У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Колодійчука В.М., Умнової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», прокуратури Хмельницької області, Шепетівської об'єднаної Державної податкової інспекції Хмельницької області, Державної казначейської служби України, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 жовтня 2014 року, ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 21 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом, вимоги якого уточнила в ході розгляду справи та просила зобов'язати публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» (далі ПАТ «КБ «Надра») повернути в натурі (витребувати з чужого незаконного володіння) 24/100 частини приміщень магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» з допоміжними приміщеннями, загальною площею 231 м2, зобов'язати ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повернути в натурі (витребувати з чужого незаконного володіння) 4/100 частини приміщень магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» з допоміжними приміщеннями, загальною площею 49,9 м2, а всього 28/100.

Позов мотивовано тим, що 14 травня 2002 року Шепетівською міжрайонною прокуратурою у відношенні позивача було порушено кримінальну справу за ст. ст. 368 ч. 3, 27 п. 5 КК України, а 17 травня притягнуто її у якості обвинувачуваної за вказаними статтями. Вироком Славутського міськрайонного суду від 17 липня 2003 року її засуджено за цими статтями із застосуванням ст. 69 КК України на три роки позбавлення волі з конфіскацією частини майна, без позбавлення права займати посади в органах державної влади. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на два роки. Вироком суду, який залишений без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 23 вересня 2003 року, постановлено передати в дохід держави 28/100 частин магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться у АДРЕСА_1, як майно, що нажите злочинним шляхом. У березні 2004 року вказаний вирок виконано в частині конфіскації особистого майна та передано в дохід держави 28/100 частини магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», які належали їй на праві приватної власності. 16 вересня 2004 року ухвалою Верховного Суду України вирок Славутського міськрайонного суду від 17 липня 2003 року та ухвалу апеляційного суду від 23 вересня 2003 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. 1 жовтня 2007 року Славутським міськрайонним судом у відношенні позивача постановлено виправдувальний вирок, який 6 серпня 2008 року ухвалою апеляційного суду скасовано, з направленням справи на новий судовий розгляд. 26 березня 2009 року ухвалою Славутського міськрайонного суду кримінальну справу направлено Шепетівському міжрайонному прокурору для проведення додаткового розслідування. Постановою старшого слідчого Шепетівської міжрайонної прокуратури від 29 грудня 2009 року кримінальну справу про її обвинувачення у вчиненні злочину закрито у зв'язку з недоведеністю її участі у вчиненні злочину. 6 грудня 2011 року постановою Шепетівського міськрайонного суду скасовано постанову слідчого від 29 грудня 2009 року і направлено справу прокурору для відновлення слідства та організації розслідування. 28 січня 2012 року старшим слідчим Шепетівської міжрайонної прокуратури винесено постанову про закриття кримінальної справи в зв'язку з недоведеністю її участі у вчиненні злочину. У зв'язку з незаконним притягнення до кримінальної відповідальності та незаконним засудженням позивачу завдано матеріальної шкоди - звернуто в дохід держави 28/100 частини магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», що належало їй на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 6 березня 2000 року. Згідно повідомлення Шепетівського МУЮ від 10 січня 2008 року виконавчий лист про звернення в дохід держави майна переданий для виконання в Шепетівську ОДПІ. 25 березня 2004 року Шепетівським БТІ зареєстровано право власності на 28/100 магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» за Шепетівською ОДПІ. Вказане майно вибуло з володіння позивача проти її волі на підставі незаконно постановленого вироку від 17 липня 2003 року та в подальшому передано Шепетівською ОДПІ третім особам. Станом на 10 січня 2008 року відповідно до інформації Шепетівського БТІ №1 24/100 частини приміщення магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» належало на праві власності ВАТ КБ «Надра», інша частина ОСОБА_9, який помер у 2010 році. 7 лютого 2008 року позивач звернулась із заявою до Шепетівської ОДПІ про повернення їй в натурі безпідставно звернутого в дохід держави майна чи відшкодування його вартості в сумі 1340776 грн. Разом з тим, у задоволенні заяви відмовлено листом Шепетівської ОДПІ від 11 лютого 2008 року. Рішення апеляційного суду Хмельницької області від 22 жовтня 2013 року у задоволенні позову ОСОБА_10 до прокуратури Хмельницької області, Шепетівської ОДПІ, Державної казначейської служби України, про відшкодування матеріальної шкоди, завданої незаконним звернення в дохід держави 28/100 частин магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» відмовлено, оскільки нею не було вчинено дій по витребуванню майна в натурі. Позивач посилалась на те, що відповідно до положень Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно розшукові діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», майно звернене в дохід держави судом, повертається в натурі, а в разі неможливості повернути в натурі відшкодовуються за рахунок тих підприємств, установ, організацій, яким воно передано безоплатно.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 серпня 2014 року до участі у справі як співвідповідачів залучено ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які є співвласниками спірного майна.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 жовтня 2014 року за клопотанням ОСОБА_10 до участі в справі як співвідповідача залучено ОСОБА_8, як співвласника спірного майна.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 21 січня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з даними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить їх скасувати з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову виходив з того, що позивач має право на відшкодування шкоди у зв'язку з незаконним притягненням її до кримінальної відповідальності та незаконним засудженням. Разом з тим, нею обрано не правильний спосіб захисту майнових прав, у зв'язку із чим позов задоволенню не підлягає.

Залишаючи без змін рішення місцевого суду, апеляційний суд виходив з того, що для вирішення питання відшкодування шкоди, позивач повинна була дотриматися послідовності порядку встановленого чинним законодавством безпосередньо після винесення прокуратурою, як органом попереднього слідства 28 січня 2012 року постанови про закриття кримінальної справи через не доведення вини ОСОБА_10 у вчиненні злочину, тобто можливість відповідного відшкодування при зверненні з інших підстав, нею ще не вичерпана. Позивачем не було дотримано встановленого законом порядку і на час ухвалення рішення апеляційним судом Хмельницької області станом на 22 жовтня 2013 року про відмову в задоволенні позову ОСОБА_10 про стягнення шкоди, передбаченої вищеназваним Законом. За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення віндикаційного позову про витребування майна.

Вказані висновки судів першої та апеляційної інстанцій відповідають фактичним обставинам справи та узгоджуються з нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Судом першої інстанції встановлено, що 14 травня 2002 року Шепетівською міжрайонною прокуратурою у відношенні ОСОБА_10 порушено кримінальну справу за ст.ст. 368 ч.3, 27 п.5 КК України, а 17 травня 2002 року її притягнуто в якості обвинуваченої за ст.ст. 368 ч.3, 27 п.5 КК України.

Вироком Славутського міського суду Хмельницької області від 17 липня 2003 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 23 вересня 2003 року, ОСОБА_10 засуджено за ст.ст. 27 ч.5, 368 ч.3, 69,75 КК України на три роки позбавлення волі з конфіскацією частини майна, без позбавлення права займати посади в органах державної влади із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на два роки. Вироком постановлено передати в дохід держави 28/100 частин магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться у м. Шепетівка, як майно, що набуте злочинним шляхом.

У березні 2004 року (під час розгляду даної кримінальної справи у Верховному Суді України) вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 липня 2003 року було виконано в частині конфіскації особистого майна, а також передано в дохід держави 28/1 частин магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться у АДРЕСА_1, який належав позивачу на праві приватної власності.

Відповідно до повідомлення Шепетівського міськрайонного управління юстиції від 10 січня 2008 року №01-23-2, згідно наявних облікових даних виконавчий лист Славутського міського суду Хмельницької області від 17 липня 2003 року щодо передачі в дохід держави 28/100 частин магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», що належали ОСОБА_10 надійшов на виконання ДВС 26 грудня 2003 року. На підставі роз'яснення Славутського міського суду Хмельницької області щодо порядку виконання вироку 09 червня 2004 року виконавче провадження завершено, а зазначений виконавчий лист передано для виконання в Шепетівську об'єднану державну податкову інспекцію.

Ухвалою Верховного Суду України від 16 вересня 2004 року вирок Славутського міського суду Хмельницької області від 17 липня 2003 року та ухвала апеляційного суду Хмельницької області від 23 вересня 2003 року скасовані. Справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 1 жовтня 2007 року позивача за пред'явленим обвинуваченням виправдано за не доведенням її участі у вчиненні злочину.

Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 6 серпня 2008 року вирок Славутського міськоайонного суду Хмельницької області скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд.

Ухвалою Ставутського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 березня 2009 року кримінальну справу направлено Шепетівському міжрайонному прокурору для проведення додаткового розслідування.

29 грудня 2009 року Шепетівською міжрайонною прокуратурою винесено постанову про закриття кримінальної справи.

6 грудня 2011 року постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області скасовано постанову слідчого, кримінальну справу направлено Шепетівському міжрайонному прокурору для відновлення слідства та організації подальшого розслідування.

28 січня 2012 року за наслідками проведеного додаткового розслідування слідчим Шепетівської міжрайонної прокуратури винесено постанову про закриття кримінальної справи у відношенні ОСОБА_10 у зв'язку з недоведеністю її участі у вчиненні злочинів.

Згідно висновків судів попередніх інстанцій в результаті незаконних дій прокуратури та суду з володіння, користування та розпорядження позивача, шляхом конфіскації та наступної реалізації, вибуло 28/100 частин приміщення магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», що належали їй на праві приватної власності підставі договору купівлі-продажу від 6 березня 2000 року, чим позивачу завдана шкода, яка підлягає відшкодуванню в порядку, визначеному Законом.

Звернувшись до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду, позивач просила витребувати майно з чужого володіння, яке вона вважає незаконним та зобов'язати нових власників майна повернути його в натурі.

Так, Шепетівським БТІ на підставі вироку суду від 17 липня 2003 року право власності на частину приміщення, що є предметом спору, зареєстроване за Шепетівською ОДПІ Хмельницької області, яка в подальшому реалізувала приміщення третім особам.

Відповідно до п.2 ст.3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується (повертаються): майно, конфісковане або звернене в доход держави судом. Майно повертається в натурі, а в разі не можливості повернення в натурі вартість відшкодовується за рахунок тих підприємств, установ, організацій, яким воно передано безоплатно.

Відповідно до ч.ч. 3, 9, 18 п. 14 Положення «Про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», затвердженого 4 березня 1996 року та зареєстрованого в Мінюсті України 6 березня 1996 № 106/1131, у разі, коли повернення майна в натурі неможливе, за рахунок підприємств, установ, організацій, яким воно передано безоплатно, відшкодовується його вартість. У випадку, майно було продано за плату, питання відшкодування його вартості за вимогою громадянина вирішує фінансовий орган, якщо кошти за майно надійшли до державного бюджету, або інший , що одержав кошти за це майно.

За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність у позивача безумовного права на відшкодування шкоди у зв'язку з незаконним притягненням її до кримінальної відповідальності та незаконним засудженням, разом з тим, в силу недотримання нею визначеного законом порядку відшкодування такої шкоди, підстави для задоволення віндикаційного позову про витребування майна з незаконного володіння, у даному випадку, відсутні.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних рішень. При вирішенні даної справи судами правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

За таких обставин, відповідно до ст. 337 ЦПК України касаційну скаргу слід відхилити і залишити оскаржувані рішення судів без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 344 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 жовтня 2014 року, ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 21 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук
судді В.С. Висоцька
В.М. Колодійчук
О.В. Умнова
І.М. Фаловська