Справа №483/2489/14-ц 23.03.2015 23.03.2015 23.03.2015
Провадження №22-ц/784/834/15
Провадження №22-ц/784/834/15 Головуючий у першій інстанції Головко Л.І.
Категорія 50 Доповідач апеляційного суду Серебрякова Т.В.
Ухвала

Іменем України

23 березня 2015 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Серебрякової Т.В.,

суддів: Лисенка П.П., Галущенка О.І.,

з секретарем судового засідання Кудра В.М.,

за участі відповідача ОСОБА_4,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_4 заочне рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 листопада 2014 року, ухваленого по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, -

ВСТАНОВИЛА:

15 жовтня 2014 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

В позовній заяві позивач зазначала, що вони з відповідачем з 1999 року проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народився син ОСОБА_6, який з серпня 2014 року проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні.

Посилаючись на те, що відповідач проживає окремо від дитини та у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина останній не надає, позивач просила позов задовольнити, стягнути з ОСОБА_4 на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 жовтня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Заочним рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 листопада 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 жовтня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Також, вирішено питання щодо розподілу судових витрат у справі.

Ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 лютого 2015 року заяву ОСОБА_7 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач не погоджуючись з визначеним судом розміром аліментів на утримання дитини, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне дослідження обставин, що мають значення по справі, просить рішення суду змінити в частині розміру аліментів, стягнувши з нього на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов, міськрайонний суд виходив з того, що відповідач зобов'язаний утримувати свою малолітню дитину та відповідно до вимог ст.183 СК України визначив спосіб стягнення аліментів на її утримання у відповідній частці від його заробітку (доходу).

Із матеріалів справи вбачається та міськрайонним судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився ОСОБА_6, батьками якого відповідно до свідоцтва про народження (повторного) є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.5).

Відповідно до довідки Чорноморської сільської ради Очаківського району Миколаївської області від 03 липня 2014 року, малолітній ОСОБА_6 проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні (а.с. 6).

Як слідує зі змісту позовної заяви та апеляційної скарги відповідач є працездатною особою (протилежного судом не встановлено), але в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

Інших доказів до суду, які б спростовували вищезазначене, не надано та судом не добуто.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.18 Конвенції ООН про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами 2,3 ст.11Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до положень ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За приписами ч.3 ст.181 СК України та ст.182 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Отже, не викликає заперечень висновок міськрайонного суду про необхідність покладення на відповідача обов'язку по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки добровільно він таких коштів не надає.

Виходячи з того, що ОСОБА_4 доказів на підтвердження участі в утриманні сина суду не надав та беручи до уваги його майновий стан та враховуючи його законний обов'язок щодо утримання іншої малолітньої дитини - дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що останній зобов'язаний приймати участь в утриманні сина, який проживає разом з матір'ю, та обґрунтовано стягнув аліменти в розмірі ? частки від усіх видів його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Також, положеннями ч.1 ст.184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

При цьому, для встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі необхідно, щоб платник або одержувач аліментів звернувся із відповідною заявою до суду в порядку, встановленому ЦПК України.

Оскільки сторони із заявою про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі до суду не зверталися та таким правом відповідач не скористався і під час розгляду справи в судовому засіданні апеляційної інстанції, то апеляційний суд з власної ініціативи не може вийти за межі позовних вимог та застосувати положення ч.1 ст.184 СК України до спірних правовідносин.

Твердження відповідача про те, що при визначенні розміру аліментів судом не враховано те, що на його утриманні знаходяться непрацездатні батьки, на увагу суду не заслуговують, оскільки належних доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надано.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що міськрайонний суд не врахував всіх обставин, які повинні враховуватися судом при визначенні розміру аліментів, є безпідставними. Доказів існування обставин, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції щодо визначення розміру аліментів, у матеріалах справи відсутні.

За такого, суд першої інстанції вирішив справу згідно з нормами матеріального права, які підлягали застосуванню за даними правовідносинами і дійшов правильного висновку щодо задоволення позову ОСОБА_5

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Заочне рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: