Справа № 222/395/15-ц
Провадження № 2/222/249/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2015 року Володарський районний суд Донецької області в складі:

судді Доценко С.І.,

при секретарі Болбат Н.І.,

за участю:

прокурора: Пашкової С.М.,

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Володарське цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1

до

ОСОБА_3,

3-тя особа: Служба у справах дітей Володарської районної державної адміністрації

Донецької області

про позбавлення батьківських прав,-

в с т а н о в и в:

Позивачка звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому , з урахуванням уточнених позовних вимог, прийнятих судом, з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, так як позивач не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі. Тому просить суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав по відношення до малолітнього ОСОБА_4 та стягнути з відповідача понесені судові витрати.

В судовому засіданні позивач, та його представник підтримали позов та в обґрунтування позовних вимог пояснили, що позивачка і відповідач є батьками малолітнього ОСОБА_4. З жовтня 2014 року відповідач проживає окремо в іншому місті та батьківські обов'язки не виконує. Два роки не приїздив до сина, з сім'єю не спілкується, життям дитини не цікавиться, участі у вихованні дитини не приймає. Дитина має хронічне захворювання дихальних шляхів, однак відповідач не надає своєї згоди на виїзд з ним за кордон на лікування. Позивачка ніколи не перешкоджала спілкуванню батька з сином, але відповідач сина не відвідує і дитина не знає свого батька. Є заборгованість за аліментами на утримання дитини. В 2015 році відповідач періодично надсилав кошти на погашення заборгованості пор аліментах після того як вона звернулась до правоохоронних органів про притягнення його до кримінальної відповідальності. На її думку це було пов»язано не з бажанням виконати свої батьківські обов»язки, а щоб уникнути кримінальної відповідальності .Тому просить задовольнити позов

Відповідач в судове засідання не з'явився однак надав суду заперечення в якому зазначив, що не має підстав для позбавлення його батьківських прав. До 2014 року він мав можливість спілкуватись з дитиною, що і робив. Він надавав матеріальну допомогу,покупав сину речі. Але ж після його повторного одруження з іншою жінкою в 2014 році між ним та позивачкою склались неприязні відносини і вона стала перешкоджати його спілкуванню з дитиною. Своє право на спілкування з сином він відстоював через ССД Володарської райдержадміністрації , якою був встановлений порядок спілкування з дитиною, але ж зустрічі супроводжувались сварками з боку позивачки і вона продовжувала чинити перешкоди. До лютого 2015 року аліменти утримувались із його заробітної плати. В лютому він втратив роботу і до цих пір не має можливості працевлаштуватись. Періодично він сплачує аліменти. Дитина йому не байдужа, він ніколи не відмовлявся і не відмовиться від сина. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, а тому просить відмовити в задоволенні позову.

Представник Служби у справах дітей Володарської районної державної адміністрації в Донецькій області в судове засідання не з»явилась, та просила суд розглянути справу у їх відсутність з максимальним урахуванням інтересів дитини.

Прокурор просила розглянути справу з максимальним врахуванням інтересів дитини.

Розглядаючи справу в межах заявлених вимог і в межах представлених доказів, вислухавши осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено на підставі копії свідоцтва про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками малолітньої дитини..

Рішенням Володарського районного суду Донецької області від 10.01.2013 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції Донецької області 07.06.2008 року, було розірвано.

Згідно довідок та виписок із медичної карти стаціонарного хворого Володарської ЦРЛ ОСОБА_4, 2012 року народження часто хворіє на респіраторні захворювання, перебуває на обліку з діагнозом імунодефіцитна хвороба та потребує санаторно-курортного лікування органів дихання. Також в довідці Володарської ЦРЛ від 18.04.2015 року зазначено, що при викликах лікаря додому для обстеження дитини дитиною опікується лише мати ОСОБА_1

Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дітей Володарської райдержадміністрації Донецької області від 17.10.2014 року при розв'язанні спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 щодо зміни прізвища дитини ОСОБА_4 з «Крисов» на «Рожко» ОСОБА_1 не надано дозволу на зміну прізвища малолітньому сину.

Розпорядженням Володарської РДА Донецької області 30.10.2014 року, на вимогу ОСОБА_3, було встановлено порядок побачення батька ОСОБА_3 з сином ОСОБА_4 один раз на тиждень, за попередньою домовленістю між батьками, за місцем проживання матері та зобов*язано ОСОБА_1 забезпечити право малолітнього сина на спілкування з батьком.

Згідно інформації КЗ «Володарський ясли -садок № 3 «Ромашка» встановлено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 відвідує заклад з 03.09.2014 року по теперішній час. Батько дитини ОСОБА_3 жодного разу не приводив та не забирав дитини, батьківські збори не відвідував. Мати дитини, бабуся та дідусь по маминій лінії проявляють піклування про дитину та цікавляться її долею.

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 21.04.2015 року встановлено, що дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з матір»ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1. Житлові умови проживання дитини є задовільні.

Згідно до акту встановлення факту виховання ОСОБА_4 встановлено, що вихованням дитини займається тільки мати - ОСОБА_1 Допомогу у вихованні дитини також надають бабуся - ОСОБА_5 та дідусь - ОСОБА_6. Батько дитини - ОСОБА_3 з листопада 2013 року вихованням дитини не займається.

Відповідно до довідки Іллічівського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області від 03.04.2015 року ОСОБА_3 останній раз сплачував аліменти на утримання сина ОСОБА_4 за жовтень 2014 року. В сумі 2343,17 гривень.

Згідно чеків ОСОБА_3 надсилав кошти ОСОБА_1: 25.02.2015 року - 580 гривень, 01.04.2015 року - 1000 гривень та 22.04.2015 року - 1019 гривень, що вона не спростовує

Відповідно до заяви від 22.09.2014 року ОСОБА_3 просить орган опіки та піклування Володарської селищної ради Донецької області перевірити доцільність використання ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 Перевіркою встановлено, що використання аліментів, які сплачуються ОСОБА_1 на утримання малолітнього ОСОБА_4, 2012 року народження, є цільовим. Про що 10.02.2015 року зроблено відповідний висновок.

Відповідно до заяви від 14.01.2015 року ОСОБА_3 звертався до органу опіки та піклування Володарської селищної ради із заявою про невиконання розпорядження Володарської РДА щодо визначення порядку спілкування з дитиною та проведення із ОСОБА_1 бесіди щодо надання йому можливості спілкування з дитиною ОСОБА_4 Згідно відповіді від 10.02.2015 року ОСОБА_3 було запропоновано звернутись до суду з відповідним позовом.

Згідно довідки ВДОУІТ ГУМВСУ в Донецьцій області від 29.04.2015 року ОСОБА_3не знятих та не погашених судимостей не має.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 щодо позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав щодо малолітнього ОСОБА_4 суд виходить із положень ст.164 СК України, яка визначає виключний перелік підстав для позбавлення батьків батьківських прав, а саме якщо батьки : 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, та Постанови Пленуму Верховного Суду №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 19 грудня 2008 р.( п 15) встановлено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Позивачка вважає підставами для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав те, що він з жовтня 2014 року проживає окремо та не бере участі у виховання сина, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, та не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини.

Згідно висновку Служби у справах дітей встановлено, що на протязі 2014-2015 року ОСОБА_2 неодноразово звертався із заявою про встановлення режиму спілкування з малолітнім сином ОСОБА_4. В ході перевірки було встановлено, що після розірвання шлюбу батьки не дійшли згоди щодо визначення порядку спілкування та участі батька у вихованні сина. Було встановлено режим спілкування батька з сином. Але ж після встановлення режиму спілкування , відповідач лише сплачував аліменти на утримання дитини, а участі в його вихованні не приймав. При його повторному зверненні 14.01.2015 року про усунення перешкод з боку ОСОБА_1 щодо спілкування з дитиною, йому було надано роз»яснення про його право звернення до суду. На думку Служби в справах дітей у зв»язку з край напруженими стосунками між сторонами батько ОСОБА_4 належним чином не виконує свої обв»язки по вихованню дитини, а тому залишає рішення про позбавлення батьківських прав на розсуд суду із максимальним врахуванням інтересів дитини.

Досліджуючи в судовому засіданні надані сторонами докази, суд встановив, що в основі позову полягає глибокий конфлікт між батьками дитини, який утворився на ґрунті неприязних відносин, що склалися між сторонами з 2014 року після розірвання шлюбу. Враховуючи, що відповідач неодноразово звертався до ССД Володарської райадміністрації з вимогою про встановлення режиму спілкування з дитиною,суд вважає доведеним, що сторони на цих підставах не дійшли згоди щодо порядку участі батька , який проживає окремо від дитини , в вихованні сина. Ці обставини безпосередньо впливають на неналежне виконання батьком своїх обов»язків щодо участі в вихованні дитини. Але ж він приймає участь в матеріальному забезпеченні дитини і виявляє бажання приймати участь в його вихованні, та заперечує проти задоволення позову , що свідчить про те що він не бажає розривати спорідненні зв»язки із своїм сином.

Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідач жорстоко поводився з дитиною або вдавався до будь-яких видів його експлуатації, примушував його до жебракування та бродяжництва. Відповідач не був засуджений за вчинення умисних злочинів щодо дітей.

Суд не приймає до уваги доводи позивача та його представника, а також інформацію про те що в 2005 році відповідач притягувався до кримінальної відповідальності за ст.186ч1 КК України і справа була закрита на підставі ст7 КПК, 48 КК України ,що може негативно вплинуть на виховання дітей і що є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, тому що підставами для позбавлення батьківських прав є лише вчинення злочинів щодо дитини та жорстоке поводження з нею, що не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні.

На підставі викладеного, виходячи із позиції Верховного Суду України викладеній в Постанові Пленуму Верховного Суду №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 19 грудня 2008 р., що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, суд вважає що позбавлення відповідача батьківських прав щодо сина ОСОБА_4 лише на тих підставах, що він неналежним чином виконує свої обов»язки щодо участі в його вихованні , є недоцільним та таким що не відповідає інтересам дитини, а тому в задоволенні позову щодо позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_4 слід відмовити

Судові витрати по справі складаються з судового збору в сумі 243,60 грн., який сплачений позивачем при зверненні до суду, і які, відповідно до ст. 88 ЦПК України, покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Відмовити в задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, 3-тя особа: Служба у справах дітей Володарської районної державної адміністрації Донецької області про позбавлення батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Повний текст рішення виготовлений 17.07.2015 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області м. Маріуполя через Володарський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.І. Доценко