Справа № 495/4416/14-ц
21 липня 2015 року м. Білгород-Дністровський
Білгород - Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Боярського О.О.,
при секретарі - Левченко А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Білгород - Дністровський цивільну справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору - Орган опіки та піклування в особі Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав, -
ОСОБА_1 звернулася до Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору - Орган опіки та піклування в особі Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3, обґрунтовуючи свої вимоги наступним.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, в період з 27.06.2009 року по 13.01.2011 року, а ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народився син ОСОБА_3. Шлюбні відносин сторін фактично припинились з серпня місяця 2009 року. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12.11.2013 року було зобов'язано ОСОБА_2 сплачувати ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3. Однак, ОСОБА_2 належним чином аліменти не сплачує, в наслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 15 742,00 гривень.
Також, в своїй заяві ОСОБА_1 зазначає, що життям та здоров'ям сина батько не цікавиться, не приймає ніякої участі у його вихованні, не піклується про його духовний розвиток, не цікавиться його досягненнями та взагалі з ним не спілкується, тим самим фактично самоусунувся від здійснення своїх батьківських обов'язків. Утриманням та вихованням дитини повністю займається ОСОБА_1 за допомогою своєї матері, бабусі дитини.
ОСОБА_1 та її представник - ОСОБА_5, у судове засідання не з'явились, надали до суду заяви з проханням провести розгляд справи за їх відсутності та задовольнити позовні вимоги. В своїй заяві представник позивача зазначив, що у разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи сповіщався належним чином шляхом направлення повідомлень на адресу місця реєстрації та надання оголошення до газети про час та місце судового засідання.
Представник Органу опіки та піклування в особі Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи сповіщався, надав на адресу суду заяву з проханням розглянути справу за відсутності представника органу, позовні вимоги та висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 підтримують.
У відповідності з ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участі у справі,чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з'явився, у порядку заочного розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, в період якого, ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народився син ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, актовий запис № 1929, здійснений Першим Суворовським відділом РАЦС Одеського міського управління юстиції. В даному свідоцтві про народження, батьком дитини зазначений ОСОБА_2.
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 13.01.2011 року шлюб між сторонами було розірвано, втім, сторони фактично припинили шлюбні відносини з серпня 2009 року, та спільний син ОСОБА_3 з самого народження знаходиться на повному утриманні матері ОСОБА_1.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12.11.2013 року за № 523/15789/13-ц було стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 800 гривень щомісяця, починаючи з 11.10.2013 року і до повноліття сина, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3.

Однак, відповідач не виконує рішення суду про стягнення аліментів з самого дня його постановлення та матеріально не забезпечує сина ОСОБА_3, в наслідок чого утворилась заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 15 742,00 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості відділу ДВС Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області від 08.06.2015 року.

Статтею 165 Сімейного кодексу України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Після припинення шлюбних відносин дитина повністю перейшла на утримання матері - позивача, в той же час, батько дитини - відповідач, не приймає ніякої участі в житті дитини, не піклується його фізичним та духовним станом, не проявляє бажання спілкуватись з сином та свідомо відмовляється виконувати свій обов'язок по матеріальному забезпеченню дитини. Такі обставини повністю підтверджуються матеріалами справи, зокрема довідкою Одеського ДНЗ «Ясла-садок» № 307 Одеської міської ради від 22.04.2014 року №7, який відвідує малолітній ОСОБА_3. Так, в довідці зазначено, що вихованням ОСОБА_3 займається мати ОСОБА_1 та бабуся ОСОБА_7, батька ОСОБА_2 ніхто з працівників закладу жодного разу не бачив.

Відповідно до норм Сімейного кодексу України, кожний із батьків зобов'язаний піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов'язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину.

Відповідно до ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Висновком органу опіки та піклування районної адміністрації Одеської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за № 01-05-1/349 від 26.03.2015 року була встановлена доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. При цьому, у висновку зазначено, що батько протягом останніх чотирьох років участі у вихованні сина не приймає, його життям, розвитком та станом здоров'я не цікавиться, матеріальної допомоги не надає, байдужий до долі своєї дитини, що підтверджується заявами свідків, довідкою ОДНЗ «Ясла-садок» № 307.

Згідно із Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою ВР від 27.02.1991 року держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину.

За роз'ясненням Пленуму ВСУ в п.16 постанови № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Батьки дитини мають рівні обов'язки з надання утримання дитині, оскільки згідно з ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. При цьому згідно ст. 182 Сімейного кодексу України судом враховано, що діти проживають з матір'ю, мати дітей здійснює догляд за ними, можливості матері по наданню утримання на дитину є обмеженими.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 243,60 гривень.

Керуючись 141, 155, 165, 182 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 10, 11, 60,74, 130, 209, 212, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, батьківських прав відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІК - НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя