Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 185/183/15-ц

Провадження № 2/185/750/15

02 жовтня 2015 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Бабій С.О., при секретарі Кізенко С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Надра, треті особи Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Національний банк України, про захист прав споживача фінансових послуг та стягнення грошових коштів за договорами банківського вкладу, встановлення нікчемності або визнання недійсними договору банківського обслуговування та окремих умов договорів банківського вкладу, застосування наслідків нікчемності або недійсності правочинів вчинення дій, відшкодування збитків і моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

09.01.2015 р. позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Надра, яким просив стягнути грошові кошти за договорами строкового банківського вкладу (депозиту), встановити нікчемність договору про комплексне банківське обслуговування, встановити нікчемність або визнати недійсними та виключити зі змісту договорів строкових банківських вкладів умови, які укладені із застосуванням нечесної підприємницької практики та обмежують права споживача фінансових послуг, застосувати наслідки нікчемності або недійсності договорів, закрити всі поточні (карткові) рахунки в ПАТ «КБ «Надра»» на ім'я позивача з дня їх відкриття; поновити вкладні (депозитні) рахунки № 1928951 та № 1931521, повернути з поточних (карткових) рахунків невиплачені в день вимоги вклади на вкладні (депозитні) рахунки до дня їх фактичної виплати, викласти пунктів договорів строкових банківських вкладів в іншій редакції, відшкодувати моральну шкоду в сумі 3000 грн. Своєю заявою від 21.04.2015 р. доповнив позовні вимоги вимогами «з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра»» () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) стягнути грошові кошти за договором строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформлений в рамках Пакету послуг «ПУ перший» №2071232 (в євро) від 20 листопада 2014 року: в сумі 200 євро (200,00 євро), що є сумою вкладу, в євро; в сумі процентів за ставкою 11,0 річних за період дії договору з 20 листопада 2014 року до дня ухвалення рішення судом; визнати протиправною бездіяльність посадових осіб ПАТ «КБ «Надра»», яка виразилась в неповерненні вкладів і нарахованих відсотків в день вимоги вкладів по договорам №1928951 і №1931521; визнати протиправною бездіяльність посадових осіб ПАТ «КБ «Надра»» щодо належного ведення бухгалтерського обліку на позабалансовому рахунку письмових вимог вкладників по поверненню невиплачених в день вимоги вкладів та нарахованих відсотків, що виразилось в невнесенні до позабалансового рахунку та аналітичного обліку до цього рахунку відомостей стосовно письмових вимог ОСОБА_1 про виплату вкладів датою вимоги вкладів: по договору №1928951 - 20 листопада 2014 року і по договору №1931521 - 25 листопада 2014 року; зобов'язати внести до позабалансового рахунку письмових вимог вкладників по поверненню невиплачених в день вимоги вкладів та нарахованих відсотків і аналітичного обліку до нього письмових вимог ОСОБА_1 про виплату вкладів датою вимоги: по договору №1928951 - 20 листопада 2014 року і по договору №1931521 - 25 листопада 2014 року; визнати протиправними дії посадових осіб ПАТ «КБ «Надра»» щодо виплати вкладникам вкладів та нарахованих процентів без врахування аналітичного обліку до позабалансового рахунку письмових вимог вкладників по поверненню невиплачених в день вимоги вкладів та нарахованих відсотків (том 1, а.с.164-168).

З урахуванням заяв про уточнення позовних вимог від 08.07.2015 р., просив суд з Публічною акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра»» () на користь ОСОБА_1 (ПІН НОМЕР_1) стягнути грошові кошти за договором строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформлений в рамках Пакет) послуг «ПУ перший», №1928951 (в евро) від 19 травня 2014 року: в сумі п'ятсот тридцять п'ять євро шість євроцентів (535,06 евро), що є невиплаченою в день вимоги 19 листопада 2014 року сумою вкладу згідно умов договору №1928951, в євро; в сумі тридцять євро шістьдесят п'ять євроценти (30,65 евро) процентів за ставкою 11,5 річних на суму невиплаченого вкладу за період з 19 листопада 2014 року до 05 червня 2015 року, в євро; в сумі вісім євро (8,00 євро) трьох процентів річних за кожний день прострочення виплати вкладу та нарахованих процентів за період з 19 листопада 2014 року до 05 червня 2015 року, в євро; в сумі чотири тисячі п'ятсот тринадцять гривень сімдесят сім копійок (4513,77 грн.) інфляційних втрат, розрахованих на гривневий еквівалент невиплаченою боргу в день вимоги 19 листопада 2014 року за період з 19 листопада 2014 року до 01 червня 2015 року, в гривні; в сумі одна тисяча двісті п'ятдесят один євро дев'яносто євроцентів (1251,90 євро) пені у розмірі трьох відсотків від вартості послуги за кожний день прострочення виконання фінансової послуги для споживача за період з 19 листопада 2014 року до 04 лютого 2015 року, в євро; стягнути грошові кошти за договором строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформлений в рамках Пакету посли «ПУ перший», №1931521 (в доларах США) від 22 травня 2014 року: в сумі чотириста п'ятдесят доларів США двадцять дев'ять центів (450,29 доларів США), що є невиплаченою в день вимоги 22 листопада 2014 року сумою вкладу згідно умов договору № 1931521, в доларах США; в сумі двадцять шість доларів США вісімнадцяті центів (26,18 доларів США) процентів за ставкою 12,0 річних на суму

невиплаченою вклад) за період з 22 листопада 2014 року до 05 червня 2015 року, в доларах США; в сумі шість доларів США п'ятдесят чотири центи (6,54 доларів США) трьох процентів річних за кожний день прострочення виплати вкладу та нарахованих процентів за період з 22 листопада 2014 року до 05 червня 2015 року, в доларах США; в сумі три тисячі тридцять п'ять гривень п'ятдесят дві копійки (3035,52 грн.) інфляційних втрат, розрахованих на гривневий еквівалент невиплаченою боргу) в день вимоги 22 листопада 2014 року за період з 22 листопада 2014 року до 01 червня 2015 року, в гривні; в сумі одна тисяча сто сімдесят один долар США шістдесят п'ять центів (1171,65 доларів США) пені урозмірі трьох відсотків від вартості послуги за кожний день прострочення виконання фінансової послуги для споживача за період з 22 листопада 2014 року до 04 лютого 2015 року, і доларах США; стягнути грошові кошти за договором строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформлений в рамках Пакету послуг «ПУ перший», №2071232 (в євро) від 20 листопада 2014 року: в сумі двісті євро (200,00 євро), що є сумою вкладу, в євро; в сумі десять євро вісімдесят п'ять євроцентів (10,85 євро) процентів за ставкою 11,0 річних на суму вкладу за період з 21 листопада 2014 року до 19 травня 2015 року, в євро; встановити нікчемність Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб у ПАТ' «КБ «Надра»» від 15 січня 2014 року; встановити нікчемність або визнати недійсними та виключити зі змісту Договорів строкових банківських вкладів (депозиту) №1928951 від 19 травня 2014 року, №1931521 від 22 травня 2014 року. №2071232 від 20 листопада 2014 року умови, які укладені із застосуванням нечесної підприємницької практики та обмежують права споживача фінансових послуг: в назві договорів формулювання - «оформлений в рамках Пакету послуг «ПУ «Перший»»»; в п.2.5 умову «або перераховує з поточного рахунку Вкладника №8205 1497 (№82335547). відкритого в рамках відповідного пакету послуг (надалі - «Рахунок»)»; п.2.6 «Повернення Вкладу та сплата нарахованих процентів здійснюється Банком за домовленістю сторін шляхом перерахування коштів на Рахунок. Після перерахування Банком Вкладу та нарахованих процентів на Рахунок, зобов'язання Банку за цим Договором вважається виконаним належним чином»; п.3.4.4 «Сплатити Вкладнику проценти шляхом перерахування коштів на Рахунок в останній день строку розміщення Вкладу, а при пролонгації строку розміщення Вкладу - в останній день закінчення кожного періоду розміщення Вкладу»; п.3.4.5 «Повернути Вкладнику Вклад в кінці строку розміщення Вкладу або достроково в порядку, передбаченому цим Договором, шляхом перерахування коштів на Рахунок»: в п.4.2 умову «(перерахування на Рахунок) або списанню з Вкладного рахунку з інших підстав.»; п.4.9 «У випадку, якщо Вкладник в період дії договору звернувся до Банку із заявою про відмову від продовження строку розміщення Вкладу на новий термін. Банк, в останній день закінчення строку розміщення Вкладу, повертає на Рахунок Вкладника Вклад і нараховані відповідно до умов цього договору проценти»; в п.7.2 умову «положеннями ПАТ «КБ «Надра»», а також Договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб у ПАТ «КБ «Надра»», до якого приєднався Вкладник»; п.7.4 «Підписанням цього Договору Вкладник підтверджує, що він ознайомлений та згоден з тарифами Банку, умовами їх зміни та оприлюднення»; застосувати наслідки нікчемності або недійсності Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб у ПАТ «КБ «Надра»» від 15 січня 2014 року та окремих умов (пунктів) Договорів строкових банківських вкладів (депозиту) №1928951 від 19 травня 2014 року, № 193 1 521 від 22 травня 2014 року. №207 1 232 від 20 листопада 2014 року; закрити всі поточні (карткові) рахунки в ПАТ «КБ «Надра»» на ім'я ОСОБА_1 з дня їх відкриття; поновити вкладні (депозитні) рахунки № 1928951 та № 1931521; повернути з поточних (карткових) рахунків невиплачені в день вимоги вклади на вкладні (депозитні) рахунки до дня їх фактичної виплати - суму вкладу 535,06 євро повернути на вкладний (депозитний) рахунок №1928951, а суму вкладу 450,29 доларів США на вкладний (депозитний) рахунок №1931521; викласти пункт 2.6 Договорів строкових банківських вкладів (депозиту) №192895 1 від 19 травня 2014 року. №1931521 від 22 травня 2014 року, №2071232 від 20 листопада 2014 року в редакції: «Повернення Вкладу та сплата нарахованих процентів з Вкладного рахунку здійснюється Банком шляхом виплати готівкою через касу Банку в день вимоги або на першу вимогу»; відшкодувати збитки в сумі сім тисяч триста шістдесят п'ять гривен п'ятдесят одна копійка (7307 грн. 20 коп.); відшкодувати моральну шкоду в сумі три тисячі гривень (3000 грн. 00 коп.); визнати протиправною бездіяльність посадових осіб ПАТ «КБ «Надра»», яка виразилась в неповерненні вкладів і нарахованих відсотків в день вимоги вкладів по договорам №1928951 і №1931521; визнати протиправною бездіяльність посадових осіб ПАТ «КБ «Надра» щодо належного ведення бухгалтерського обліку на позабалансовому рахунку письмових вимог вкладників по поверненню невиплачених в день вимоги вкладів та нарахованих відсотків, що виразилось в невнесенні до позабалансового рахунку та аналітичного обліку до цього рахунку відомостей стосовно письмових вимог ОСОБА_1 про виплату вкладів датою вимоги вкладів: по договору №1928951 - 20 листопада 201-4 року і по договору №1931521 - 25 листопада 2014 року; зобов'язати внести до позабалансової о рахунку письмових вимог вкладників по поверненню невиплачених в день вимоги вкладів та нарахованих відсотків і аналітичного обліку до нього письмових вимог ОСОБА_1 про виплату вкладів датою вимоги: по договору №1928951 - 20 листопада 2014 року і по договору №1931521 - 25 листопада 2014 року; визнати протиправними дії посадових осіб ПАТ «КБ «Надра»» щодо виплати вкладникам вкладів та нарахованих процентів без врахування аналітичного обліку до позабалансового рахунку письмових вимог вкладників по поверненню невиплачених в день вимоги вкладів та нарахованих відсотків; стягнення присуджених грошових коштів допустити за відрахуванням виплаченого Фондом гарантування вкладів фізичних осіб 15 травня 2015 року гарантованого відшкодування за вкладами в сумі 11023,59 грн. і в сумі 8105,11 грн. які конвертовані за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на 06 лютого 2015 року-2639,1992 грн. за 100 євро та 2313,0580 гри. за 100 доларів США (том 1, а.с.212-217, том 2, а.с.1).

В обґрунтування позову посилався на те, що 19 травня 2014 року між сторонами у справі був укладений договір строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформлений в рамках Пакету послуг «ПУ перший» №1928951 (в євро), за яким позивач передав відповідачу 774,43 євро. 22 травня 2014 року між сторонами у справі був укладений договір строкового банківського вклад) (депозиту) без поповнення оформлений в рамках Пакет) послуг «ПУ перший» № 1931521 (в доларах США), за яким позивач передав відповідачу 500,00 доларів США. Після закінчення строку вкладу за договорами відповідач належним чином не виконав свій обовязок щодо виплати позивачу суми вкладів та нарахованих процентів. Крім того, 20 листопада 2014 року між сторонами у справі був укладений договір строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення оформлений в рамках Пакету послуг «ПУ перший» №2071232 (в євро), за яким позивач передав відповідачу 200,00 євро. Позивачем вважає, що наявні підстави для визнання окремих умов вказаних договорів нікчемними або визнання недійсними, з огляду на безпідставне визначення поточного рахунку в рамках пакету послуг для повернення вкладу та нарахованих відсотків. Приєднання позивача до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб у ПАТ «КБ «Надра» 15.01.2015 р., шляхом підписання анкети та заяви клієнта про приєднання до договору, відбулося через зловживання правом та довірою позивача з боку відповідача. Тому позивач просить стягнути з Відповідача суми невиплачених вкладів та нараховані відсотки по строковим договорам банківського вкладу, у валюті вкладів, а також 3 % річних за кожний день прострочення виплати вкладів та нарахованих процентів і суму інфляційних втрат згідно індексу інфляції за період від днів вимоги вкладів до дня ухвалення рішення судом.

Оскільки відповідач не виконав фінансову послугу за укладеними між сторонами договорами строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, він має сплатити пеню у розмірі 3% відсотків вартості послуги за кожний день прострочення виконання фінансової послуги. З огляду на наявність підстав для визнання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб у ПАТ «КБ «Надра» 15.01.2015 р. нікчемним, позивач також вважає порушенням своїх прав включення до договорів строкових банківських вкладів (депозиту) без поповнення, укладених між сторонами, умов, які є результатом застосування з боку відповідача нечесної підприємницької практики, зокрема, обману. Розміщуючи належні позивачу кошти на поточних рахунках, відповідач, не виплативши їх на вимогу позивача, продовжував користуватися цими грошовими коштами. Із наслідками недійсності вчинених сторонами правочинів позивач повязує вимоги щодо закриття всіх поточних (карткових) рахунків, відкритих відповідачем позивачу, поновлення вкладних (депозитних) рахунків, на яких повинні зберігатися невиплачені вклади, до дня їх фактичної виплати. Також позивач вважає, що діями відповідача йому було завдано реальних збитків, до яких відносяться витрати, які позивач зробив для відновлення свого порушеного права у зв'язку із зверненням до суду за захистом, та у виді упущеної вигоди, яка складається із суми ненарахованих процентів за користування невиплаченими грошовими коштами до дня ухвалення рішення суду. Відповідач своїми протиправними діями та бездіяльністю завдав позивачу душевні страждання, принизив його честь та гідність. Позивач змушений жити в борг, економити на речах, купувати дешеві продукти, не може оплачувані комунальні послуги, втратив багато свого особистого часу на підготовку процесуальних документів до суду. Вказане стало неподоланною перешкодою для звичайної життєдіяльності позивача, яка змушує його приймати додаткові надлишкові зусилля для забезпечення рівня життя, чим зумовлені вимоги про відшкодування моральної шкоди. Вимоги визнати протиправною бездіяльність посадових осіб ПАТ «КБ «Надра»» щодо належного ведення бухгалтерського обліку на позабалансовому рахунку письмових вимог вкладників по поверненню невиплачених в день вимоги вкладів та нарахованих відсотків, що виразилась в невнесенні до позабалансового рахунку та аналітичного обліку до цього рахунку відомостей стосовно письмових вимог позивача про виплату вкладів датою вимоги вкладів: по договору №1928951 - 20 листопада 2014 року і по договору №1931521 - 25 листопада 2014 року і зобов'язати внести ці відомості до бухгалтерського обліку датою вимог зумовлені потребою виправлення допущеної протиправної бездіяльності, та визнання протиправними дій посадових осіб ПАТ «КБ «Надра» щодо виплати вкладникам вкладів та нарахованих процентів без врахування аналітичного обліку до позабалансового рахунку письмових вимог вкладників по поверненню невиплачених в день вимоги вкладів та нарахованих відсотків зумовлена виплатою відповідачем вкладникам грошових коштів на свій розсуд без дотримання черги.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги із підстав, зазначених у позов.

Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, у судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі. Подав письмові заперечення проти позову, у яких просив розглянути справу без його участі та вказував, що позивачем у повному обсязі в порядку, передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", було отримано готівкою через уповноважений банк гарантовані Фондом суми вкладів по всім рахункам, які йому належали у ПАТ «КБ «Надра», залишок коштів на рахунках дорівнює «0», при цьому виплата коштів відбулася у відповідному еквіваленті у національній валюті гривні. Вказане не стосується депозитного рахунку № 2071232, станом на 17.04.15 р. залишок коштів на якому становив 206,28 Євро (200,00 Євро вкладу та 6,28 Євро нарахованих процентів), за яким на час розгляду справи відсутня інформація щодо отримання чи неотримання вказаної суми вкладу у зв'язку з ненаданням банком-агентом вказаної інформації до ПАТ «КБ «Надра». В ПАТ «КБ» Надра» розпочато ліквідаційну процедуру, порядок задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку регулюється виключно Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні (том 1, а.с.241).

Третя особа Національний банк України про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, представник у судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі. Подав письмові пояснення по суті справи, у яких вказував, що банки є економічно незалежними у своїй діяльності та законодавством встановлена заборона будь-яким чином впливати на керівництво чи працівників банків або втручатись у діяльність банку. Відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку та угодами (договорами), які укладені між клієнтом та банком. Зобов'язання за договором банківського вкладу (депозиту) мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Національний банк здійснює функції банківського регулювання і нагляду на індивідуальній та консолідованій основі за діяльністю банків у межах та порядку, передбачених законодавством України. Національним банком були запроваджені певні заходи щодо діяльності банків (зокрема були встановлені вимоги і обмеження щодо видачі (отримання, повернення) готівкових коштів за вкладами) відповідно до положень постанов Правління Національного банку України від 28.03.2014 №172, від 29.04.2014 №245, від 30.05.2014 №328, від 29.08.2014 №540, від 01.12.2014 №758. Зазначені постанови втратили чинність в зв'язку із закінченням строку їх дії. Постановою Правління Національного банку України від 03.03.2015 р. №160 були встановлені певні вимоги (обмеження), за якими банки зобов'язані обмежити видачу готівкових коштів у національній валюті через каси та банкомата в межах до 150 000 гривень на добу на одного клієнта; уповноважені банки мають право достроково повертати вклади, залучені в іноземній валюті за всіма типами договорів, крім вкладів, залучених з видачею іменних ощадних (депозитних) сертифікатів зі строком їх обігу не менше шести місяців, у національній валюті за курсом купівлі іноземної валюти уповноваженого банку на день проведення операції; уповноважені банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті або банківських металів з поточних і депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомата в межах до 15 000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України.

Крім того, відповідно до постанови Правління НБУ від 04 червня 2015 р. № 356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05 червня 2015 р. № 113, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «НАДРА» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочат процедуру ліквідації ПАТ «КБ «НАДРА» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «НАДРА» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_2 строком на 1 рік з 05 червня 2015 р. до 04 червня 2016 р. включно. В позовній заяві позивач не доводить неможливості отримання своїх коштів в процедурі ліквідації ПАТ «КБ «НАДРА» (том 1, а.с.228-230)

Третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі «Фонд») про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, представник у судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши докази на належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінивши докази кожний окремо та у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, враховуючи наступне:

Судом встановлено, що 19.05.2014 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк Надра було укладено Договір № 1928951 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформленого в рамках ПУ «Пакет послуг «Перший» на суму 774,43 Євро з процентною ставкою 11,5 відсотків річних (том 1, а.с.38). За квитанцією №3766 від 19.05.2014 року кошти були перераховані із поточного рахунку № 82051497 на депозитний рахунок № 1928951 (том 1, а.с.39).

Відповідно до п.2.3 Договору банківського вкладу № 1928951 від 19.05.2014 р., строк розміщення вкладу закінчився 19.11.2014 року. Згідно п.п. 2.5-2.6. Договору банківського вкладу № 1928951, повернення вкладу та сплата процентів, нарахованих Банком за користування вкладом, здійснюється Банком шляхом перерахування відповідних сум на поточний (картковий) рахунок № 82051497, відкритий в ПАТ «КБ «НАДРА». Після перерахування Банком вкладу та нарахованих процентів на рахунок № 82051497, зобов'язання Банку за Договором вважаються виконаним належним чином.

Відповідно, підписавши Договір банківського вкладу № 1928951, сторони домовились, що днем повернення вкладу та процентів є день їх перерахування на поточний рахунок Вкладника № 82051497.

На виконання Договору банківського вкладу відповідач здійснив нарахування процентів в сумі 44,65 Євро, з яких 4,02 Євро утримано до бюджету згідно ст.167, п.170.4. ст.170 Податкового кодексу України, та здійснив виплату позивачу 40,63 Євро, шляхом перерахування на поточний (картковий) рахунок позивача № 82051497, відкритий в ПАТ «КБ «Надра» (том 1, а.с.39, звор. бік,-40, 244).

Всього на 19.11.14р. було перераховано на поточний рахунок № 82051497 - 815,06 Євро. 20.11.14 р. позивачем було отримано з п/р № 82051497 готівкою в касі банку - 40,00 Євро, а 16.12.14р. - 40,00 Євро., що визнано сторонами та підтверджено матеріалами справи.

Відтак, на день звернення до суду відповідачем не було видано позивачу 535,06 євро, які знаходились на поточному рахунку позивача №82051497.

22 травня 2014 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк Надра було укладено Договір строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформлений в рамках Пакет послугї «ПУ перший» № 1931521, за яким позивач передав відповідачу 500,00 доларів США, готікою за квитанцією №7130 від 22.05.2014 року (том 1, а.с.42,43).

Згідно п.2.3, 2.4 Договору датою повернення вкладнику вкладу є 22 листопада 2014 року, процента ставка по вкладу встановлена 12,0 процентів річних

Згідно п.п. 2.5-2.6. Договору банківського вкладу № 1928951, повернення вкладу та сплата процентів, нарахованих Банком за користування вкладом, здійснюється Банком шляхом перерахування відповідних сум на поточний (картковий) рахунок № 82335547, відкритий в ПАТ «КБ «НАДРА». Після перерахування Банком вкладу та нарахованих процентів на рахунок, зобов'язання Банку за Договором вважаються виконаним належним чином.

Відповідно, підписавши Договір банківського вкладу № 1931521, сторони домовились, що днем повернення вкладу та процентів є день їх перерахування на поточний рахунок Вкладника № 82335547.

Відповідач здійснив нарахування процентів в сумі 30,08 доларів США, з яких 2,79 доларів США перерахував в бюджет згідно ст.167, п. 170.4. ст.170 Податкового кодексу України, та перерахував позивачу 27,29 доларів США на поточний (картковий) рахунок позивача № 82335547, відкритий в ПАТ «КБ «Надра», а також здійснив перерахування вкладу у сумі 500,00 доларів США з вкладного рахунку № 1931521 на поточний (картковий) рахунок позивача № 82335547.

Всього 24.11.14 р. було перераховано на поточний рахунок № 82335547 - 527,29 доларів США, із яких 25.11.14 р. позивачем було отримано з п/р № 82335547 готівкою в касі банку - 27,00 доларів, а 16.12.14 р. - 50,00 доларів, що визнано сторонами та підтверджено матеріалами справи том 1, а.с.45, звор.бік).

18.05.2015 р. 450, 29 доларів США було перераховано відповідачем із поточного рахунку позивача № 82335547 із призначенням «Переказ коштів для виплат ФГВФО» (том 1, а.с.43, звор. бік,а.с. 242-243).

20.11.14 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк Надрабуло укладено Договір № 2071232 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформленого в рамках ПУ «Пакет послуг «Перший» (том 1, а.с. 49).

Відповідно до п. 1.1. Договору банківського вкладу № 2071232 вкладник (позивач) зобов'язується в строк не пізніше 5 календарних днів з дня підписання цього Договору передати, а Банк (відповідач) зобов'язується прийняти грошову суму в розмірі 200,00 Євро, та зобов'язується повернути вкладникові Вклад та сплатити проценти на умовах та в порядку, визначеному цим Договором. За квитанцією №656 від 20.11.2014 року кошти були перераховані із поточного рахунку № 82051497 на депозитний рахунок № 2071232 (а.с.48).

Строк розміщення вкладу - 6 місяців від дати фактичного надходження вкладу на вкладний рахунок (п.2.2 Договору 3). При надходженні грошових коштів в день укладення договор) датою повернення вкладнику вкладу є 20 травня 2015 року (п.2.3 Договору).

На день подачі позову вклад та проценти на поточний рахунок позивача № 82051497 вклад та проценти відповідачем позивачу оплачені не були. Як визнано відповідачем у запереченнях на позов та звіті від 17.04.2015 р., станом на 17.04.15 р. залишок коштів на депозитному рахунку позивача № 2071232 становив 206,28 Євро, з яких 200,00 Євро складав вклад та 6,28 Євро нараховані проценти.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 05.02.2015 р. № 83 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.02.2015 № 26 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА», згідно з яким з 06.02.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК«НАДРА» (том 1, а.с.249).

З метою забезпечення збереження активів неплатоспроможного банку ПАТ «КБ «НАДРА», запобігання втрати майна та збитків банку і Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, керуючись частиною четвертою статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду прийняла рішення № 85 від 23 квітня 2015 р. про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «НАДРА» до 05 червня 2015 р. включно та продовження повноважень уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «НАДРА» ОСОБА_2 до 05 червня 2015 р. включно (том 1, а.с.250).

Відповідно до постанови Правління НБУ від 04 червня 2015 р. № 356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 05 червня 2015 р. № 113 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «НАДРА» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «НАДРА» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «НАДРА» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_2 строком на 1 рік з 05 червня 2015 р. до 04 червня 2016 р. включно (том 1, а.с.252).

Відповідно до ст.57 Закону України Про банки і банківську діяльність вклади фізичних осіб у Державному ощадному банку України гарантуються державою, а на вклади фізичних осіб у комерційних банках поширюється дія Закону України Про Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, який, зокрема, визначає порядок відшкодування вкладів вкладникам банків-учасників (тимчасових учасників) Фонду.

15.05.2015 року позивачу було виплачено через уповноважені банки 11023, 59 грн. та 8105,11 грн., а 01.07.2015 року 4199, 21 грн., в рахунок суми відшкодування, що гарантується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. Дані обставини не оспорювались сторонами та підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами та матеріалами справи.

За приписами ст. 2 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обовязки, скасовує чи звужує права, належні учасникам цивільного процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотньої дії в часі.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором банківського вкладу.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу банк зобовязується виплачувати вкладникові таку суму грошей та проценти на неї на умовах та в порядку, встановленому договором. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту відсотки. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства та умов договору.

Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав (ч. 1 ст. 1060, ч. 5 ст. 1061 ЦК України).

Положеннями ст. 1074 ЦК України передбачено, що обмеження права клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які перебувають на його рахунку, не допускаються, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Відповідно до 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною (ч.1 ст.1060 ЦК України).

Позивачем доведено, що останній звертався до відповідача з вимогою повернути вклад, проте ці вимоги відповідачем своєчасно та належним чином виконані не були.

Європейський суд з прав людини у справі «Золотас проти Греції» зазначив, що якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом. У цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини нагадав, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави (NejdetSahin і PerihanSahin проти Туреччини, № 13279/05, § 56, 20 жовтня 2011 року).

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Оскільки згідно з умовами п.2.6 договорів строкового банківського вкладу (депозиту) після закінчення дії кожного з цих договорів відповідні суми депозиту були перераховані на поточний рахунок позивача - у подальшому між сторонами виникли правовідносини із договору банківського рахунка (ст.ст. 1066-1076 ЦК України).

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобовязання.

Таким чином проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк по день фактичного їх повернення вкладникові.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-247цс14 від 28 січня 2015 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Окрім того, за змістом ст.ст. 526 та 1058 ЦК України зобовязання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобовязання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобовязання, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України (постанова Верховного Суду України від 25.12.2013 року у справі № 6-140цс13).

Відмовляючись повернути кошти, що належать клієнтові, відповідач порушує також і положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також Першого протоколу, ратифікованих Україною. В абз.1 ст.1 протоколу вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Суд враховує, що процедура виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який у спорах пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи розпочата процедура його ліквідації, своїх зобов'язань перед його вкладниками (кредиторами), є спеціальним.

Отже, до правовідносин, які склалися між сторонами, застосовуються спеціальні норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Згідно з ч. 5 ст. 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації Фонд гарантування вкладів фізичних осіб має повне право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Разом із цим, пунктом 1 частини 6 статті 36 цього Закону (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України.

Згідно з ч. 5 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим НБУ на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації.

Отже, нормами цього Закону регламентовано, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку в порядку, встановленому ч. 5 ст. 26 цього Закону.

За змістом ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення.

Як слідує із ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес способами, передбаченими цим Кодексом та іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом статей 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи, що заявлені позивачем вимоги про стягнення коштів виникли із зобовязань за договорами банківського вкладу, які укладено між ним та з ПАТ КБ «Надра», однак з урахуванням положень ч. 2 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», якою встановлено, що вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку, суд приходить до висновку, що вимога про стягнення оспорюваної суми з ПАТ КБ «Надра» є належним способом захисту прав позивача.

Розмір заборгованості по вкладом та відсоткам станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації -06.02.2015 року становив: зап/р № 82051497 (EUR) - 535,06 євро, за п/р № 82335547 - 450,29 доларів США. 15.05.2015 року позивачу сплачено в рахунок погашення вказаної заборгованості суми відшкодування, що гарантується ФГВФО (в національній валюті України11023, 59 грн. та 8105,11 грн., із розрахунку за 100,00 доларів США (USD) - 1799.9763 гривень; за 100,00 Євро (EUR) - 2060.2529 гривень. За даними офіційного сайту НБУ зазначений курс валюти встановлений з 14-00 05.02.2015 року.

Проте, з 14-00 06.02.2015 року було встановлено новий курс: на 06 лютого 2015 року 2639,1992 грн. за 100,00 Євро (EUR) та 2313,0580 грн. за 1 за 100,00 доларів США (USD).

Відтак, виплачені позивачу кошти за офіційним курсом НБУ гривні до іноземних валют на 06.02.2015 року дорівнювали 11023.59 грн. - 417,69 євро, а 8105,11 грн. - 350,41 доларів США.

Відтак, залишок невиплачених позивачу коштів за вкладом, який знаходився на п/р № 82051497 (EUR) - 117,37 євро , за п/р № 82335547 - 99,88 доларів США.

01.07.2015 року позивачу було сплачено 4199,21 грн., при тому що на депозитному рахунку позивача № 2071232, знаходилось 206,28 Євро. Виходячи із офіційного курсу НБУ на 06 лютого 2015 року 2639,1992 грн. за 100,00 Євро (EUR), це відповідає 159,11 Євро (EUR). Відтак, залишок невиплачених позивачу коштів за депозитному рахунку позивача № 2071232 47,17 євро.

Проте, вимога позивача про стягнення вищезазначеної суми заборгованості саме в іноземній валюті не може бути задоволена, оскільки може бути стягнута виключно в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації.

Відповідно до прохальної частини позовної заяви ((із урахуванням уточнених позовних вимог від 08.06.2015 р.) позивач просив:

«стягнути грошові кошти за договором строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформлений в рамках Пакет) послуг «ПУ перший», №1928951 (в евро) від 19 травня 2014 року: в сумі п'ятсот тридцять п'ять євро шість євроцентів (535,06 евро), що є невиплаченою в день вимоги 19 листопада 2014 року сумою вкладу згідно умов договору №1928951, в евро;

стягнути грошові кошти за договором строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформлений в рамках Пакету посли «ПУ перший», №1931521 (в доларах США) від 22 травня 2014 року: в сумі чотириста п'ятдесят доларів США двадцять дев'ять центів (450,29 доларів США), що є невиплаченою в день вимоги 22 листопада 2014 року сумою вкладу згідно умов договору № 1931521, в доларах США;

стягнути грошові кошти за договором строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформлений в рамках Пакету послуг «ПУ перший», №2071232 (в євро) від 20 листопада 2014 року: в сумі двісті євро (200,00 євро), що є сумою вкладу, в євро;

стягнення присуджених грошових коштів допустити за відрахуванням виплаченого Фондом гарантування вкладів фізичних осіб 15 травня 2015 року гарантованого відшкодування за вкладами в сумі 11023,59 грн. і в сумі 8105,11 грн. які конвертовані за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на 06 лютого 2015 року-2639,1992 грн. за 100 євро та 2313,0580 гри. за 100 доларів США.»

При цьому твердження відповідача про те, що на момент введення до банку тимчасової адміністрації, тобто на початок дня 06 лютого 2015 року, відповідно до даних офіційного сайту Національного банку України станом на 9 год. 00 хв. 06 лютого 2015 року були встановлені такі офіційні курси гривні до іноземної валюти: за 100,00 доларів США (USD) - 1799.9763 гривень, а тому позивач отримав гарантовану суму коштів у повному обсязі, суд вважає помилковим, зважаючи на наступне.

Згідно з ч.2 ст.533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

За приписами ст. 28 України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за якими Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх представникам та спадкоємцям у національній валюті України в готівковій або безготівковій формі не пізніше семи днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти.

Положенням п.1 ч.6 ст.36 Закону не передбачено застосування курсу іноземної валюти на початок дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації або на такий момент.

Законодавцем визначено, що вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Будь-яких посилань на те, що такий курс визначається на початок дня введення тимчасової адміністрації вказана норма не містить.

Порядок визначення курсу валют передбачено у Положенні про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 496 від 12.11.2003 року, який слід застосовувати в редакції, яка діяла на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації, тобто 06.02.2015 року.

Згідно п.9 Положення офіційний курс гривні до іноземних валют та банківських металів діє з часу його встановлення.

Офіційний курс гривні до іноземних валют та банківських металів установлюється щоденно - для вільно конвертованих валют (п.2 Положення).

Згідно п.3 Положення офіційний курс гривні до іноземних валют та банківських металів, зазначених у пункті 2 цього Положення, розраховується: а) до долара США - як середньозважений курс продавців і покупців, що склався поточного робочого дня за даними Системи підтвердження угод на міжбанківському валютному ринку України Національного банку України.

За визначенням банківський день - це період часу роботи державних банків (від моменту відкриття системи електронних платежів і до її закриття).

Застосований відповідачем курс іноземних валют, а саме 17,99 грн. за 1 долар США, визначений як середньозважений курс продавців і покупців попереднього робочого дня 05.02.2015 року, а в день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації такий курс встановлений в розмірі 23,13 грн. за 1 дол.США.

Посилання відповідача на те, що він діє з 14-00 06.02.2015 року, а не з початку дня, і його застосування є неможливим, не може бути прийняте до уваги, оскільки Закон не містить умови визначення офіційного гривні до іноземної валюти саме на початок дня.

За змістом п.1 ч.6 ст.36 Закону визначальним є курс, встановлений на відповідний день, який згідно п.п.2 та 3 Положення встановлюється щоденно на підставі середньозважений курс продавців і покупців, що склався поточного робочого дня.

Отже, на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації, а саме 06.02.2015 року, середньозважений курс продавців і покупців був визначений НБУ у розмірі 2639,1992 грн. за 100,00 Євро (EUR) та 2313,0580 грн. за 100,00 доларів США (USD), який і повинен був використовуватися під час виплати коштів позивачу, оскільки відображав реальний курс валюти в цей день.

Після повернення відповідачем позивачу на поточний рахунок вкладника № 5,06 євро та п/р № 82335547 - 450,29 доларів США, з огляду на змістпунктів 1.4 Договорів банківського вкладу, якими передбачено, що банк закриває вкладний рахунок після повернення коштів вкладнику. За п.2.6 договорів, повернення вкладу та сплата нарахованих процентів здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок вкладника у цьому ж банку; після такого перерахування зобовязання Банку за цим договором вважаються виконаними належним чином. Пунктом 4.2 Договорів встановлено, що проценти на вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу в банк, до дня, що передує його поверненню вкладникові або списанню з вкладного рахунка вкладника.

Таким чином, відповідач виконав зобов'язання щодо повернення вкладу за депозитними договорами, провівши перерахування вкладу з відсотками на поточні рахунки позивача № 82051497 та № 82335547. Після перерахування коштів зобов'язання за договорами припиняються у зв'язку із належним виконанням щодо повернення вкладу, як це встановлено умовами договору (п. 2.6), тому відсутні підстави для стягнення процентів після цієї дати в розмірі, встановленому Договором банківського вкладу у п. 2.4.

Однак, таке перерахування із наступним невиконання зобовязань щодо їх фактичної виплати не припиняє зобовязальні правовідносини між сторонами, а трансформує їх в охоронні, що зумовлює обовязок відповідача відшкодувати позивачу заподіяні збитки, які встановлені договором чи законом.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до змісту ст.ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Вищевказане узгоджується із правовою позицією, викладеною в Постанові Верховного суду України від 25 грудня 2013 року по справі № 6-140цс13.

Відповідачем не спростовано, що позивач був позбавлений можливості після зарахування коштів на поточні рахунки позивача № 82051497 та № 82335547 після 19.11.2014 р. та 22.11.2014 р. відповідно, вільно отримати (зняти) вказані грошові кошти і розпоряджатись ними на власний розсуд.

Виходячи з вище викладеного, вимоги позивача в частині стягнення на його користь в сумі тридцять євро шістьдесят п'ять євроценти (30,65 евро) процентів за ставкою 11,5 річних на суму невиплаченого вкладу за період з 19 листопада 2014 року до 05 червня 2015 року, в євро; в сумі двадцять шість доларів США вісімнадцяті центів (26,18 доларів США) процентів за ставкою 12,0 річних на суму

невиплаченою вклад) за період з 22 листопада 2014 року до 05 червня 2015 року, в доларах США не можуть бути задоволені за безпідставністю, а вимога щодо стягнення 3% річних за кожний день прострочення виплати вкладу прострочення повернення вкладу, в частині за періода із з 19 листопада 2014 року та 22 листопада 2014 року (за п/р № 82051497 та № 82335547, відповідно) та до дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації - 06.02.2015 року, є обґрунтованою, проте їх стягнення саме уєвро та доларах США є безпідставним. Вимоги про стягнення цих коштів в національній валюті України після перерахування за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації, позивачем не заявлялись.

Із аналогічних підстав, у задоволенні вимог позивача про стягнення із відповідача за Договором банківського вкладу № 2071232 від 20.11.2014 р., строк дія якого закінчився 20.05.2015р., тобто після 06.02.2015 року, дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації, у сумі десять євро вісімдесят п'ять євроцентів (10,85 євро) процентів за ставкою 11,0 річних на суму вкладу за період з 21 листопада 2014 року до 19 травня 2015 року, в євро, слід відмовити із урахуванням положень ст.ст.36, 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Також слід відмовити у задоволенні вимог позивача про стягнення із відповідача коштів у сумі чотири тисячі п'ятсот тринадцять гривень сімдесят сім копійок (4513,77 грн.) інфляційних втрат, розрахованих на гривневий еквівалент невиплаченою боргу в день вимоги 19 листопада 2014 року за період з 19 листопада 2014 року до 01 червня 2015 року, в гривні та в сумі три тисячі тридцять п'ять гривень п'ятдесят дві копійки (3035,52 грн.) інфляційних втрат, розрахованих на гривневий еквівалент невиплаченою боргу) в день вимоги 22 листопада 2014 року за період з 22 листопада 2014 року до 01 червня 2015 року, в гривні.

Відповідно до ст.533 ЦК грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, то сума, що підлягає оплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

За нормами Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Інфляція це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги (п.2 методологічних положень щодо організації статистичних спостережень за змінами цін (тарифів) на спожиті товари (послуги) і розрахунку індексу споживчих цін, що затверджені наказом Державного комітету статистики від 14.11.2006 №519). Показником, який характеризує рівень інфляції, є індекс споживчих цін. Останній характеризує зміни у часі загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Він є показником зміни вартості фіксованого набору споживчих товарів та послуг у поточному періоді порівнянно з базовим.

Тобто відповідно до ст.625 ЦК встановлений індекс інфляції враховується при обчисленні суми боргу в разі наявності між сторонами грошових зобовязань у грошовій одиниці України, тобто у гривні.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає (рішення Верховного Суду України від 28 березня 2012 р. у справі 6-36736вов10). Тому норми ч. 2 ст. 625 ЦК щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобовязання, яке визначене у гривні.

Також суд відмовляє позивачу у задоволенні вимог про стягнення із відповідача на користь позивача пені у розмірі трьох відсотків від вартості послуги за кожний день прострочення виконання фінансової послуги для споживача, оскільки визначений відповідно до ст.ст. 525, 526, ч. 1 ст. 1058 ЦК України обовязок відповідача за договором банківського вкладу щодо виплати вкладникові коштів коштів позивач помилково вважає не виконанням складової фінансової послуги, оскільки, за даних правовідносин між сторонами, не містить ознак фінансової послуги у визначенні Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», як операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Так само не підлягають задоволенню вимоги позивача про встановлення нікчемності Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб у ПАТ' «КБ «Надра»» від 15 січня 2014 року; встановити нікчемність або визнати недійсними та виключити зі змісту Договорів строкових банківських вкладів (депозиту) №1928951 від 19 травня 2014 року, №1931521 від 22 травня 2014 року. №2071232 від 20 листопада 2014 року умови, які укладені із застосуванням нечесної підприємницької практики та обмежують права споживача фінансових послуг та застосувати наслідки їх нікчемності або недійсності.

Відповідно до ст. 3 ЦК України однією із засад цивільного законодавства є свобода договору.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобовязання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Якщо вимога про зміну або розірвання договору предявлена стороною, яка приєдналася до нього у звязку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, сторона, що надала договір для приєднання, може відмовити у задоволенні цих вимог, якщо доведе, що сторона, яка приєдналася, знала або могла знати, на яких умовах вона приєдналася до договору.

Як визнав сам позивач у позовній заяві, ним 15 січня 2014 року було підписано Анкету-заяву клієнта про приєднання до цього Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб у ПАТ' «КБ «Надра», надану працівником відповідача. Так само у виписці-повідомленні до Договору Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб у ПАТ' «КБ «Надра» від 15.01.2014 року, на якому міститься підпис позивача, йдеться про те, що вказана вииска є невідємною частиною ОСОБА_3, Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб у ПАТ' «КБ «Надра» (том 1, а.с.46, а.с. 248). Відтак, на час укладання договору ОСОБА_1 була ознайомлена з умовами Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб у ПАТ' «КБ «Надра», мала необхідний обсяг цивільної дієздатності, ії волевиявлення було вільним та відповідало ії внутрішній волі.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою ст.203 цього Кодексу.

П. 14 ст. 1 Закону України ,,Про захист прав споживачів" визначено, що нечесна підприємницька практика - це будь-яка підприємницька діяльність або бездіяльність, що суперечить правилам, торговим та іншим чесним звичаям та впливає або може вплинути на економічну поведінку споживача щодо продукції, а статтею 19 даного Закону встановлено, що нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману стосовно: 1) основних характеристик продукції, таких як: її наявність, переваги, небезпека, склад, методи використання, гарантійне обслуговування, метод і дата виготовлення або надання, поставка, кількість, специфікація, географічне або інше походження, очікувані результати споживання чи результати та основні характеристики тестів або перевірок товару; 2) будь-яких застережень щодо прямої чи опосередкованої підтримки виробником продавця або продукції; 3) ціни або способу розрахунку ціни чи наявності знижок або інших цінових переваг; 4) потреби у послугах, заміні складових чи ремонті; 5) характеру, атрибутів та прав продавця або його агента, зокрема інформації про його особу та активи, кваліфікацію, статус, наявність ліцензії, афілійованість та права інтелектуальної або промислової власності, його відзнаки та нагороди; 6) права споживача або небезпеки, що йому загрожує.

Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Забороняються як такі, що вводять в оману: пропонування для реалізації продукції за визначеною ціною, якщо існують підстави вважати, що продавець або виконавець не зможе надати таку продукцію за такою ціною або у таких обсягах, що можна передбачити з огляду на пропоновану ціну та характеристики продукції, пропонування з метою реалізації однієї продукції до реалізації іншої, відмова від пред'явлення споживачу товару, що пропонується, та прийняття замовлення або ненадання товару протягом розумного строку чи демонстрування дефектного зразка товару, недостовірне повідомлення про наявність обмеженої кількості товарів або з метою спонукання споживачів до прийняття швидкого рішення позбавлення їх достатнього періоду часу для

прийняття свідомого рішення, пропонування до вільної реалізації продукції, яка вилучена з обігу або щодо обігу якої існують обмеження, недостовірне твердження, що існуватиме загроза особистій безпеці споживача або його сім'ї, якщо він не придбає чи не замовить продукцію, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції, використання повідомлення про розпродаж у зв'язку із припиненням суб'єкта господарювання, його структурного підрозділу або припинення відповідного виду господарської діяльності, тоді як це не відповідає дійсності. І такий перелік форм підприємницької практики, що вводить в оману, не є вичерпним.

У свою чергу агресивною вважається підприємницька практика, яка фактично містить елементи примусу, докучання або неналежного впливу та істотно впливає чи може вплинути на свободу вибору або поведінку споживача стосовно придбання продукції. При встановленні того, чи містить підприємницька практика елементи примусу, докучання або неналежного впливу, до уваги береться: час, характер та повторюваність пропозицій щодо придбання продукції, вживання образливих або загрозливих висловів, використання тяжкої для споживача обставини, про яку продавцю або виконавцю було відомо, для впливу на рішення споживача, встановлення обтяжливих або непропорційних позадоговірних перешкод для здійснення споживачем своїх прав за договором, включаючи положення про право споживача розірвати договір або замінити продукцію чи укласти договір з іншим суб'єктом господарювання, загроза здійснити незаконні або неправомірні дії. Як агресивні забороняються такі форми підприємницької практики: 1) створення враження, що споживач не може залишити приміщення продавця (виконавця) без укладення договору або здійснення оплати; 2) здійснення тривалих та/або періодичних візитів до житла споживача, незважаючи на вимогу споживача про припинення таких дій або залишення житла; 3) здійснення постійних телефонних, факсимільних, електронних або інших повідомлень без згоди на це споживача; 4) вимога оплати продукції, поставленої продавцем (виконавцем), якщо споживач не давав прямої та недвозначної згоди на її придбання. Перелік форм агресивної підприємницької практики не є вичерпним. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Суб'єкти господарювання, їх працівники несуть відповідальність за нечесну підприємницьку практику згідно із законодавством.

Позивачем не надано належних доказів застосування відповідачем нечесної підприємницької практики чи обмеження ним прав відповідача. споживача фінансових послуг. Само по собі неналежне виконання відповідачем своїх обовязків за укладеними із позивачем договорами не свідчить про здійснення ним нечесної підприємницької практики.

Вимоги позивача про встановлення нікчемності або визнання недійсними та виключення зі змісту Договорів строкових банківських вкладів (депозиту) №1928951 від 19 травня 2014 року, №1931521 від 22 травня 2014 року №2071232 від 20 листопада 2014 року умов мають похідний характер від попередньої вимоги, тому у їх задоволенні також має бути відмовлено.

Вимога позивача про відшкодування збитків в сумі сім тисяч триста шістдесят п'ять гривен п'ятдесят одна копійка (7307 грн. 20 коп.) зумовлена завданням позивачу реальних збитків, до яких відносяться витрати, які я зробила для відновлення свого порушеного права у зв'язку із зверненням до суду за захистом. Вказує, що позивач є фахівцем у галузі права, що підтверджується дипломом про юридичну освіту, тому захищає свої права самостійно. Процесуальні документи для звернення до суду готував самостійно та витратив на це свій особистий час, втрата якого підлягає оплаті з боку відповідача. Оскільки самостійну підготовку процесуальних документів не можна вважати правовою допомогою, як це визначено в ст.84 ЦПК України, та неможливо підтвердити в суді платіжним документом, це обумовлює стягнення грошових коштів не у вигляді судових витрат, а у вигляді збитків. Всю підготовчу роботу для звернення до суду позивач виконував на своєї власній оргтехніці: пошук законодавства, набор тексту, копіювання та друк документів, тому понесла витрати на оплату розхідних матеріалів, електроенергії. Собівартість зазначеної роботи включає також знос техніки. Також позивач стверджує про завдання йому збитків у виді упущеної вигоди, яка складається із суми не нарахованих процентів за користування невиплаченими грошовими коштами за Договором № 1928951 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформленого в рамках ПУ «Пакет послуг «Перший» від 19.05.2014 р. та Договором строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформлений в рамках Пакет послугї «ПУ перший» № 1931521 від 22 травня 2014 року з днів вимоги до дня ухвалення рішення суду.

Відповідно до приписів ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються збитки, які б могли бути реально отримані особою за звичайних обставин, якби її право не було порушене, тобто ті доходи, які вона недоотримає внаслідок порушення її цивільного права.

При цьому позивач повинен довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток. Тобто втрачена вигода розглядається як гарантований, безумовний та реальний доход.

При визначенні розміру втраченої вигоди повинні враховуватися дані, які безспірно і достовірно підтверджують існування можливості отримання грошових сум в тому випадку, якби зобов'язання було виконане належним чином. Її розмір має бути підтверджений обґрунтованим розрахунком та відповідними доказами.

Отже, пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі використання зазначених коштів.

Судом встановлено, що вимоги позивача про стягнення упущеної вигоди не підтверджені відповідними документами, які свідчать про конкретний розмір прибутку, який він міг би і повинен був отримати.

Одночасно позивачем надано документальне підтвердження витрат на виготовлення копій документів по справі, придбанням та використанням носія інформації на загальну суму 21, 20 грн. (а.с.58,171), відтак вказані кошти мають бути стягнуті із відповідача.

Позивачем не було доведено наявність підстав для стягнення із відповідача витрат особистого часу позивача та витрати на оплату розхідних матеріалів, електроенергії, та зносу техніки. Крім того, за ч. 2 ст. 85 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Позивач не завляв вимог щодо його витрат, що пов'язані з явкою до суду.

Відмовляючи у задоволенні заявлених позивачем вимог про стягнення моральної шкоди, яку позивач оцінює у сумі 3000 грн.; суд виходить із наступного.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

У відповідності до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичний чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України в разі порушення зобовязань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Як вбачається з укладених сторонами договорів банківського вкладу, за порушення зобовязання відшкодування моральної шкоди договором не передбачено а стягнення моральної шкоди відповідно до вимог Закону України «Про захист прав споживачів» також є безпідставним, так як п. 5 ст. 4 цього закону передбачає, що споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоровя продукцією у випадках, передбачених законодавством. Правовідносини, що виникли між сторонами у справі є договірними і відшкодування моральної шкоди у випадку їх порушення ні спірним договором про банківський вклад (депозит), ні законом не передбачено.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи, що позивачем не доведено наявності моральної шкоди, не надано доказів її завдання, та не доведено причино-наслідковий зв'язок між діями відповідача та заподіянням внаслідок цих дій моральної шкоди позивачу, отже, правові підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні.

У задоволенні інших вимог позивача самостійним порядком, а саме визнати протиправною бездіяльність посадових осіб ПАТ «КБ «Надра»», яка виразилась в неповерненні вкладів і нарахованих відсотків в день вимоги вкладів по договорам №1928951 і №1931521; визнати протиправною бездіяльність посадових осіб ПАТ «КБ «Надра» щодо належного ведення бухгалтерського обліку на позабалансовому рахунку письмових вимог вкладників по поверненню невиплачених в день вимоги вкладів та нарахованих відсотків, що виразилось в невнесенні до позабалансового рахунку та аналітичного обліку до цього рахунку відомостей стосовно письмових вимог ОСОБА_1 про виплату вкладів датою вимоги вкладів: по договору №1928951 - 20 листопада 201-4 року і по договору №1931521 - 25 листопада 2014 року; зобов'язати внести до позабалансової о рахунку письмових вимог вкладників по поверненню невиплачених в день вимоги вкладів та нарахованих відсотків і аналітичного обліку до нього письмових вимог ОСОБА_1 про виплату вкладів датою вимоги: по договору №1928951 - 20 листопада 2014 року і по договору №1931521 - 25 листопада 2014 року; визнати протиправними дії посадових осіб ПАТ «КБ «Надра»» щодо виплати вкладникам вкладів та нарахованих процентів без врахування аналітичного обліку до позабалансового рахунку письмових вимог вкладників по поверненню невиплачених в день вимоги вкладів та нарахованих відсотків, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки причини, з яких відповідачем не було належним чином виконано обовязки щодо виплати позивачу належних останньому грошових коштів є контекстним предметом розгляду спору, а отже їх визначення та застосування як способу захисту цивільних прав не відповідають ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, а відтак відсутні будь-які підстави для встановлення цих обставин окремим порядком.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що сторони у даній справі звільнені від сплати судового збору: позивач - відповідно до п.7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідач - на підставі п. 22 ч. 1 ст. 5 цього Закону, а тому керується вимогами ч. 2 ст. 88 ЦПК України, якою передбачено, що якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом міністрів України.

Керуючись статтями 2, 3, 8, 10, 11, 57-61, 88, 174, 208, 209, 212215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 15, 16, 525, 526, 530, 533, 598, 625, 631, 1058, 1060, 1061, 1074 Цивільного кодексу України, статтями 3, 26, 34, 36, 44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від № 4452-VI від 23 лютого 2012 року, Законом України «Про захист прав споживачів» №1023-XII від 12.05.1991 року, суд-

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічною акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» () на користь ОСОБА_1 (ПІН НОМЕР_1) у відшкодування збитків 21 (двадцять одну гривню) 20 коп.

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Судові витрати у справі віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С. О. Бабій