АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6228/15 Справа № 185/9517/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Міхеєва В.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Міхеєвої В.Ю.

суддів Свистунової О.В., Ремеза В.А.

за участю секретаря Видюкової Ю.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2015 року по справі

за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Павлоградський завод технологічного обладнання» про стягнення заборгованості по заробітній платі,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року до суду звернувся ОСОБА_2 з позовною заявою до ТОВ «Павлоградський завод технологічного обладнання» про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що перебуваючи у трудових відносинах з ТОВ «Павлоградський завод технологічного обладнання», проходив медичне обстеження на професійні захворювання в ОСОБА_3 в Науково -дослідному інституті промислової медицини, після чого був направлений до Інституту медицини праці Національної академії медичних наук України. Обстеження проходили з 11 червня по 20 червня 2013 року та з 26 липня по 03 серпня 2013 року. Позивач вважає, що за цей період йому повинні були сплатити середній заробіток.

Окрім того, оскільки виникла затримка в виплаті заробітної плати за вищенаведений період, позивач вважає, що до даних правовідносин повинні бути застосовані норми ст. 117 Кодексу законів про працю України.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2015 року та ухвалити нове по суті позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до Наказу ТОВ «Павлоградський завод технологічного обладнання» від 08 лютого 2010 року № 42-п ОСОБА_2 було прийнято на постійну роботу вантажником у механозборочний цех №2 з 08 лютого 2010 року (а.с.47).

Наказом по підприємству № 98-к від 22 березня 2010 року ОСОБА_2 був переведений електрогазозварювальником 5 розряду в механоскладальний цех №2 (а.с.48).

З 02 червня 2014 року позивач звільнений з роботи на підставі п.1 статті 36 Кодексу законів про працю України, що підтверджується записом у трудовій книжці (а.с.20) та копією Наказу по підприємству № 163-п від 02 червня 2014 року (а.с.119).

Згідно Списку працівників, які підлягають періодичним медичним оглядам, який затверджений 16 вересня 2013 року, ОСОБА_2 повинен був проходити періодичний медичний огляд у 2013 році.

Факт проходження періодичного медичного огляду за ініціативою роботодавця підтверджується копією медичної довідки ДЗ «Спеціалізована медико-санітарна частина № 7 Міністерства охорони здоровя України» від 01 листопада 2013 року, відповідно до якої ОСОБА_2 придатний для роботи за професією електрогазозварювальник (а.с. 54).

Згідно виписки обстеження ОСОБА_2 в ГУ охорони здоров'я Дніпропетровської облдержадміністрації обласна клінічна лікарня ім. І.І.Мечнікова від 15 травня 2013 року, його було направлено на консультацію в Український НДІ промислової медицини з приводу підозри на професійний характер захворювання (а.с.14).

У період з 11 червня 2013 року по 20 червня 2013 року позивач проходив медичне обстеження на професійні захворювання в Українському НДІ промислової медицини в м.Кривому Розі (а.с. 16-17).

Як убачається з медико-експертного висновку головного позаштатного спеціаліста з профпатології Обласної клінічної лікарні ім. І.І.Мечнікова від 20 червня 2013 року , ОСОБА_2, за його наполяганням, направлено на консультацію до Інституту медицини праці Академії медичних наук у м.Київ (а.с.12).

ОСОБА_2 перебував на стаціонарі Інституту медицини праці Академії медичних наук у м.Київі з 26 липня 2013 року по 02 серпня 2013 року (а.с.22).

Висновком центральної лікарсько-експертної комісії Інституту медицини праці Академії медичних наук у м.Київ від 05 серпня 2013 року № 28/1138 позивачу не рекомендована робота в умовах дії пилу та шуму (а.с.23).

Позивач звернувся до ТОВ «Павлоградський завод технологічного обладнання» з вимогою щодо сплати середнього заробітку відповідно до статті 123 КЗпП України, але листом від 06 серпня 2013 року йому було відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для оплати позивачу середнього заробітку за час перебування на медичних обстеженнях, які він проходив з власної ініціативи, а не за направленням підприємства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 17 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов'язаний за свої кошти забезпечити фінансування та організувати проведення попереднього (під час прийняття на роботу) і періодичних (протягом трудової діяльності) медичних оглядів працівників, зайнятих на важких роботах, роботах із шкідливими чи небезпечними умовами праці або таких, де є потреба у професійному доборі, щорічного обов'язкового медичного огляду осіб віком до 21 року.

Ст. 123 КЗпП України передбачено, що за час перебування в медичному закладі на обстеженні за працівниками, зобовязаними проходити таке обстеження, зберігається середній заробіток за місцем роботи.

Однак збереження середнього заробітку за працівником можливо тільки у тому випадку, коли він перебував в медичному закладі на обстеженні, яке був зобов'язаний проходити, зокрема, на підставі статті 169 КЗпП України, як працівник, зайнятий на важких роботах, роботах із шкідливими чи небезпечними умовами праці.

Тобто, власник або уповноважений ним орган зобовязаний за свої кошти організувати (фінансувати) тільки проведення попереднього (при прийнятті на роботу) і періодичних медичних оглядів працівників, зайнятих на важких роботах, роботах із шкідливими чи небезпечними умовами праці. Інші ж медичні огляди (обстеження) працівників, якщо вони проводяться не в межах попереднього або періодичного медичних оглядів, власник (роботодавець) або уповноважений ним орган не зобов'язаний організовувати (фінансувати) за свої кошти.

Відповідно до ч.3 ст. 17 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобовязаний забезпечити за свій рахунок позачерговий медичний огляд працівника тільки у тому випадку, якщо від такого працівника надійшла відповідна заява, у якій він вважає, що погіршення його стану здоровя повязане з умовами праці. Якщо такої заяви від працівника не надходило, то роботодавець не зобов'язаний за свій рахунок забезпечувати позачерговий медичний огляд такого працівника. У цьому випадку такий медичний огляд здійснюється за власний рахунок працівника.

Пунктом 3.1 Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій, затвердженим Наказом Міністерства охорони здоровя України від 21 травня 2007 року № 246 (далі Порядок), встановлено що роботодавець погоджує план-графік проведення медичних оглядів закладами охорони здоровя.

Список осіб, які підлягають періодичним медичним оглядам, був затверджений 16 вересня 2013 року, а позивач проходив медичне обстеження до затвердження графіку, тобто за власною ініціативою, тому він повинен був попередньо надати до підприємства заяву, відповідно до пункту 3.8 Порядку.

Доказів звернення до відповідача з відповідною заявою позивачем суду не надано.

З огляду на вказане вище, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив ОСОБА_2 у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги щодо помилки у написанні його прізвища на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують. Крім того, ухвалою суду першої інстанції від 05 травня 2015 року було виправлено описку у рішенні суду.

Інших доводів, які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення, апеляційна скарга не містить.

Суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які виникли між сторонами та обставини справи, перевірив доводи сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді