АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/7825/14-ц Номер провадження 22-ц/786/1743/15Головуючий у 1-й інстанції Зємцов В. В. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого : судді Пилипчук Л.І.

суддів : Дряниці Ю.В., Чумак О.В,

при секретарі: Філоненко О.В.,

за участю: позивача ОСОБА_2, його представника адвоката Лашко О.О., відповідача ОСОБА_4, його представника - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 квітня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про припинення права власності на ? частину автомобіля та стягнення грошової компенсації,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про припинення права власності на ? частину автомобіля та стягнення грошової компенсації. В обґрунтування позову зазначав, що 13.03.2007 року разом відповідачем придбали автомобіль «MERCEDES-BENZ VITO», 1997 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1., який зареєстрований за ним та у свідоцтві про реєстрацію ТЗ внесено запис, що співвласником автомобіля є ОСОБА_6 Оскільки після сварки у 2013 році відповідач використовує автомобіль одноособово, просив стягнути з нього на свою користь грошову компенсацію половини вартості автомобіля в сумі 34 114,39 грн. та припинити право власності на ? частину автомобіля, визнавши право власності на цю частину за відповідачем.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 квітня 2015 року позов ОСОБА_2 - задоволено.

Припинено за ОСОБА_2 право власності на ? частину автомобіля «MERCEDES-BENZ VITO», 1997 року випуску, кузов НОМЕР_5, номер двигуна НОМЕР_2, фургон малотонажний, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на належну ОСОБА_2 ? частину автомобіля «MERCEDES-BENZ VITO», 1997 року випуску, кузов НОМЕР_5, номер двигуна НОМЕР_2, фургон малотонажний, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1.

Стягнуто з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості ? частини автомобіля «MERCEDES-BENZ VITO», 1997 року випуску, кузов НОМЕР_5, номер двигуна НОМЕР_2, фургон малотонажний, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 у розмірі 34114 грн. 39 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 у відшкодування сплаченого судового збору 314 грн. 14 коп. та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову 121 грн. 80 коп. та судовий збір за подання заяви про витребування доказів 121 грн. 80 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 у відшкодування витрат з проведення оцінки колісного транспортного засобу у розмірі 350 грн., витрат на правову допомогу в сумі 400 грн. та витрати на оголошення у засобах масової інформації в сумі 120 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, прохав рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Зазначає, що позивачем не надано доказів перебування спірного автомобіля у нього, тоді як фактично ним володіє позивач. Розмір грошової компенсації ? частини автомобіля експертом визначений без огляду автомобіля, що не відповідає фактичній його вартості на час розгляду справи.

При стягненні грошової компенсації та припинення права власності ОСОБА_2 на ? частину автомобіля, суд неправомірно застосував норму ст.364 ЦК України, яка передбачає право співвласника на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, тоді як спірний автомобіль є спільною сумісною власністю. Без попереднього визначення часток, які не є рівними, оскільки ним вкладено більшу частину коштів у придбання спільного автомобіля, - застосування вказаної норми є безпідставним.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 31.03.2007 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 придбано на Кременчуцькій філії «Біржа «Кременчук» Центральної універсальної біржі «Запоріжжя» автомобіль «MERCEDES-BENZ VITO», 1997 року випуску, кузов НОМЕР_5, номер двигуна НОМЕР_2, фургон малотоннажний, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_4. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6, виданого 15.06.2007 року Кременчуцьким ВРЕВ, вказаний автомобіль зареєстрований за ОСОБА_2 та записано, що співвласником є ОСОБА_4./а.с.17/

Відповідно до довідки приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_7 від 13.08.2014 року за № 461/01-16, нею 14.06.2007 року, за реєстровим № 3614, 3615 ( використаний бланк ВЕР 493018) засвідчено справжність підписів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на заяві начальнику Кременчуцького МРЕВ ДАІ УМВС України в Полтавській області про те, що згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу від 31.03.2007 року за №12-4780 на Кременчуцькій філії «Біржа «Кременчук» Центральної універсальної біржі «Запоріжжя» їм у рівних частинах належить фургон, який вони просять зареєструвати на ім'я ОСОБА_2, а ОСОБА_4 записати співвласником. /а.с. 6/

Місцевий суд, задовольняючи позов та припиняючи право власності ОСОБА_2 і стягуючи на його користь з ОСОБА_6 вартість половини спірного автомобіля, виходив з рівності часток сторін, неподільності вказаного об'єкту власності, відсутності домовленості про порядок володіння та користування спірним об'єктом та передбаченого нормою ст.364 ЦК України права співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, шляхом стягнення грошової компенсації вартості його частки, яка згідно висновку експерта становить 34 114,39 грн.

Однак колегія суддів такий висновок визнає помилковим, оскільки він не відповідає обставинам справи та прийнятий з порушенням норм процесуального і матеріального права.

Відповідно до ч.ч.2,4 ст.357 ЦК України майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність майна.

Згідно ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 19.02.2014 року (справа №6-4ц14), при вирішенні справ про стягнення грошової компенсації вартості частки майна, що знаходиться у спільній частковій власності, крім вказаної спеціальної норми суду слід врахувати і загальні засади цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України) щодо справедливості, добросовісності та розумності з врахуванням прав та інтересів усіх співвласників. При цьому суду слід ретельно вивчити обставини справи з метою з'ясувати, чи не зловживає позивач, який бажає виділу частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні та чи реалізація цього права не порушить прав інших осіб, які не мають змоги сплатити співвласнику грошову компенсацію.

Відповідно до частини 1 статті 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи ( причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Виходячи зі змісту викладених норм права та правої позиції, місцевий суд при вирішенні даного спору згідно з вимогами ст.214 ЦПК України мав встановити обставини, що мають істотне значення у справі: наявність спірного об'єкту власності та у кого із співвласників чи третіх осіб він перебуває; чи не зловживає позивач, заявивши про присудження йому грошової компенсації за майно, яким фактично володіє; чи є належним доказом вартості спірного майна оцінка, проведена експертом ОСОБА_8 на адвокатський запит; чи не порушує права відповідача вимога позивача про стягнення на його користь визначеної вказаною оцінкою грошової компенсації.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 57 ЦПК України). При цьому докази мають відповідати вимогам їх належності та допустимості, що передбачено ст..ст.58,59 ЦПК України.

Згідно ч.ч.1,3,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки позивач не довів належними та допустимими доказами перебування спірного автомобіля у відповідача, а останній цей факт заперечує протилежним, стверджуючи , що автомобіль перебуває у користуванні позивача, а також враховуючи, що між сторонами не був визначений порядок користування спільним майном, за відсутності належної оцінки вартості спільного майна - підстави для стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації вартості частки у спільному автомобілі та припинення права спільної часткової власності - відсутні.

Тому рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 303,304, 307, п.п.2.3,4 ст.309, ст.ст. 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 квітня 2015 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про припинення права власності на ? частину автомобіля та стягнення грошової компенсації - відмовити за безпідставністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -суддя Л.І. Пилипчук

Судді /підписи/ Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак

ЗГІДНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області Л.І. Пилипчук