Головуючий суду 1 інстанції - Фастовець В.М.
Доповідач - Луганська В.М.
Справа № 415/2421/14-ц
Провадження № 22ц/782/203/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 року Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Луганської області в складі :

головуючого - Луганської В.М..

суддів - Заіки В.В., Фарятьєва С.О.

за участю секретаря - Веселова С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області цивільну справу за апеляційною скаргою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Лисичанську на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 19 червня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Лисичанську про встановлення факту проживання однією сім'єю та зобов'язання здійснити та нарахування та виплату одноразової допомоги, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він перебував у родинних стосунках з померлим ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження. На протязі тривалого часу з 2000 року він проживав однією сім'єю , мав взаємні права та обов'язки разом із батьком ОСОБА_5 За життя ОСОБА_5 був інвалідом ІІІ групи за наслідками отримання професійного захворювання та отримував соціальне забезпечення (страхові виплати) за наслідками втрати працездатності. Оскільки позивач має намір отримати одноразову допомогу сім'ї, компенсаційної виплати у зв'язку зі смертю особи, якій було призначено страхові виплати за наслідками втрати працездатності внаслідок отриманого захворювання на підприємстві, просив суд встановити факт проживання однією сім'єю з померлим. В подальшому позивач неодноразово уточнював заявлені вимоги, просив встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 разом з померлим ОСОБА_5 з 2000 року по день його смерті. Зобов'язати Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Лисичанську Луганської області здійснити нарахування та виплату одноразової допомоги на користь позивача у зв'язку зі смертю застрахованої особи - ОСОБА_5 згідно ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 19 червня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, проживали однією сім'єю за адресою: АДРЕСА_1 з 2000 року по день його смерті. Зобов'язано відповідача провести нарахування та виплату одноразової допомоги на користь позивача у зв'язку зі смертю застрахованої особи ОСОБА_5, згідно ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

В апеляційній скарзі відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Лисичанську посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Справа була предметом розгляду апеляційної та касаційної інстанцій. Рішення апеляційного суду Харківської області від 29 вересня 2014 року (а.с.51-52), постановлено за результатами перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції, скасовано ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 квітня 2015 року, а справа направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с.82-83).

В судове засідання представник апелянта не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про місце та час судового розгляду повідомлений у визначеному законом порядку.

Представник позивача ОСОБА_6 в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнав, вважає, що підстав для скасування судового рішення не має.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В ч. 1 статті 303 ЦПК України зазначено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є сином ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. З 2000 року позивач проживав однією сім'єю з померлим батьком, мав взаємні права та обов'язки, тому на підставі ч.7 ст. 34 Закону України ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» має право на отримання одноразової допомоги у разі смерті потерпілого.

Вказані обставини та висновки суду першої інстанції підтверджуються матеріалами справи та відповідають вимогам закону.

За змістом ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» страхові виплати, які Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку складаються із: страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (щомісячна страхова виплата); страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім'ї та особам, які перебували на утриманні померлого); страхової виплати пенсії по інвалідності потерпілому; страхової виплати пенсії у зв'язку з втратою годувальника; страхової виплати дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності; страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.

Згідно із п. 7 ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» в разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання розмір одноразової допомоги його сім'ї повинен бути не меншим за п'ятирічну заробітну плату потерпілого і, крім того, не меншим за однорічний заробіток потерпілого на кожну особу, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого.

Із системного аналізу зазначених норм вбачається, що в разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання передбачено виплату страхового відшкодування у вигляді одноразової допомоги сім'ї потерпілого у розмірі п'ятирічної заробітної плати потерпілого, а особам, які перебували на його утриманні в розмірі однорічного заробітку потерпілого.

За змістом ст. 2 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.4 вказаної статті сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, проживали однією сім'єю за адресою: АДРЕСА_1 з 2000 року по день смерті ОСОБА_5 Факт спільного проживання однією сім'єю в судовому засіданні було підтверджено поясненнями третіх осіб, та показами свідків ОСОБА_7, та ОСОБА_8

Смерть ОСОБА_5 має причинний зв'язок з професійним захворюванням, що підтверджується довідкою серії АА № 0001316.

Таким чином, позивач має право на виплату передбачену ч.7 ст.34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» як член сім' ї померлого ОСОБА_5

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що в даному випадку необхідно застосовувати положення ст.33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», оскільки статтею 33 вказаного закону встановлено перелік осіб, які мають право на одержання щомісячних страхових виплат у разі смерті потерпілого.

Колегія суддів судової палати не приймає до уваги посилання апелянта на застосування до спірних правовідносин п.6.1.4. Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27 квітня 2007 року, оскільки позивач звернувся з заявою про виплату одноразової допомоги як члену сім'ї померлого, а не з заявою про призначення йому страхових виплат на підставі ст.33 Закону.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, будь-яких належних доказів на підтвердження своїх доводів апелянт суду не надав, тому судом першої інстанції постановлене правильне по суті і справедливе рішення.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст.ст.304, п.1 ст.307, 308, 314-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

ухвалила:

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Лисичанську відхилити.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 19 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після його проголошення, але може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів після його проголошення в касаційному порядку.

Головуючий:

Судді: