Апеляційний суд Житомирської області
Справа №285/4363/14-ц Головуючий у 1-й інст. Коцюба О. М.
Категорія 27 Доповідач Товянська О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого: судді Товянської О.В.

суддів: Гансецької І.А., Широкової Л.В.

при секретарі: Кравчук Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новоград Волинської міської ради, ОСОБА_2, Управління Держземагенства у Новоград Волинському районі про визнання незаконним рішення Новоград Волинської міської ради, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новоград Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 09 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

В листопаді 2014р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом. Просила визнати недійсними: рішення Новоград-Волинської міськради від 17.12.2009р. № 590 в частині передачі у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки по пров. Воровського, 3-а, площею 0,0735 га для обслуговування житлового будинку, Державний акт серії ЯГ №736623 на імя ОСОБА_2 на земельну ділянку за вказаною адресою, зареєстрований у Книзі записів державних актів за № 22 від 06.07.2010р., зобовязати ОСОБА_2 звільнити земельну ділянку, що належить на праві власності позивачці відповідно до Державного акту серії ІУ №050424 від 15.04.1999р., не чинити перешкоди у користуванні належною їй земельною ділянкою. Зазначає, що їй на праві власності належить житловий будинок та земельна ділянка площею 0,0870га по пров. Воровського,5 у м.Новоград-Волинський. Власник сусідньої земельної ділянки ОСОБА_2 у 2003р. приватизував земельну ділянку площею 0,0715 га по пров. Воровського, 3-а, м. Новоград-Волинський. У 2009р., на підставі рішення Новоград-Волинської міськради № 590 останній вдруге приватизував вказану земельну ділянку. При виготовленні технічної документації із землеустрою не взято до уваги встановлену межу земельної ділянки згідно її державного акта. У жовтні 2010р. ОСОБА_2 розпочав будівництво паркану на її земельній ділянці.

Ухвалою Новоград-Волинського міськрайсуду від 30.03.2015р. закрито провадження у справі в частині позовних вимог щодо зобовязання встановити межі шляхом перенесення паркану.

Рішенням Новоград Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 09 квітня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвала Новоград-Волинського міськрайсуду від 30.03.2015р. про закриття провадження у справі в частині позовних вимог щодо зобовязання встановити межі шляхом перенесення паркану сторонами не оскаржується (а.с.154).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Зазначає, що суд не дав належної оцінки тому, що при виготовленні технічної документації із землеустрою ОСОБА_2, було порушено Інструкцію про встановлення меж земельних ділянок в натурі та закріплення їх межовими знаками, що призвело до порушення її прав як суміжного власника земельної ділянки.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як видно із матеріалів справи, рішенням Новоград-Волинської міськради №590 від 17.12.2009 р. затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку по пров.Воровського, 3-а у м. Новоград-Волинський, площею 0,0735га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та видано ОСОБА_2 державний акт на право власності на земельну ділянку.

Постановою Новоград-Волинського міськрайсуду від 26.08.2011р. в порядку адміністративного судочинства ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову про визнання недійсним рішення Новоград-Волинської міськради №590 від 17.12.2009р. (а.с.23).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22 жовтня 2014р. встановлено, що вказаним рішенням міськради №590 від 17.12.2009р. про затвердження технічної документації із землеустрою збільшено земельну ділянку ОСОБА_2 із 0,0715га до 0,0735га за рахунок земель громадської та житлової забудови Новоград-Волинської міськради.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Висновком експерта №541/301/302 від 29 серпня 2012р. «встановити, чи існує зона накладення площ земельних ділянок, визначених Державними актами ОСОБА_1 ІV-ЖТ №050424 від 20.04.1999р. та ОСОБА_2 серія ЯЛ №736623 від 06.07.2010р. із-за відсутності технічної документації на земельну ділянку ОСОБА_1 (координат земельної ділянки із привязкою до державної геодезичної мережі) не представляється можливим».

Згідно зі ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ч. 4 ст.10 ЦПК України передбачено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що між сторонами на протязі п'яти років існує спір щодо межі земельних ділянок та усунення перешкод у користуванні земельними ділянками. Рішенням Новоград-Волинського міськрайсуду від 22.09.2014 року було встановлено, що вказаний спір не розглянуто органом місцевого самоврядування та відповідного рішення ним не виносилось як того вимагає ст. 158 ЗК України.

Представник позивача у судовому засіданні підтвердила, що будь-яких рішень Новоград-Волинська міська рада чи інший орган місцевого самоврядування щодо їх спору не приймав.

Суд першої інстанції, як вимагає ч.4 ст.10 ЦПК України, роз'яснив сторонам їх право на звернення до суду із позовом про визнання дій чи бездіяльності відповідного органу місцевого самоврядування незаконною та зобов'язання вчинити певні дії.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Підстави для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст.209,218,303,304,307,308,313-315,319,324,325 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Новоград Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 09 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Судді: