Провадження № 2/638/1032/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого - судді Задорожного М.І.,

при секретарі Жупник Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про встановлення факту родинних відносин у зв'язку з прийняттям спадщини, про встановлення факту прийняття спадщини, виділення часток у спільній сумісній власності у зв'язку з прийняттям спадщини, визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Харківської міської ради про встановлення факту родинних відносин у зв'язку з прийняттям спадщини, про встановлення факту прийняття спадщини, виділення часток у спільній сумісній власності у зв'язку з прийняттям спадщини, визнання права власності в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1. Між співвласниками не було жодної домовленості щодо визнання часток на зазначену квартиру, а тому частка кожного із співвласників була рівною та складає ? частини. ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира, за вказаною вище адресою. Єдиним спадкоємцем після смерті останньої була її рідна сестра ОСОБА_3. - мати позивача, однак протягом встановленого законом строку вона не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, а саме користувалася предметами домашнього побуту, які належали померлій, та самою квартирою, сплачувала комунальні послуги за квартиру. Після прийняття спадщини ОСОБА_3 продовжувала користуватися та володіти вказаною квартирою та вважала себе власником, оскільки прийняла спадщину після смерті сестри. При цьому із відповідною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину вона до нотаріальної контори не зверталася. У зв'язку з похилим віком та необхідністю постійного догляду за нею, позивач протягом тривалого часу проживала разом з ОСОБА_3 до дня смерті останньої - ІНФОРМАЦІЯ_4. Після чого відкрилася спадщина, до складу якої входить частина квартири АДРЕСА_1, яку вона прийняла після смерті сестри ОСОБА_4. За життя мати позивача залишила заповіт на ім'я останньої, але у встановлений законом строк позивач не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, через те, що вважала, що факт проживання разом із матір'ю означає, що вона фактично прийняла спадщину. На даний час позивач має намір оформити право власності на спадкове майно, але через пропущений строк не може цього зробити у зв'язку з відсутністю документів на підтвердження оформлення у встановленому законом порядку права власності її матір'ю, а також необхідністю встановлення родинних відносин, оскільки після Великої вітчизняної війни мати позивача отримала документи на ім'я ОСОБА_5 (до цього була зареєстрована як ОСОБА_6), а ОСОБА_7 отримала документи на ім'я ОСОБА_2 (до цього була записана як ОСОБА_7). Протягом всього життя позивач спілкувалася зі своєю матір'ю та тіткою, не помічаючи змін у документах. Однак тепер для отримання спадщини після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 необхідно встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є рідними сестрами.

На підставі вищевикладеного, позивач просить суд виділити в спільній сумісній власності - у квартирі АДРЕСА_1, житловою площею 26,4 кв.м., загальної площею 45,6 кв.м., частку, належну ОСОБА_2, померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 - у розмірі ? частини; виділити в спільній сумісній власності - у квартирі АДРЕСА_1, житловою площею 26,4 кв.м., загальної площею 45,6 кв.м., частку, належну ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 - у розмірі ? частини; встановити факт, що ОСОБА_6 та ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, є однією і тією ж особою та є матір'ю ОСОБА_1; встановити факт, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, є однією і тією ж особою та є рідною сестрою ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4; встановити факт прийняття спадщини в порядку спадкування за законом ОСОБА_3, померлою ІНФОРМАЦІЯ_4 після смерті рідної сестри, ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3; встановити факт спільного проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_1 на час відкриття спадщини в квартирі АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкову ? частку квартири АДРЕСА_1, житловою площею 26,4 кв.м., загальної площі 45,6 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті матері, ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати без участі представника Харківської міської ради, при вирішенні справи поклався на розсуд суду.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено у судовому засіданні, що ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 у селищі В.Івани Богодухівського району Харківської області. Батьками є ОСОБА_8 та ОСОБА_9. Цей факт підтверджується посвідкою про народження №235828.

Також встановлено, що ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 у селищі В.Івани Богодухівського району Харківської області. Батьками є ОСОБА_10 та ОСОБА_11, що підтверджується витягом про Державну реєстрацію актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №3 від 08.11.2013 року.

Той факт, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 є рідними сестрами підтверджується показами свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13. У суду немає підстав ставити під сумнів покази свідків і таких доказів суду не надано, їх покази об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Як вбачається з матеріалів позову, після Великової вітчизняної війни ОСОБА_6 отримала документи на ім'я ОСОБА_14, а ОСОБА_7 - на ім'я ОСОБА_2.

15 лютого 1946 року між ОСОБА_15 та ОСОБА_14 було укладено шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - ОСОБА_15, дружини - ОСОБА_14. Цей факт підтверджується свідоцтвом про одруження НОМЕР_1.

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_2, виданого 26.12.1950 року, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1. Батьками є ОСОБА_15 та ОСОБА_3.

Крім того, згідно довідки від 17.05.1986 року, виданої Дзержинським відділом ГАГСА м.Харкова, ОСОБА_17 та ОСОБА_1 10 березня 1978 року уклали шлюб, про що зроблений відповідний актовий запис №174. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка ОСОБА_17, дружини - ОСОБА_1. 17.01.1979 року шлюб припинено. Цей факт також підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу НОМЕР_3 від 02.11.1983 року.

Також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 78 років ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_4, виданого 15.08.1994 року Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис №13063.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на ? частину квартири АДРЕСА_1, яка належала останній на праві приватної спільної сумісної власності разом з ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло р.№1-93-32921 від 26.11.1993 року, виданого ХМЦПЖДФ. Цей факт підтверджується довідкою КП «ХМБТІ» №1204540 від 17.12.2014 року та технічним паспортом на зазначену вище квартиру.

Відповідно до статті 112 Цивільного кодексу Української РСР (який діяв на час правовідносин) майно може належати на праві спільної власності, зокрема двом чи кільком громадянам.

Відповідно до пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» розглядаючи позови, пов'язані із спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є, зокрема: квартира (будинок), кімнати в квартирах та одноквартирних будинках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою членів сім'ї наймача у їх спільну сумісну власність.

При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Відповідні роз'яснення вказані у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», де зазначається, що у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. (ч.2 ст.370, ч.2 ст.372 ЦК).

Як вбачається з матеріалів позову, між позивачем та ОСОБА_2 не було жодної домовленості щодо визначення часток на квартиру АДРЕСА_1, яка знаходилася у їхній спільній сумісній власності.

Таким чином, частка кожного із співвласників в даній квартирі складала по 1/2 частині.

Відповідно до ст..524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом та за заповітом.

Статтею 526 ЦК УРСР визначено, що місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця.

Згідно ст..ст.529, 530 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого, як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Як вбачається з позову, єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 була її рідна сестра ОСОБА_3, оскільки жодного спадкоємця ні за заповітом, ні за законом не було.

Згідно ст..548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Статтею 549 ЦК УРСР визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені вище дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно позову, ОСОБА_3 протягом встановленого законом часу не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але фактично вступила в управління та володіння спадковим майном - частиною квартири, яка належала ОСОБА_2.

Тобто судом встановлено, що після прийняття спадщини ОСОБА_3 продовжувала користуватися та володіти зазначеною квартирою.

Статтею 560, 561 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину.

Із відповідною заявою ОСОБА_3 до нотаріальної контори не зверталася.

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_5, виданого ІНФОРМАЦІЯ_4 міським відділом реєстрації актів цивільного стану №4 Харківського обласного управління юстиції, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 83 роки, актовий запис №5637.

29 лютого 2000 року ОСОБА_3 склала заповіт, відповідно до якого все майно, де б таке не було та з чого б воно не складалось, та, взагалі, все те, що буде їй належати на день смерті та на що вона матиме право за законом, вона заповіла ОСОБА_1.

Вказаний заповіт посвідчений державним нотаріусом Десятої Харківської нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за №2-535. Зазначений заповіт не змінено та не скасовано. Цей факт підтверджується копією заповіту.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Спадкоємцем першої черги спадкування за законом на зазначене майно є його дочка ОСОБА_1, яка крім того, є спадкоємицею на вказане майно за заповітом. Інших осіб, які мають право на обов'язкову долю немає.

Відповідно до ч.1 ст. 1222 Цивільного Кодексу України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

Відповідно до положень статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1261 ЦК України при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є у рівних частках діти, подружжя, батьки.

Частиною 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_3, ОСОБА_1 прийняла спадщину у відповідності до вимог ст.1268 ЦК України, так як постійно проживала разом із спадкодавцем на момент її смерті та в установлений законом строк не заявила про відмову від спадщини.

Факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із ОСОБА_3 підтверджується показами свідків ОСОБА_13, ОСОБА_12.

Відповідно до ст..256 ЦК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Крім того, статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

На підставі викладеного, враховуючи, що за життя мати позивача прийняла спадщину після смерті рідної сестри шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном та інших спадкоємців, що прийняли спадщину, немає, суд вважає вимоги позивача мотивованими, законними та обґрунтованими, а тому задовольняє їх у повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.112,524,526,529,530,548,549,560,561 ЦК УРСР, ст.ст.1221,1223,1261,1268,1270 ЦК України, ст.ст.4-8,10,11,174,209,212,213-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Харківської міської ради про встановлення факту родинних відносин у зв'язку з прийняттям спадщини, про встановлення факту прийняття спадщини, виділення часток у спільній сумісній власності у зв'язку з прийняттям спадщини, визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити у повному обсязі.

Виділити в спільній сумісній власності - у квартирі АДРЕСА_1, житловою площею 26,4 кв.м., загальної площею 45,6 кв.м., частку, належну ОСОБА_2, померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 - у розмірі ? частини.

Виділити в спільній сумісній власності - у квартирі АДРЕСА_1, житловою площею 26,4 кв.м., загальної площею 45,6 кв.м., частку, належну ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 - у розмірі ? частини.

Встановити факт, що ОСОБА_6 та ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, є однією і тією ж особою та є матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановити факт, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, є однією і тією ж особою та є рідною сестрою ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4.

Встановити факт прийняття спадщини в порядку спадкування за законом ОСОБА_3, померлою ІНФОРМАЦІЯ_4 після смерті рідної сестри, ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_1 на час відкриття спадщини в квартирі АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкову ? частку квартири АДРЕСА_1, житловою площею 26,4 кв.м., загальної площі 45,6 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті матері, ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: