АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1673/15 Справа № 185/6734/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Болдирєва У. М. Доповідач - Гайдук В.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Гайдук В.І.,

суддів Калиновського А.Б., Ремеза В.А.,

за участю секретаря Видюкової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу фермерського господарства «Пітер»

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2014 року

у цивільній справі за позовом фермерського господарства «Пітер» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, товариства з обмеженою відповідальністю «СНП-Україна», відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, третя особа - Управління Держземагентства у Павлоградському районі Дніпропетровської області про визнання договорів оренди землі недійсними та скасування державної реєстрації права оренди землі, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року позивач фермерське господарство «Пітер» (далі - ФГ «Пітер») звернулось до суду із вказаними позовами, в яких посилаючись на те, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 є власниками земельних ділянок, розташованих на території В'язівоцької сільської ради Павлоградського району. 28 січня 2011 року між ФГ «Пітер» та ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4, кожним окремо, були укладені договори оренди земельних ділянок, згідно з якими кожний з відповідачів передав позивачу землю в оренду з метою сільськогосподарського використання строком на 10 років. Разом з тим, 15 січня 2014 року ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 уклали з ТОВ «СНП-Україна» договори оренди тих самих земельних ділянок і право оренди ТОВ «СНП-Україна» було зареєстровано у відділі державної реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції. Вважаючи укладені договори недійсними, ФГ «Пітер», уточнивши позовні вимоги, просило суд про визнання їх недійсними та скасування державної реєстрації права оренди землі ТОВ «СНП-Україна» (т.1 а.с. 2-4, т.2 а.с. 2-4, т.3 а.с. 2-4, 92-95).

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2014 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено (т.3 а.с. 104-107).

В апеляційній скарзі ФГ «Пітер» посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права при ухваленні судового рішення, неповне з'ясування судом обставин у справі, у зв'язку з чим ставить питання про скасування рішення суду (т.3 а.с. 113-116).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки укладені між ФГ «Пітер» та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 договори оренди земельних ділянок не були зареєстровані у встановленому законом порядку, такі договори не створюють юридичних наслідків для сторін.

Проте погодитись з такими висновками суду не можна.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 являються власниками земельних ділянок, розташованих на території В'язівоцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, що належать їм на праві власності згідно державних актів (т.1 а.с. 9, т.2 а.с. 5, т.3 а.с. 9).

28 січня 2011 року між ОСОБА_2 та ФГ «Пітер» був укладений договір оренди землі відповідно до якого ОСОБА_2 передав ФГ «Пітер» в оренду належну йому на праві власності земельну ділянку загальною площею 6,4832 га строком на 10 років.

Аналогічні договори ФГ «Пітер» уклало й з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (т.1 а.с. 5-7, т.2 6-8, т.3 а.с. 6-8).

Дані про реєстрацію цих договорів у відділі Держкомзему у Павлоградського району Дніпропетровської області в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 93 ЗК України та ст. 1 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Згідно зі ст. 19 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

За правилами ч. 1 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Отже, учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоді встановленої форми.

Разом із тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення учасників при укладенні спірного договору, набуваються після відповідної державної реєстрації.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру, тобто реєстрацією є запис, фіксація фактів або явищ з метою обліку та надання їм статусу офіційно визнаних актів, внесення до списку або книги обліку.

Волевиявлення є важливими чинником, без якого неможливо вчинення правочину, що узгоджується зі свободою договору, установленою статтею 627 ЦК України.

Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа, в якому фіксуються правові наслідків.

Реєстрація договору є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім щодо договору.

Відповідно до ст. 6 Закону N 161-XIV орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, Законом N 161-XIV та іншими законами України і договором оренди землі.

Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, а ст. 126 цього Кодексу встановлюється порядок оформлення речових прав на земельну ділянку відповідно до Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон N 1952-IV).

16 березня 2010 року набрав чинності Закон України від 11 лютого 2010 року 1878-VI "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та інших законодавчих актів України", яким статті 18 та 20 Закону N 161-XIV виключені, а ст. 6 доповнена ч. 5, згідно з якою право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Розділом II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону N 1878-VI встановлено, що до 1 січня 2012 року (9 грудня 2011 року дію вказаної норми продовжено до 1 січня 2013 року) державна реєстрація, зокрема договорів оренди земельних ділянок, проводиться територіальними органами земельних ресурсів.

Державна реєстрація договору оренди земельної ділянки у період визначеного сторонами строку дії договору забезпечує правомірне, договірне використання орендарем орендованої земельної ділянки відповідно до норм Земельного кодексу України, Цивільного кодексу України, Закону України від 6 жовтня 1998 року N 161-XIV "Про оренду землі" та Закону України від 11 лютого 2010 року N 1878-VI "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та інших законодавчих актів України" незалежно від дати проведення такої реєстрації - до пред'явлення позову про повернення земельної ділянки чи після його пред'явлення.

Зазначені правові позиції висловлені Верховним Судом України у постановах № 6-5цс13 від 06 березня 2013 року, № 6-127цс13 від 18 грудня 2013 року та № 6-118цс13 від 25 грудня 2013 року, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів.

Пленум Верховного Суду України в абз. 4 п. 8 постанови від 16 квітня 2004 року N 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" (у редакції постанови Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року N 2), роз'яснив, що питання про дострокове припинення користування землею на умовах оренди вирішується шляхом пред'явлення позову про розірвання договору. В разі закінчення зазначеного в договорі строку оренди переважне право орендарів на поновлення договору оренди, передбачене статтею 33 Закону від 6 жовтня 1998 р. N 161-XIV "Про оренду землі", поширюється на випадки, коли земля знову передається в оренду.

Таким чином, суд першої інстанції не врахував, що на момент укладення спірних договорів оренди, були чинні договори оренди укладені між власниками земельних ділянок та ФГ «Пітер».

Даних щодо розірвання цих договорів матеріали справи не містять, так само відсутні докази припинення права користування ФГ «Пітер» земельною ділянкою відповідно до ст. 141 ЗК України та ст. 31 Закону України «Про оренду землі».

За наведених обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Вирішуючи питання судових витрат, та приймаючи до уваги положення ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі - 365,40 грн. (по 91,35 грн. з кожного).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу фермерського господарства «Пітер» - задовольнити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2014 року - скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 15 січня 2014 року, укладений між ОСОБА_3 та товариством з обмеженою відповідальністю «СНП-Україна», який зареєстрований 27 травня 2014 року (індексний номер 13351475).

Скасувати державну реєстрацію договору оренди землі від 15 січня 2014 року, укладеного між ОСОБА_3 та товариством з обмеженою відповідальністю «СНП-Україна», який зареєстрований 27 травня 2014 року (індексний номер 13351475) у Реєстраційній службі Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 15 січня 2014 року, укладений між ОСОБА_4 та товариством з обмеженою відповідальністю «СНП-Україна», який зареєстрований 16 травня 2014 року (індексний номер 13107105).

Скасувати державну реєстрацію договору оренди землі від 15 січня 2014 року, укладеного між ОСОБА_4 та товариством з обмеженою відповідальністю «СНП-Україна», який зареєстрований 16 травня 2014 року (індексний номер 13107105) у Реєстраційній службі Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 15 січня 2014 року, укладений між ОСОБА_2 та товариством з обмеженою відповідальністю «СНП-Україна», який зареєстрований 27 травня 2014 року (індексний номер 13352122).

Скасувати державну реєстрацію договору оренди землі від 15 січня 2014 року, укладеного між ОСОБА_2 та товариством з обмеженою відповідальністю «СНП-Україна», який зареєстрований 27 травня 2014 року (індексний номер 13352122) у Реєстраційній службі Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, товариства з обмеженою відповідальністю «СНП-Україна» на користь фермерського господарства «Пітер» у рахунок відшкодування судового збору по 91,35 грн. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту оголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: