Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.03.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючої-судді - Бенца К.К.,

при секретарі - Вайда Я.П.

з участю представника позивача - Попова Г.М.

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовною заявою Благодійний фонд «Терра Деї» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором ,-

В С Т А Н О В И В:

Благодійний фонд «Терра Деї» звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором. Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що в листопаді 2010 року між Благодійним фонд «Терра Деї» та відповідачем - ОСОБА_4 було укладено договір, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу ОСОБА_4 у користування майно (теплицю) вартістю 29 621,00 грн., яка була встановлена на земельній ділянці, що перебуває у власності відповідача, строком на три роки з листопада 2010 року по листопад 2013 року. Факт передачі майна стверджується актом прийому-передачі теплиці для вирощування овочів від листопада 2010 року. Позивач зазначає, що відповідно до умов договору , ОСОБА_4 взяв на себе зобов'язання після закінчення строку користування теплицею повернути її позивачу, у випадку якщо він не викупить вказане майно. Вказує, що ОСОБА_4 висловив намір не повертати майно (теплицю) після спливу строку, встановленого договором на її користування та з 2011 року розпочав здійснення виплати Благодійному фонду «Терра Деї» вартості майна (теплиці), а отже взяв на себе зобов'язання виконати умови, передбачені ст. 3 договору. Проте на думку позивача , відповідач порушував взяті на себе зобов'язання, зокрема порядок та строки внесення платежів в якості виплати вартості майна. На думку позивача, листами від 20 грудня 2011 року та від 11 вересня 2013 року відповідач визнав факти прийнятих на себе зобов'язань по виплаті вартості переданого йому в користування майна, а також заборгованості по здійсненню вказаних виплат. Письмову вимогу позивача про виконання зобов'язань згідно умов договору, відповідачем залишено без задоволення. Враховуючи, що відповідач не виконав належним чином своїх зобов'язань за договором, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість, яка за даними бухгалтерського обліку Благодійного фонду «Терра Деї» на момент подання позовної заяви становить 25 186, 00 (двадцять п'ять тисяч сто вісімдесят шість гривень 00 коп.) гривень. Посилаючись на вказані обставини, а також на норми ст.ст. 525,526,530 ЦК України позивач просить суд, стягнути на свою користь з відповідача ОСОБА_4 заборгованість по сплаті вартості переданого йому в користування майна (теплиці), інфляційні витрати та три проценти річних в розмірі 26181,35 грн. (двадцять шість тисяч сто вісімдесят одна грн. 35 коп.) та судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позові. Зокрема вказала на те, що відповідач відповідно до умов договору взяв на себе зобов'язання , після закінчення строку користування теплицею , у разі якщо він не викупить її відповідно до умов договору, повернути її Благодійному фонду «Терра Деї» в стані, в якому її було отримано (з врахуванням нормального фізичного зносу). Відповідач частково сплачував вартість майна та визнав факт заборгованості, що стверджується його листами надісланими на адресу Благодійного фонду «Терра Деї». На даний час майно (теплиця), не повернуто і перебуває в користуванні відповідача.

Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив з підстав викладених у письмових запереченнях від 16.01.2015 року. Заперечуючи проти позовних вимог зокрема наголошує, що згідно п.1.1 договору позивач надає в безоплатне користування відповідачу теплицю , а відповідач ОСОБА_4 зобов'язався використовувати передане йому майно в строки та на умовах, визначених договором, укладеним між сторонами , а після закінчення його дії повернути його позивачу. Зазначає, що відповідно до умов договору , відповідач зобов'язаний після закінчення строку користування теплицею повернути її позивачу, у випадку якщо він не викупить вказане майно. Відповідачем було здійснено намір викупити теплицю, однак за відсутністю достатніх коштів для здійснення викупу теплиці, відповідач порушив строки та розміри внесення платежів в якості виплати вартості майна.Отже, на його думку, предмет позову суперечить предмету договору, що підтверджується п.3.3 договору, згідно якого якщо відповідач не виконав пункти договору по сплаті коштів то він зобов'язаний повернути майно. Вважає, що предметом вказаного договору, який є підставою для визначення цивільних правовідносин між позивачем та відповідачем, є безоплатне користування майном, а не придбання (купівля) у позивача майна відповідачем у власність.

Заслухавши пояснення представника позивача та заперечення представника відповідача, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного.

Згідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Судом встановлено, що між Благодійним фондом «Терра Деї» та відповідачем - ОСОБА_4 було укладено договір без дати та номеру, згідно якого позивач надає в безоплатне користування ОСОБА_4 теплицю , вартістю 29 621 гривень, яка встановлена на земельній ділянці, що перебуває у власності відповідача, для демонстрації новітніх технологій вирощування овочів в закритому ґрунті, організації та ведення відповідачем показового тепличного господарства, забезпечити науково-методичне консультування ОСОБА_4 щодо ведення тепличного господарства та вирощування овочів в закритому грунті , строком на три роки з листопада 2010 року по листопад 2013 року, що стверджується договором, копія якого приєднана до матеріалів справи. /а.с. 5-6/

Факт передачі майна (теплиці) в користування ОСОБА_4 підтверджується Актом прийому - передачі теплиці для вирощування овочів від листопада 2010 року./а.с.7/

Згідно п. 1.1. Договору позивач, діючи з метою визначеною в преамбулі цього договору, надає в безоплатне користування відповідачу теплицю (далі «майно», «теплиця»), яка встановлюється на земельній ділянці, що перебуває у власності чи користуванні відповідача, для демонстрації новітніх технологій вирощування овочів в закритому ґрунті, організації та ведення відповідачем показового тепличного господарства, забезпечити науково-методичне консультування ОСОБА_4 щодо ведення тепличного господарства та вирощування овочів в закритому грунті, а відповідач зобов'язується використовувати передане їй майно в строки та на умовах визначених, цим договором, а після закінчення його дії повернути його Благодійному фонду «Терра Деї».

Відповідно до п.1.3 договору вартість майна, що передається в користування за цим договором складає 29621, 00 грн.

Згідно п.1.5 договору теплиця передається в користування відповідачу строком на 3 роки, а саме з листопада 2010 року по листопад 2013 року.

Як встановлено судом, пунктом 2.1.7 Договору встановлений обов'язок ОСОБА_4 після закінчення строку користування теплицею повернути її Благодійному фонду «Терра Деї» в стані, в якому її було отримано (з врахуванням нормального фізичного зносу), у випадку, якщо він не викупить це майно у Благодійного фонду «Терра Деї» відповідно до умов договору.

Згідно з п.3.1 Договору, ОСОБА_4 має переважне право на придбання теплиці, переданої в його користування, на умовах, встановлених п. 3.2. Договору.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 за період 2012 -2014 р.р. вніс платежі в якості виплати вартості майна на загальну суму 4435 гривень, що ствержується даними розрахунку суми заборгованості /а.с. 11/ та банківськими виписками по рахунку Благодійного фонду «Терра Деї» , що підтверджує здійснення відповідачем проплат.

Правовідносини між сторонами по справі є цивільноправовими та урегульовані положеннями ЦК України.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового оборогу, вимог розумності та справедливості.

Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини... Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Обставини справи свідчать, що спірні правовідносини сторін ґрунтуються на договорі без номера та дати про надання в безоплатне користування ОСОБА_4 теплицю (далі «майно», «теплиця»), яка встановлюється на земельній ділянці, що перебуває у власності відповідача.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до п.3.2 статті 3 «Викуп майна» Договору встановлено розмір та строки внесення відповідачем грошових коштів, що сукупно становлять вартість майна, переданого йому в користування.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_4 не сплатив суму коштів в строки та розмірах визначених в п. 3.2 договору .

Відповідно до п.3.3. договору, у разі якщо ОСОБА_4 не сплатить суму коштів в строки та розмірах визначених у цьому договорі, позивач може в судовому порядку розірвати цей договір та вимагати повернення теплиці.

Аналіз положень законодавства, яке регулює спірні відносини, а також доказів наданих позивачем на підтвердження позовних вимог дають підстави дійти висновку про те , що відповідачу ОСОБА_4 належить переважне право на придбання теплиці, переданої в його користування, а не обов'язок придбати вказану теплицю.

Крім того, умовами договору чітко встановлено, що у разі якщо ОСОБА_4 не сплатить суму коштів в строки та розмірах визначених у цьому договорі, позивач може в судовому порядку розірвати цей договір та вимагати повернення теплиці, що в свою чергу спростовує доводи представника позивача про те, що відповідач ОСОБА_4 порушив взяті на себе зобов'язання по внесенню грошових коштів в якості виплати вартості майна. Проте, позивач звернувся з позовними вимогами до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по сплаті вартості переданого йому в користування майна , що суперечить умовам укладеного між сторонами договору.

Таким чином, умови викладені в п. 3.3 договору є відповідальністю відповідача , яка застосовується у випадку не сплати суми коштів в строки та розмірах визначених у цьому договорі .

Із змісту договору вбачається , що сторони добровільно на договірних засадах визначили умови користування теплицею.

Між сторонами виникли договірні відносини (його виконання), які, перш за все, регулюються нормами ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони погодили між собою умови договору, відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України , про що свідчать їх підписи на договорі.

У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав, для стягнення з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача заборгованості по сплаті вартості переданого йому в користування майна, а також інфляційних витрат та 3% річних.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними, необгрунтованими , відсутні правові підстави для їх задовлення , а відтак у задоволенні таких слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.509, 526, 627, 629 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 212-215, 294 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

В позові Благодійний фонд "Терра Деї" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца