АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/326/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді - Гринчука Р.С.,

суддів: Костенка А.М., Ярмолюка О.І.,

при секретарі Гриньовій А.М.,

з участю представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

ОСОБА_3 та його представника - адвоката Шамрая В.В.,

представника Хмельницької міської ради - Окарської І.В.,

ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_6, Хмельницької міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_3, Хмельницьке бюро технічної інвентаризації про зобов'язання до вчинення дій та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_6, Хмельницької міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_1, Хмельницьке бюро технічної інвентаризації про зобов'язання до вчинення дій та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про встановлення порядку користування і розпорядження земельною ділянкою між співвласниками, з апеляційними скаргами ОСОБА_1, ОСОБА_8 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 грудня 2014 року,

встановила:

ОСОБА_1 звернувся в суд зі зміненими під час судового розгляду позовними вимогами до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_9, ОСОБА_6, Хмельницької міської ради, про зобов'язання надати витяг про реєстрацію нерухомого майна, будинку АДРЕСА_1; усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом визначення розміру земельної ділянки відповідно до розміру будинковолодіння, яке знаходиться у його власності за вищевказаною адресою.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є одним із співвласників житлового будинку АДРЕСА_1, іншими співвласниками є решта відповідачів - фізичних осіб. Внаслідок пожежі 1996 року частина вказаного домоволодіння була зруйнована, зокрема частки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_11 Фактично спірним майно користується лише він, ОСОБА_3 та ОСОБА_6, оскільки їх частки вціліли після пожежі.

За вказаним будинковолодінням закріплена земельна ділянка площею 1599,9 кв.м., частину якої він має намір приватизувати відповідно до загальної площі, яка належить йому в будинку, 74,8 кв.м., однак відповідачі заперечують таке його право.

В позовній заяві ОСОБА_3 просив суд зобов'язати Хмельницьке БТІ надати витяг про реєстрацію нерухомого майна, будинку АДРЕСА_1 та усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом виділення в натурі з правом подальшої приватизації земельної ділянки під будівництво та обслуговування індивідуального житлового будинку розміром 183 кв.м. за вказаною адресою.

На обґрунтування позову зазначив, що він є одним із співвласників житлового будинку АДРЕСА_1, іншими співвласниками є решта відповідачів - фізичних осіб. Внаслідок пожежі 1996 року частина вказаного домоволодіння була зруйнована, зокрема частки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_9 Фактично спірним майно користується лише він, ОСОБА_1 та ОСОБА_6, оскільки їх частки вціліли після пожежі.

За вказаним будинковолодінням закріплена земельна ділянка площею 1599,9 кв.м., частину якої він має намір приватизувати відповідно до загальної площі, яка належить йому в будинку, 43,8 кв.м., однак відповідачі заперечують таке його право.

ОСОБА_8 в позові просила встановити порядок користування і розпорядження земельною ділянкою між нею та іншими співвласниками будинку АДРЕСА_1.

Обґрунтовуючи свої вимоги зазначила, що вона є співвласником 3/20 частини вказаного будинковолодіння, інші відповідачі є власниками решти будинку. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 без погодження з іншими співвласниками самовільно здійснили добудови до будинку, а ОСОБА_6 приватизувала частину земельної ділянки, хоча жодної домовленості щодо спільного користування і розпорядження спірним майном між сторонами не було.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 грудня 2014 року у задоволенні усіх позовів було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що судом неправильно було застосовано норми матеріального права, оскільки спірний будинок є об'єктом права спільної часткової власності, він не поділений на квартири і не є багатоквартирним будинком в розумінні закону; судом не прийнято до уваги висновки судової будівельно-технічної експертизи; висновок суд про те, що даний спір не належить до юрисдикції суду суперечить нормам Конституції України та ЗК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

При цьому зазначила, що судом не вирішено усіх позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_3, його висновок про те, що спірний будинок є багатоквартирним безпідставний, оскільки він є об'єктом права спільної часткової власності; невірно застосовано норми матеріального права; не взято до уваги реєстрацію Хмельницьким БТІ землекористування попередніми співвласниками спірного будинку.

В суді представник апелянта ОСОБА_1 підтримала доводи поданої довірителем апеляційної скарги, проти апеляційної скарги ОСОБА_8 не заперечила.

ОСОБА_3 та його представник, ОСОБА_6, представник міської ради в судовому засіданні заперечили проти апеляційних скарг. Представник міської ради також пояснила, що спірна земельна ділянка є власністю територіальної громади м. Хмельницького.

Заслухавши пояснення учасників процесу та перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 309 цього Кодексу визначено, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Суд допустив неповноту при з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, порушив норми матеріального права, що є підставою для його скасування з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову з інших правових підстав.

Встановлено, що сторонам-фізичним особам на праві спільної часткової власності належить будинковолодіння АДРЕСА_1, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 належить по 1/10 частці кожному. ОСОБА_8 є власником 3/20 часток вказаного домоволодіння. ОСОБА_11, спадкоємцями якого є ОСОБА_9 та ОСОБА_10, громадяни РФ, належало 9/20 частин. Як вбачається з даних протоколів судового засідання від 06.04.2015 року Подольського міського суду Московської області РФ, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на спадкове майно у вигляді частки у спірному будинковолодінні не претендують, з відповідними заявами про прийняття спадщини в національні установи не зверталися, наміру приймати участь в даній цивільній справі не мають.

На підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку від 06.04.2005 року ОСОБА_6 шляхом приватизації земель міської ради отримала у власність земельну ділянку площею 197 кв.м. по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування індивідуального жилого будинку.

Земельна ділянка, на якій розташоване спірне будинковлодіння є власністю територіальної громади м. Хмельницького в особі Хмельницької міської ради, що підтверджується матеріалами справи та встановлено ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 8 квітня 2009 року, постановленою в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_6 ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_11, виконкому Хмельницької міської ради про припинення права спільної часткової власності на частину домоволодіння.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що будинок по АДРЕСА_1 має статус багатоквартирного будинку, квартири в якому приватизовані, тому з урахуванням вимог ст. 42 ЗК України земельна ділянка, яка входить у житловий комплекс може бути передана у власність або користування лише об'єднанню співвласників будинку, створеному відповідно до закону, а не окремими особам, власникам квартир. Встановлення порядку користування спірною землею відноситься до компетенції Хмельницької міської ради. Однак такий висновок суду є частково помилковим.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 30 ЗК України від 18.12.1990 року, при переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об'єктів. Права власності або право користування у такому випадку посвідчується Радами народних депутатів відповідно до вимог статті 23 цього Кодексу.

Статтею 118 ЦК України від 18.07.1963 року встановлено, що якщо учасники спільної часткової власності на жилий будинок за угодою між собою встановили порядок користування відособленими приміщеннями будинку (квартири, кімнати) відповідно до частки кожного і така угода нотаріально посвідчена і зареєстрована у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів, то вона обов'язкова і для особи, яка згодом придбає частку в спільній власності на цей будинок.

Згідно зі ст. 119 вищевказаного Кодексу якщо учасник спільної власності на жилий будинок збільшить в ньому за свій рахунок корисну площу будинку шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної за згодою решти учасників і в установленому порядку, частки учасників у спільній власності на будинок і порядок користування приміщеннями в ньому підлягають відповідній зміні.

Спірне будинковолодіння належить сторонам на праві спільної часткової власності, тому дотримання вищевказаних вимог законодавчих актів є обов'язковим.

В той же час матеріали справи не містять доказів того, що спірна земельна ділянка належить сторонам на праві спільного користування або на праві власності, крім частини земельної ділянки, приватизованої ОСОБА_6, а також того, що між сторонами або попередніми власниками будинковолодіння було укладено нотаріально посвідчену і зареєстрована у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів угоду щодо порядку користування окремими приміщеннями спірного будинку.

З матеріалів справи також вбачається, що сторонами до житлового будинку самовільно було здійснено прибудови, які у встановленому законом порядку не були узаконені.

Та обставина, що в 1996 році спірне будинковолодіння було частково знищено внаслідок пожежі не впливає на розмір часток сторін, і не свідчить про те, що частки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_11 були знищені, а частки ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_1 залишилися, оскільки такі частки у всіх співвласників є ідеальними, жодного приміщення будь-кому зі співвласників у передбаченому законом порядку окремо виділено не було.

Слід також звернути увагу на неспівмірність часток ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у спірному майні - по 1/10 частці з фактичним розміром загальної площі, яку за твердженням позивачів вони займають у будинку, а саме, 74,8 кв.м. та 43,8 кв.м. відповідно та з розміром земельної ділянки, яка на їх думку повинна їм належати внаслідок приватизації. При загальній площі землі за адресою АДРЕСА_1 1599,9 кв.м., на думку ОСОБА_1 його частина становить 459 кв.м., ОСОБА_3 заявляє права на 183 кв.м. земельної ділянки.

Таким чином, враховуючи, що спірне будинковолодіння є об'єктом права спільної часткової власності, без виділення часток в натурі, земельна ділянка за будинковолодінням є комунальною власністю, тому вимоги позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою є безпідставними, оскільки їх право на користування окремою, конкретно визначеною земельною ділянкою не знайшло свого підтвердження в суді.

При цьому слід зауважити, що встановлення порядку користування і розпорядження земельною ділянкою між співвласниками будинковолодіння АДРЕСА_1, про що у своєму позові зазначає ОСОБА_8 є неможливим, оскільки відсутні об'єктивні дані про перебування цієї землі на праві спільного користування усіх співвласників будинку, встановлення порядку користування житловим будинком між усіма його співвласниками відповідно до їх часток у нерухомому майні (конкретно визначені окремі приміщення у будинку). В той же час, як вбачається з пояснень представника Хмельницької міської ради, яка є власником спірної землі, співвласники будинковолодіння по АДРЕСА_1 не зверталися до органу місцевого самоврядування щодо вирішення питання землекористування.

Висновок земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи №223/014 від 29.10.2014 року підлягає оцінці судом відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України.

Експертне дослідження було проведено з урахуванням того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 фактично користуються квартирами №№ 3, 5, а інша частина будинку зруйнована. Відповідно до цього, а також з урахуванням чистини земельної ділянки, яка була приватизована ОСОБА_6, експертом було визначено два варіанти порядку користування спірною земельною ділянкою.

Однак вказані дані, взяті до уваги експертом, не відповідають дійсним обставинам справи, іншим доказам в справі, дослідження яких судом наведено вище по тексту, не ґрунтуються на належних та допустимих доказах, тому висновок експерта в цілому не слід брати до уваги і оцінити його критично.

Враховуючи встановлені судом апеляційної інстанції обставини справи, оскільки судом першої інстанції було відмовлено в задоволенні позовних вимог з порушенням норм матеріального права, застосовано закон, який не поширюється на спірні правовідносини, а саме, що стосується правого статусу спірних будинку та земельної ділянки, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову з інших правових підстав.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_8 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_6, Хмельницької міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_3, Хмельницьке бюро технічної інвентаризації про зобов'язання до вчинення дій та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовити.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_6, Хмельницької міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_1, Хмельницьке бюро технічної інвентаризації про зобов'язання до вчинення дій та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовити.

В задоволенні позову ОСОБА_8 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про встановлення порядку користування і розпорядження земельною ділянкою між співвласниками відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: /підпис/ Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Р.С. Гринчук

______________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Мазурок О.В. Доповідач - Гринчук Р.С.

Категорія 47