Справа № 713/181/15-ц
Провадження №2/713/113/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2015 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Кибич І.А.

з участю секретаря Мірчева О.І.

за участю представника позивача ОСОБА_4

за участю представника відповідача

Берегометської селищної ради - БілівськогоА.Д.

за участю представника відповідача ОСОБА_2. - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вижниця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Берегометської селищної ради, Вижницького району Чернівецької області, ОСОБА_2, де третьою особою без самостійних вимог на стороні відповідача є Реєстраційна служба Вижницького районного управління юстиції Чернівецької області, про визнання права власності на нерухоме майно, скасування свідоцтва про право власності, скасування державної реєстрації, скасування розпорядження, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно, скасування свідоцтва про право власності, скасування державної реєстрації, скасування розпорядження, зобов'язання вчинити певні дії до відповідачів Берегометської селищної ради, Вижницького району Чернівецької області, ОСОБА_2., де третьою особою без самостійних вимог на стороні відповідача є Реєстраційна служба Вижницького РУЮ Чернівецької області.

Посилається на те, що у 1978 році він отримав Ордер на вселення у квартиру, яка знаходиться в АДРЕСА_1, Вижницького району Чернівецької області. 18.04.1986 року Берегометська селищна рада народних депутатів за № 33 видала йому рішення, яким дозволила добудувати до квартири приміщення, розміром 2x3 кв.м. для влаштування зручностей.

Через деякий час, у зв'язку із змінами в законодавстві вирішив викупити квартиру у держави, отримавши усі необхідні дозволи, 03.09.1991 року ним був укладений договір купівлі-продажу 46/100 частин (сорок шість сотих) жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд, що знаходиться в АДРЕСА_2 і став власником квартини АДРЕСА_1. Згідно Акту від 04.04.1991 року в квартиру №2 входить: 2-4 коридор 4,60 м.кв.; 2-5 кімната 13,80 м.кв., 2-6 кухня 5,40, 2-7 кімната 11,70 кв.м. 2-8 кімната 7,60 кв.м., 1/2 сарая /В/. Загальна корисна площа 55,90 кв.м, житлова площа 33,10 кв.м. за рахунок квартиронаймача побудовано: 2- коридор площею 3,00 кв.м., 2-2 кладова - 6,70 кв.м., 2-3 ванна - 2,80 кв.м., літня кухня /Б/, сарай /Г/.

27.03.2012 року він звернувся із заявою до Берегометської селищної ради, Вижницького району Чернівецької області про отримання Свідоцтва про право на власність на добудоване та реконструйоване житло, оскільки в Договір купівлі-продажу не увійшла добудова та господарські будівлі, які були добудовані та відремонтовані ним за власний рахунок.

04.04.2012 року отримав рішення Берегометської селищної ради, про оформлення права власності, де зазначено, що ОСОБА_1. провести реєстрацію права власності на нерухоме майно 46/100 (житловий будинок літера «А», сарай літера «Д», убиральня літера «Е», літня кухня літера «Є», котельня літера «Ж», гараж літера «З», навіс літера «І», сарай літера «Й») взамін Договору купівлі-продажу від 03 вересня 1991 року, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_2 в Вижницькому бюро технічної інвентаризації».

На підставі цього рішення отримав Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 16.05.2012 року, зареєстроване в Державному комунальному підприємстві «Вижницьке районне бюро технічної інвентаризації» за реєстраційним номером 36663650.

Проте, у рішенні Берегометської селищної ради від 04.04.2012 року №32 та у свідоцтві про право власності на нерухоме майно від 16.05.2012 року не було враховано здійснену ним добудову у 1986 році. Оскільки, дана добудова не була врахована, він змушений повторно звернутись до виконавчого комітету Берегометської селищної ради Чернівецької області із проханням видати йому свідоцтво про право на власність на квартиру із здійсненою добудовою, тобто на 53/100 частини житлового будинку.

11.01.2013 року рішенням виконавчого комітету Берегометської селищної ради Чернівецької області №6 було вирішено: «Відмінити раніше прийняті рішення виконавчим комітетом селищної ради, а саме: №177 від 25.04.2011 року «Про оформлення права власності», №22 від 14.03.2012 року «Про розгляд заяв та клопотань», два рішення під №32 від 04.04.2012 року «Про оформлення права власності», №84 від 05.09.2012 року «Про розгляд заяв та клопотань», №87 від 03.10.2012 року «Про оформлення права власності» та розпорядження №18 від 29.03.1994 року органу приватизації. Закріпити адресну приписку житлового будинку АДРЕСА_2, який знаходиться у спільній частковій власності ОСОБА_2. та ОСОБА_1., а також визначити адресні приписки їхніх частин житлового будинку - ОСОБА_2 - АДРЕСА_3 та ОСОБА_1 - АДРЕСА_1. На підставі цього рішення ОСОБА_1 видати нове Свідоцтво про право на власність на нерухоме майно: квартиру №2 площею 56,2 кв.м., що становить 53/100 від площі (106,5 кв.м.) всього будинку АДРЕСА_2, сарай «Д», убиральня «Е», літня кухня «Є», котельня «Ж», гараж «З», навіс «І», навіс «ї», сарай «И», огорожа, взамін виданого свідоцтва про право власності на житло відповідно до рішення виконавчого комітету селищної ради № 32 від 04.04.2012 року.»

Після отримання рішення він звернувся в Реєстраційну службу Вижницького РУЮ Чернівецької області з метою отримання свідоцтва про право на власність та подальшої його реєстрації, однак, 11.03.2013 року отримав відмову в отриманні Свідоцтва та його подальшої реєстрації, оскільки згідно реєстраційних даних його сусід ОСОБА_2. є власником квартири №2, в той час, як ще з 1986 року він є власником квартири АДРЕСА_1. Тобто при прийнятті рішення органом приватизації у 1994 році була допущена адресна помилка, а саме зазначено, що ОСОБА_2. приватизовує квартиру №2, хоча насправді на той момент зареєстрованим власником квартири № 2 був, він - ОСОБА_1., а ОСОБА_2. повинен був приватизувати квартиру №1. Таким чином, до моменту реєстрації його права власності у 2012 році він не знав про те, що у ОСОБА_2. існує помилкова адресна реєстрація.

Крім того, реєстраційна служба у своєму роз'яснені вказала, що згідно ч.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування» попередньо видане свідоцтво про право на власність може бути скасоване лише рішенням суду».

Таким чином, він не має можливості жодним чином на сьогоднішній день реалізувати своє право власності.

Просить визнати за ним, ОСОБА_1. право власності на квартиру АДРЕСА_1, сарай «Д», убиральня «Е», літня кухня «Є», котельня «Ж», гараж «З», навіс «І», навіс «ї», сарай «Й». Закріпити адресну приписку житлового будинку АДРЕСА_2, який знаходиться в спільній частковій власності ОСОБА_2. та ОСОБА_1., а також визначити адресні прописки їхніх частин житлового будинку - ОСОБА_2 - АДРЕСА_3 та ОСОБА_1 - АДРЕСА_1. Скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 16.05.2012 року видане виконавчим комітетом Берегометської селищної ради, Вижницького району Чернівецької області та скасувати державну реєстрацію цього свідоцтва, проведену Державним комунальним підприємством «Вижницьке районне бюро технічної інвентаризації» за №36663650 від 16.05.2012 року. Скасувати розпорядження органу приватизації №18 від 29.03.1994 року у зв'язку з допущеною помилкою в адресній частині та зобов'язати реєстраційну службу Вижницького РУЮ Чернівецької області зареєструвати право власності ОСОБА_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1. підтримав позовні вимоги в повному об'ємі, посилався на обставини викладені в позові, просив позов задовольнити. Зазначав, що прибудова здійснено законно на підставі рішення Берегометської селищної ради №33 від 18.04.1986 року.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала, посилалась на обставини викладені в позові, просила позов задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача Берегометської селищної ради, Білівський А.Д. позовні вимоги визнав частково, не заперечував щодо задоволення позовних вимог, окрім визнання права власності на нерухоме майно за ОСОБА_1., при вирішенні справи покладався на розсуд суду. Зазначав, що п.2 рішенням Берегометської селищної ради №6 від 11.01.2013 року визначено адресу спірних квартир, рішення чинне. Будь-яких рішень про надання згоди на збільшення частки ОСОБА_1. в придбаному житловому будинку селищною радою не приймалось.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2. позовні вимоги не визнав, надав заперечення, де зазначив, що з ОСОБА_1. з 1978 року проживали в одному будинку, що розташований в АДРЕСА_4 та складається з двох квартир. В квартирі №1 проживав ОСОБА_1., а він проживав у квартирі №2. В 1991 році ОСОБА_1. звернувся із заявою до Берегометської селищної ради, Вижницького району Чернівецької області про надання дозволу на викуп квартири. Для укладення договору купівлі-продажу Берегометська селищна рада почала готувати відповідні документи відповідно Положення про продаж громадянам в особисту власність квартир у будинках державного житлового фонду, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 19.05.1989 року №142. 04 квітня 1991 року був складений акт обстеження квартири АДРЕСА_4 де проживав ОСОБА_1. На підставі даного акту був проведений розрахунок ідеальних часток та визначено, що ідеальна частка будинку тобто квартири, яку викуповує ОСОБА_1. складає 46/100, а 54/100 ідеальної частки залишається у власності Берегометської селищної ради. На підставі розпорядження органу приватизації №18 від 29 березня 1994 року йому передано в приватну власність квартиру АДРЕСА_5, де він проживає та видано свідоцтво про право власності на житло від 29.03.1994 року. Таким чином він став власником 54/100 частини вищевказаного будинку. Вимога ОСОБА_1. про зміну часток в будинку, зокрема визнання за ним права власності на квартиру тобто на 53/100 площі від будинку є такою, що задоволенню не підлягає, оскільки цим зменшується його частка в будинку з 54/100 до 47/100, тобто безпідставно порушується його право власності, що суперечить ст.41 Конституції України. Він не домовлявся з ОСОБА_1. про добудову до своєї квартири і в результаті добудови в цілому не поліпшилось наше спільне майно. ОСОБА_1. здійснював добудову до власної квартири для поліпшення своїх житлових умов, а не для їхнього спільного користування. Він не претендує на добудову ОСОБА_1., але заперечує про зміни розміру часток у праві спільної часткової власності, оскільки цим порушується його право власності. Просив відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3. позовні вимоги не визнав, посилався на обставини викладені в запереченні, просив відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи Реєстраційної служби Вижницького РУЮ Чернівецької області в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до початку розгляду надали заяву про розгляд справи за відсутності представника.

Суд, заслухавши сторін та їх представників, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1. необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1. рішенням Берегометської селищної ради народних депутатів Вижницького району №36 від 17.05.1991 року надано дозвіл на придбання комунальної квартири АДРЕСА_1, що підтверджується копією рішення. 04.04.1991 року проведено обстеження квартири АДРЕСА_1, де проживає ОСОБА_1. з сім'єю та встановлено, що будинок побудований в 1958 році, в квартиру №2 входить: 2-4 коридор 4,60 м.кв., 2-5 кімната 13,80 м.кв., 2-6 кухня 5,40 м.кв., 2-7 кімната 11,70 кв.м., 2-8 кімната площа 7,60 кв.м., 1/2 сараю/В/. Загальна корисна площа 55,90 кв.м., житлова площа - 33,10 кв.м., за рахунок квартиронаймача побудовано: 2-1 коридор пл.3 ,00 кв.м., 2-2 кладова 6,70 кв.м., 2-3 ванна 2,80 кв.м., літня кухня /Б/, сарай /Г/, що підтверджується копією акту від 04.04.1991 року. Рішенням Берегометської селищної ради народних депутатів №24 від 19.04.1991 року розглянуто заяву ОСОБА_1. та вирішено продати квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 55,90 кв.м., житлова площа 33,10 кв.м. ОСОБА_1., даним рішенням затверджено акт оціночної комісії від 04.04.1991 року про продаж квартири АДРЕСА_1, площею 55,90 кв.м., що становить 46/100 частини житлового будинку і складається 2-4 коридор 4,60 м.кв., 2-5 кімната 13,80 м.кв., 2-6 кухня 5,40 м.кв., 2-7 кімната 11,70 кв.м., 2-8 кімната площа 7,60 кв.м., ? сараю/В/, за рахунок квартиронаймача побудовано: 2-1 коридор пл.3 ,00 кв.м., 2-2 кладова 6,70 кв.м., 2-3 ванна 2,80 кв.м., літня кухня /Б/, сарай /Г/. Вартість квартири 2988 крб., що підтверджується копією рішення.

З розрахунку часток в житловому будинку АДРЕСА_2 станом на 28.03.1991 року вбачається, що розмір частки в житловому будинку, який розташований в АДРЕСА_2, яка відчужується становить 46/100, яка складається з 2-4 коридор площею 4,60 кв.м, 2-5 кімната площею 13,90 кв.м, 2-6 кухня площею 5,70 кв.м, 2-7 кімната площею 11,70 кв.м, 2-8 кімната площею 8,50 кв.м. Всього 44,40 кв.м 1/2 сарая літ. «В» та 54/100, яка складається з 1-3 коридор площею 4,60 кв.м, 1-4 кухня площею 5,70 кв.м, 1-5 кімната площею 13,90 кв.м, 1-6 кімната площею 11,70 кв.м, 1-7 кімната площею 8,50 кв.м. Частина будинку, що залишається: А1 пристройка, 1/2 сарай літ. «В», уборна літ.»Е», сарай літ. «Д».

Згідно листа Начальника ОБТІ №241 від 12.04.1991 року вбачається, що Чернівецьке обласне бюро технічної інвентаризації повідомляє, що ідеальна частка відчужуваної квартири в житловому будинку АДРЕСА_2 становить 46/100 ідеальної частки і складається з 2-4 коридор площею 4,60 кв.м, 2-5 кімната площею 13,80 кв.м, 2-6 кухня площею 5,40 кв.м, 2-7 кімната площею 11,70 кв.м, 2-8 кімната площею 7,60 кв.м., 1/2 сарая літ. «В». Загальна корисна площа квартири становить 55,90 кв.м, житлова площа 33,10 кв.м.

2.1 коридор площею 3,00 кв.м, 2-2 кладова площею 6,70 кв.м, 2-3 ванна площею 2,80 кв.м, літня кухня літ. «Б», сарай літ «Г» побудовано за рахунок квартиронаймача ОСОБА_1.

Згідно договору купівлі-продажу від 03 вересня 1991 року, посвідченого державним нотаріусом Вижницької державної нотаріальної контори Штефюк Н.В., зареєстровано в реєстрі за №1637 вбачається, що виконком Берегометської селищної ради народних депутатів продав, а ОСОБА_1. купив, 46/100 частини жилого будинку з відповідною частиною надвірної будівлі, що знаходиться в смт.Берегомет по вул.Леніна під номером 18 і розташований на земельній ділянці держземфонду. На вказаній земельній ділянці розташований один жилий будинок із шлакобетону, житловою площею 66,20 кв.м., зазначений в плані літерою «А» з належною до нього надвірною будівлею - дощатим сараєм під літерою «В».

04.04.2012 року рішенням виконавчого комітету Берегометської селищної ради №32 від 04.04.2012 року згідно заяви ОСОБА_1. надано дозвіл останньому на оформлення права власності на нерухоме майно 46/100 (житловий будинок літера «А», сарай літера «Д», убиральня літера «Е», літня кухня літера «Є», котельня літера «Ж», гараж літера «З», навіс літера «І», навіс літера «І», сарай літера «Й») взамін договору купівлі-продажу від 03 вересня 1991 року, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_2 за ОСОБА_1. На підставі цього рішення ОСОБА_1. видати свідоцтво про право власності на нерухоме майно 46/100 (житловий будинок літера «А», сарай літера «Д», убиральня літера «Е», літня кухня літера «Є», котельня літера «Ж», гараж літера «З», навіс літера «І», навіс літера «Ї», сарай літера «Й») взамін договору купівлі-продажу від 03.09.1991 року, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_2. ОСОБА_1. провести реєстрацію права власності на нерухоме майно 46/100 (житловий будинок літера «А», сарай літера «Д», убиральня літера «Е», літня кухня літера «Є», котельня літера «Ж», гараж літера «З», навіс літера «І», навіс літера «Ї», сарай літера «Й») взамін договору купівлі-продажу від 03.09.1991 року, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_2 в Вижницькому бюро технічної інвентаризації, що підтверджується копією рішення.

З копії Свідоцтва про право власності на нерухоме майно Серія НОМЕР_1 від 16.05.2012 року вбачається, що ОСОБА_1. на підставі рішення, взамін договору купівлі-продажу, посвідченого 03.09.1991 року Вижницькою державною нотаріальною конторою, реєстровий №1637 є власником на праві приватної спільної часткової власності 46/100 житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_2. Житловий будинок, А загальна площа 106,50 кв.м., житлова площа 71,90 кв.м.; сарай «Д»; убиральня «Е», літня кухня «Є», котельня «Ж», гараж «З», навіс «І», навіс «ї», сарай «Й».

З витягу про державну реєстрацію прав, номер витягу 34152661 від 16.05.2012 року за ОСОБА_1. зареєстровано право власності на 46/100 житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_2.

Судом встановлено, що державний реєстратор прав на нерухоме майно Фуштей М.М. 11.03.2013 року відмовив у державній реєстрації права власності за заявою ОСОБА_1. на проведення державної реєстрації права власності у розмірі 53/100 частки житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_2 квартира 2, оскільки подані документи для проведення державної реєстрації прав не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, що підтверджується копією рішення №799133 від 11.03.2013 року.

Згідно ст. 19 ч.2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно п.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до ст.77 ч.2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст.113 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.) володіння, користування і розпорядженням майном при спільній частковій власності провадиться за згодою всіх учасників, а при відсутності згоди - спір вирішується судом.

Відповідно до ст.119 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.) коли учасник спільної часткової власності на жилий будинок збільшить в ньому за свій рахунок корисну площу будинку шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної за згодою решти учасників і в установленому порядку, частки учасників у спільній власності на будинок і порядок користування приміщеннями в ньому підлягають відповідній зміні.

Відповідно до ст. 105 ЦК УРСР (в редакції 1963р.), громадянин, який збудував або будує жилий будинок, здійснив або здійснює його перебудову чи прибудову без встановленого дозволу, або без належно затвердженого проекту, або з істотними відхиленнями від проекту, або з грубим порушенням основних будівельних норм і правил, не вправі розпоряджатися цим будинком чи частиною його (продавати, дарувати, здавати в найом тощо). Господарські і побутові будівлі та споруди, зведені громадянином без встановленого дозволу або належно затвердженого проекту, чи з істотними відхиленнями від проекту, або з грубим порушенням основних будівельних норм і правил, за рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів зносяться громадянином, який провадив самовільне будівництво, або за його рахунок.

Згідно роз'яснень, наданих в п.3 Постанови Верховного Суду України №9 від 19.09.1975р. «Про практику застосування судами України статті 105 Цивільного кодексу України», спори про право власності на самовільно споруджені будинки або прибудови, у тому числі пов'язані з купівлею-продажем, міною, даруванням, спадкуванням цих будівель, а також спори між учасниками будівництва про поділ, визначення порядку користування такими приміщеннями, про відшкодування витрат, понесених на самовільне будівництво, судам не підвідомчі.

Відповідно до ч.2 ст.15 Закону України «Про власність» наймач жилого приміщення в будинку державного чи громадського житлового фонду та члени його сім'ї мають право придбати у власність відповідну квартиру або будинок шляхом їх викупу або на інших підставах, передбачених законодавством України.

Згідно з ч.2 п.1 чинного на той час Положення про продаж громадянам у власність квартир у будинках державного і громадського житлового фонду, їх утримання і ремонт №142 від 19.05.1989 року, яке втратило чинність на підставі Постанови КМ №572 від 08.10.1992 року, (далі Положення) відповідно до Закону «Про власність» наймач жилого приміщення в будинку державного і громадського житлового фонду та члени його сімї вправі викупити у власника відповідну квартиру.

Відповідно до ч.1 п.9 Положення, громадянин, який бажає придбати у власність займану квартиру (будинок), подає заяву за місцем проживання до виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів або адміністрації підприємства, об'єднання, організації, у віданні або власності яких перебуває будинок. До заяви додається письмова згода членів сім'ї, проживаючих разом з ним, на придбання квартири (будинку) у його власність і довідка з місця проживання про склад сім'ї та прописку.

Відповідно до п.14 Положення, рішення про продаж у власність громадян квартир (будинків), що входять до житлового фонду місцевих Рад народних депутатів, приймають виконавчий комітет районної, міської, районної у місті, селищної, сільської Ради народних депутатів…

Відповідно до п.15 Положення, купівля-продаж квартири (будинку) оформляється договором, який повинен бути нотаріально посвідчений і зареєстрований у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів…

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. ч.4 ст.41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно ч. 4 ст. 357 ЦПК України співвласник житлового будинку, іншої будівлі споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 4 жовтня 1991 р. із наступними змінами «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле, тобто є приналежністю головної речі (будинку), яка слідує за головної річчю. За такого підсобні будівлі не є самостійним об'єктом цивільних прав, в тому числі не можуть бути самостійним об'єктом права власності.

Згідно п.6.1. "Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно" затвердженого Наказом міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.02 (зареєстровано в Мін'юсті України 18.02.02 за №157/6445) оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування власникам спільних будівель, які на законних підставах зробили перебудову, прибудову, унаслідок чого змінилися належні їм частки. У разі, якщо співвласники не згодні змінити частки добровільно, це питання вирішується в судовому порядку.

Згідно Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна Затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 р. N 55 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 6 липня 2007 р. N 774/14041 розрахунок часток у спільній власності на об'єкти нерухомого майна виконується за заявами всіх співвласників об'єктів нерухомого майна.

Згідно ч. 3 ст. 375 ЦК України, право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Відповідно до ст.382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

За ч.1 ст. 4 ЖК України до житлового фонду входять жилі будинки (частини будинків), квартири, що належать громадянам на праві приватної власності (приватний житловий фонд).

Згідно ст.152 Житлового кодексу УРСР переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Згідно ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 01.01.2013 року) права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ст.16 вказаного Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно вимог ст.19 вищезазначеного Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили.

Судом також встановлено, що відповідачу ОСОБА_2. на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.03.1994 року та на підставі договору дарування, посвідченого 17.09.2001 року приватним нотаріусом Вижницького нотаріального округу Штефюк Н.В. належить квартира під номером 2, яка складається з трьох житлових кімнат, що знаходиться в АДРЕСА_2, Вижницького району Чернівецької області. Квартира загальною площею 50,20 кв.м., в тому числі 33,100 кв.м жилою площею, що підтверджується копією свідоцтва. В правовстановлюючій документації позивача ОСОБА_1. та відповідача ОСОБА_2. існують розбіжності що адресної приписки, а саме визначено, що квартира №2, яка розташована в АДРЕСА_2 є власністю як і ОСОБА_1. так і ОСОБА_2., однак згідно рішення виконавчого комітету Берегометської селищної ради №6 від 11.01.2013 року вбачається, що виконавчим комітетом Берегометської селищної ради вирішено закріпити адресну приписку житлового будинку АДРЕСА_2, який знаходиться в спільній частковій власності ОСОБА_2. та ОСОБА_1., а також визначити адресні приписки їхніх частин житлового будинку - ОСОБА_2. - АДРЕСА_3, та ОСОБА_1. вул.Центральна, 18/2 в смт.Берегомет. Дане рішення не скасовано, є чинним, а тому позовна вимога ОСОБА_1. щодо визначення приписки ОСОБА_2. із зазначенням номеру квартири №1та ОСОБА_1 із зазначенням квартири №2, а також вимога про скасування розпорядження №18 від 29.03.1994 року органу приватизації в адресній частині, задоволенню не підлягає, оскільки даний спір вирішено в межах повноважень та компетенції Берегометської селищної ради, рішення сторонами в цій частині не оскаржувалося.

Відповідно до ст.37 Закону України «про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать такі власні (самоврядні) повноваження: підготовка і внесення на розгляд ради питань щодо найменування (перейменування) вулиць, провулків, проспектів, площ, парків, скверів, мостів та інших споруд, розташованих на території відповідного населеного пункту.

Судом також встановлено, що позивач ОСОБА_1. із заявою до Берегометської селищної ради народних депутатів про надання дозволу на прибудову коридору площею 3,00 кв.м, кладової площею 6,70 кв.м, ванни площею 2,80 кв.м, літня кухня літ. «Б», сарай літ «Г», які вже були ним побудовані станом 19.04.1991 рік, коли було ухвалено рішення Берегометської селищної Ради народних депутатів №24 від 19.04.1991 року, а в подальшому на підставі даного рішення було укладено договір купівлі-продажу 46/100 спірного жилого будинку, в який не було включено дану прибудову не звертався, дане рішення не оспорюється та є чинним, дозвіл та згоди на зміну розміру частки від власника Берегометської селищної ради не отримував, тому частки у спільній частковій власності не були збільшені.

Крім того, позивач ОСОБА_1. отримавши рішення Берегометської селищної ради про надання дозволу добудувати приміщення розміром 2х3 м.кв., здійснив прибудову до своєї частки житлового будинку за власний рахунок, без розробки та погодження проекту, без відповідних дозвільних документів та отримання дозволу на початок будівельних робіт. Тобто спірна добудова до частини житлового будинку відноситься до самочинного будівництва.

Також позивач ОСОБА_1. з власником квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_2., не укладали письмову угоду про зміну часток в спільній частковій власності на житловий будинок, останній згоди на зміну часток у спільній частковій власності також не давав.

Таким чином, аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи, докази, їх юридичну оцінку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1. про визнання права власності на нерухоме майно, квартиру АДРЕСА_1, сарай літера «Д», убиральня літера «Е», літня кухня літера «Є», котельня літера «Ж», гараж літера «З», навіс літера «І», навіс літера «Ї», сарай літера «Й», скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно та скасування державної реєстрації та зобов'язання зареєструвати право власності на нерухоме майно, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного ст.ст.19, 41 Конституції України, ст.ст.105, 113, 119 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.), ст.ст. 321, 356-358 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, Суд ,-

В И Р І Ш И В :

В задоволені позову ОСОБА_1 до Берегометської селищної ради, Вижницького району Чернівецької області, ОСОБА_2, де третьою особою без самостійних вимог на стороні відповідача є Реєстраційна служба Вижницького районного управління юстиції Чернівецької області, про визнання права власності на нерухоме майно, закріплення адресної адреси квартир житлового будинку, скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно та скасування державної реєстрації, скасування розпорядження органу приватизації в адресній частині, зобов'язання зареєструвати право власності на нерухоме майно, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення - з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний суд Чернівецької області.

Суддя: І. А. Кибич