Справа № 457/77/11 Головуючий у 1 інстанції: Марчук В.І.
Провадження № 22-ц/783/3884/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Монастирецького Д.І.,

суддів: Кабаля І.І., Копняк С.М.,

секретаря Матяш С.І.,

з участю ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 02 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників квартири, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваною ухвалою позовну заяву ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників квартири залишено без розгляду.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_3, вважає, що при її постановленні судом першої інстанції було порушено норми процесуального права. Зазначає, що після призначення даної цивільної справи до розгляду на 12 березня 2015 року він подав клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з неможливістю прибути в судове засідання його представника. Перед судовим засіданням 02 квітня 2015 року він подав заяву про відвід головуючого у справі судді, яка не була вирішена у передбачений законом спосіб. Звертає увагу на те, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Зокрема твердження суду про те, що позивачі ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та їх представники повторно не зявилися у судове засідання, хоч і були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи є необґрунтованим з огляду на те, що позивачка ОСОБА_4 померла 19 січня 2014 року, про що у матеріалах справи наявні відповідні відомості. Просить скасувати ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 02 квітня 2015 рокута направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Позивачі повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення їм поштових відправлень та заява про відкладення розгляду справи (а.с. 55, 56, 58, 59-60) в судове засідання апеляційної інстанції не зявилися, матеріалів справи достатньо для розгляду справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_2, який вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу та направити дану справу для продовження завершення її розгляду, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Згідно з вимогами ст. 55 Конституції України, ст. 3 ЦПК України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 3 ЦПК України).

У відповідності до статей 126, 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється, а також однією з засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 1 п. 4 ст. 311 ЦПК України передбачено, що однією з підстав для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 без розгляду, суд першої інстанції послався на те, що судом належним чином повідомлено позивачів про час та місце судових засідань, однак останні 12.03.2015 року та повторно 02.04.2015 року в судові засідання не з?явилися, причини неявки у повторне судове засідання суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутністю не надали, тобто фактично самоусунулися від виконання процесуальних обов?язків, визначених ст. 77 ЦПК України.

Проте до такого висновку суд дійшов з порушенням норм процесуального права.

Згідно ч.ч. 5, 6 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур?єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.

Особи, які беруть участь у справі можуть бути повідомлені або викликані в суд телеграмою, факсом чи за допомогою інших засобів зв?язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

Частинами 1, 2, 3 ст. 76 ЦПК України передбачено, що судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку.

Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручили, повертається до суду.

Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім?ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України заява залишається без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Статтею 169 ЦПК України визначено наслідки неявки в судове засідання особи, яка бере участь у справі.

За змістом вимог ч. 3 ст. 169, п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише в разі повторної неявки позивача, яка в такому разі визнається як друга поспіль неявка.

Установлено, що підставою для залишення заяви без розгляду стала неявка позивачів у судові засідання 12.03.2015 року та 02.04.2015 року.

При цьому суд першої інстанції залишив поза увагою те, що в матеріалах справи відсутні письмові докази належного повідомлення (копії судових повісток про виклик в суд, рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, розписки з особистими підписами) позивачів ОСОБА_7 та ОСОБА_5 про явку в суд на 12.03.2015 року та 02.04.2015 року. З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 10.02.2015 року вбачається, що повістку в суд отримав лише один позивач ОСОБА_3, який подав до міського суду клопотання про відкладення розгляду справи з 12.03.2015 року на іншу дату (т. 2, а.с. 3, 10). Бланки розписок, заповнених на ім?я ОСОБА_6 та ОСОБА_5, з однаковим, невідомо чиїм підписом, без вказівки дати одержання, посвідчення листоноші та відсутності записів на звороті про осіб, яким адресовані повідомлення, не можуть вважатися належним повідомленням позивачів (т. 2, а.с. 3 - 13). Також немає доказів належного повідомлення позивачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про явку в судове засідання на 02.04.2015 року (т. 2, а.с. 14-20).

Наведене свідчить про відсутність повторної (другої поспіль) неявки позивачів у зазначені судом дати судових засідань.

Крім того, залишаючи позовну заяву без розгляду, міський суд не врахував, що позивачі звернулися в суд з позовом ще у жовтні 2010 року. З цього часу позовна заява двічі залишалась без розгляду, однак ухвали апеляційним судом скасовувались, справа направлялась (поверталась) для продовження її розгляду (т. 1, а.с. 147, 181, 182-184, 227, 259, 260-261).

При цьому міський суд не з'ясував у позивачів можливості розгляду справи за їх відсутності.

Отже, всупереч вимогам ст. 10 ЦПК України суд не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, в зв'язку з чим ухвалення рішення по суті спору не здійснюється чотири з половиною роки.

Відповідно до вимог ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця. У виняткових випадках за клопотанням сторони з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може продовжити розгляд справи, але не більше як на п'ятнадцять днів.

Однак, всупереч вищевказаним вимогам ухвалу про продовження розгляду справи у зв'язку з неможливістю її розгляду по суті суд не постановив.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

У даному випадку судом першої інстанції така справедливість судових процедур щодо позивачів порушена.

Наведене свідчить, що суд першої інстанції на зазначені вище порушення норм процесуального права уваги не звернув та постановив незаконну ухвалу.

За таких підстав оскаржувана ухвала не може залишатися в силі та підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305 ч. 2, 307 ч. 2 п. 4, 311 ч. 1 п. 4, 313, 314 ч. 1 п. 2, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 02 квітня 2015 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню в силу ст. 324 ЦПК України не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий: Монастирецький Д.І.

Судді: Кабаль І.І.

ОСОБА_8