року заяву відповідача про перегляд заочного рішення суду залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник відповідача просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову, мотивуючи тим, що судом неповно з'ясовано обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано, що стягнення неустойки, штрафу та пені суперечить ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». У відповідності до вимог законодавства відповідач перерахував на ім'я позивача суму гарантованого державою платежу у розмірі 2000 тис.грн. Також позивач звернулася до банку із заявою про внесення ї до реєстру вимог кредиторів. Виплата коштів відбувається в порядку, визначеному нормами чинного законодавства, а дострокове погашення є неможливим.

В суді апеляційної інстанції представник апелянта підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

ОСОБА_3 в суд апеляційної інстанції не зявилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена.

На підставі ст.. 305 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності позивача, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи.

Судом встановлено, що 25 березня 2014 року між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством "Міський комерційний банк" було укладено договір акційного строкового банківського вкладу № 2630/11/169287. Згідно з умовами даного договору банк відкрив депозитний рахунок вкладу та прийняв від позивача суму у розмірі 200 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1 від 25 березня 2014 року.

25 липня 2014 року по закінченню дії договору акційного строкового банківського вкладу № 2630/11/169287 від 25 березня 2014 року ОСОБА_3 кошти в сумі 203 863,01 грн. перераховано згідно договору банківського рахунку № 01 від 25 березня 2014 року, що підтверджується меморіальним ордером № 2221 від 25 липня 2014 року та меморіальним ордером № 2222 від 25 липня 2014 року.

29.07.2014 року ОСОБА_3 відповідно до ст. 1060 ЦК України звернулася з заявою до Банку про видачу їй з рахунку готівки в сумі 203 863,01 грн. Однак ПАТ "Міський комерційний банк" відмовив позивачу у такому поверненні.

На звернення позивача до відділення ПАТ "Міський комерційний банк" з проханням про повернення залишку вкладу з відсотками останнім таке прохання було залишено без задоволення.

На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 64 від 20.03.2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Міський комерційний банк» та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку.

22.06.2015 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_3 виплачено 200 000 грн ( а.с.45)

ОСОБА_3 звернулася із заявою до Банку про внесення її до реєстру вимог кредиторів.

Задовольняючи вимоги позивача, суд першої інстанції неповно врахував обставини справи та порушив вимоги матеріального і процесуального права і прийшов до неправильного висновку про задоволення вимог позивача, а тому зазначене рішення підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до статті 1 Закону України " Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб , порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14 було затверджено Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами яке розроблено відповідно до Закону України " Про систему гарантування вкладів фізичних осіб " і визначає порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб, а також порядок здійснення виплат коштів за вкладами протягом дії тимчасової адміністрації в межах суми , гарантованої Фондом , за рахунок цільової позики Фонду.

Положенням ч.1 та ч.2 ст. 4 Закону України " Про систему гарантування вкладів фізичних осіб " основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 26 зазначеного Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Частиною 2 статті 26 Закону України № 4452 та п. 8 розділу 1 Положення №14 вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Після призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, банк припиняє свою діяльність, а всі правовідносини регламентуються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»

Відповідно до ст.. 36 ч.5 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки, штрафів, пені та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку, а також не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання зобов'язань банку.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку про відмову у задоволенні вимог позивача про стягнення штрафних санкцій з банку на її користь, оскільки гарантована сума в розмірі 200 000 грн позивачем отримана, на суму процентів, яку позивач не отримала, вона зарахована у чергу , а в решті - їй повинно бути в позові відмовлено на підставі ст. ст.. 36 ч.5 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»

Керуючись ст..ст. 303, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Міський комерційний банк» Тимошенка Костянтина Володимировича задовольнити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 24 листопада 2014 року скасувати та постановити нове рішення , яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» про стягнення суми банківського вкладу, відсотків за користування коштами, 3-х відсотків річних, суми відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, пені за порушення строків виконання доручення відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак, може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 діб шляхом подання до цього суду .

Головуючий:

Судді: