У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Кадєтової О.В., Мартинюка В.І., Мостової Г.І., Наумчука М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення коштів за договором банківського вкладу, за касаційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Херсонської обласної дирекції акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» - Подгрушко Ольги Володимирівни - на рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 28 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 04 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з указаним позовом, який мотивувала тим, що мала у Публічному акціонерному товаристві «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») поточний рахунок «Пенсійний», на який перераховувалася її пенсія. Однак працівниками відповідача - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - із зазначеного рахунка було викрадено 4 500 грн, що підтверджується вироком Чаплинського районного суду Херсонської області. На даний час гроші їй не повернуто. Крім того, після звернення до банку у 2007 році з метою з'ясування наявності коштів на рахунку її було повідомлено, що на рахунку обліковуються кошти в сумі 1 309 грн 50 коп. Вказані кошти їй також не було виплачено. Враховуючи, що відповідач безпідставно не повертає її гроші - 5 809 грн 50 коп. - протягом тривалого часу (01 липня 2007 року - 04 листопада 2014 року), позивач вважала, що з банку підлягає стягненню 5 % річних за користування пенсійними коштами за вказаний період, що складає 2 149 грн 60 коп., а на підставі ст. 625 ЦК України - 3 % річних - 1 289 грн 76 коп. та інфляційні витрати за період з 01 липня 2007 року по 01 жовтня 2014 року, що складає 4 816 грн 08 коп. Посилаючись на положення ст. ст. 1058, 1059, 1068, 1073 ЦК України, позивач просила стягнути з відповідача на її користь вказані кошти, а всього 14 064 грн 94 коп. та судові витрати за сплачений судовий збір.

Уточнивши позовні вимоги, позивач просила стягнути з банку на її користь на час розгляду справи судом: відсотки - 2 217 грн 60 коп., 3 % річних - 1 330 грн 56 коп., інфляційні витрати станом на грудень 2014 року включно - 9 243 грн 53 коп., а всього, з урахуванням суми боргу, 18 601 грн 19 коп.

Рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 28 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 04 березня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на користь ОСОБА_6 кошти за договором банківського рахунка в сумі 4 509 грн 50 коп., проценти - 1 718 грн 02 коп., інфляційні витрати - 3 860 грн 10 коп., 3 % річних - 1 025 грн 27 коп., а всього 11 112 грн 89 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про стягнення судового збору.

У касаційній скарзі представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Херсонської обласної дирекції акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» - Подгрушко О.В. - порушує питання про скасування оскаржуваних рішень суду із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Судами встановлено, що позивач мала у відповідача поточний рахунок «Пенсійний» НОМЕР_1, на який перераховувалася її пенсія.

Згідно з випискою за рахунком позивача за період з 01 січня 2001 року по 25 липня 2007 року та розрахунковим документом від 31 липня 2007 року на наявні на рахунку кошти банком нараховувалися проценти, а саме: 5 % річних.

З листа банку від 30 липня 2014 року № 14/773 вбачається, що на вищевказаному рахунку позивачки обліковуються кошти в сумі 1 309 грн 50 коп. При цьому 31 липня 2014 року із рахунка НОМЕР_1 ОСОБА_6 було знято кошти в сумі 1 300 грн, що підтверджується відповідним розрахунковим документом.

Вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 березня 2012 року, який набрав законної сили, встановлено, що у період з 18 червня 2006 року по 03 квітня 2007 року працівниками банку - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 із рахунка позивача викрадено 4 500 грн. Грошові кошти в сумі 4 500 грн ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на рахунок клієнта ОСОБА_6 не зарахувало. Вказаним вироком ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винними та засуджено за ст. 191 КК України, зокрема у зв'язку з тим, що вони, зловживаючи службовим становищем, працюючи в установі банку, заволоділи грошовими коштами клієнта - позивача в сумі 4 500 грн.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 22 липня 2014 року вказаний вирок в частині вирішення цивільного позову щодо стягнення із засуджених на користь ОСОБА_6 4500 грн - скасовано.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що оскільки позивач мала у відповідача поточний рахунок «Пенсійний», на який нараховувалася пенсія, що сторонами не заперечувалося, вважав, що між сторонами мали місце договірні відносини, які регулюються договором банківського рахунку, у зв'язку із чим вважав, що наявні підстави для стягнення коштів за договором банківського рахунка, проценти, 3 % річних та інфляційні втрати.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Згідно із ч. 1 ст. 1070 ЦК України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суди повно та об'єктивно встановили фактичні обставини справи щодо наявності між сторонами договірних відносин, які регулюються договором банківського рахунка, права позивача безперешкодно розпоряджатися коштами, що знаходяться на його банківському рахунку, порушення банком цього права та не повернення з часу викрадення працівниками банку ОСОБА_7 та ОСОБА_8 грошових коштів на рахунок позивача, правильно визначили спірні правовідносини та обґрунтовано виходили із положень ст. ст. 625, 1066, 1070 ЦК України.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що під час розгляду справи судом допущені порушення норм матеріального або процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення, касаційна скарга підлягає відхиленню, а рішення апеляційного суду залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Херсонської обласної дирекції акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» - Подгрушко Ольги Володимирівни - відхилити.

Рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 28 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 04 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В.О. Кузнєцов О.В. Кадєтова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова М.І. Наумчук