Справа № 462/723/13 Головуючий у 1 інстанції: Боровков Д.О.
Провадження № 22-ц/783/7168/15 Доповідач в 2-й інстанції: Тропак О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Тропак О.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.,

за участю секретаря Іванової О.О.,

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 07 жовтня 2015 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_4 на рішення та дії Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області (заінтересовані особи: Залізничний відділ державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції та Вільна професійна спілка інженерно-технічних працівників ДАП «Львівські авіалінії»),-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 07 жовтня 2015 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_4 на рішення та дії Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області ( заінтересовані особи: Залізничний відділ державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції та Вільна професійна спілка інженерно-технічних працівників ДАП «Львівські авіалінії).

На вищезазначену ухвалу ОСОБА_4 подано апеляційну скаргу, покликаючись на грубе порушення судом процесуального законодавства, просить ухвалу скасувати та вирішити питання по суті. В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що 04 квітня 2013 р. Залізничний районний суд м. Львова, справа № 462/723/13-ц вирішив: «Стягнути на користь ОСОБА_4 з Державного авіапідприємства «Львівські авіалінії» 35506 грн. 60 коп. різниці середнього заробітку з урахуванням індексації та компенсації за період з 07 листопада 2007 року по 30 січня 2013 року». Дане рішення набрало законної сили 24 вересня 2013 року, а виконавчий лист видано -1 листопада 2013 року, однак по даний час рішення суду не виконане. 23 липня 2015 року апелянт звернувся з заявою до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, щоб вони , керуючись ст. 4 ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», зобов'язали керівника відповідного органу державної виконавчої служби подати до Державної казначейської служби України документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України. 04 серпня 2015 року стягувачем отримано відповідь на вищевказану заяву про те, що рішення суду, що набрали законної сили, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, установа, організація або юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства, які видані після 01 січня 2013 року - виконуються в загальному порядку відповідно до вимог ЗУ «Про виконавче провадження». Вважає, що державний виконавчий орган у відповіді безпідставно посилається на абзац 2 пункту 4 Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2014 року № 440, оскільки в його заяві від 22 липня 2015 року йшлося про виконання судового рішення в спосіб, визначений ст. 4 ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». Стверджує, що посилання зазначеного державного виконавця органу на постанову Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2014 року № 440 безпідставні, оскільки ця постанова стосується судових рішень, виконавчих документів за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 ЗУ « Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» суб'єкти, які видані або ухвалені до 1 січня 2013 року. Виконавчі листи видані судами до 01 січня 2013 року посадовими особами Управління ДВС ГУЮ у Львівській області 13.06.2015 р. внесені до реєстру рішень, виконання яких гарантується державою за № 48444713 та 48444432. Вважає, що Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області не бажає виконувати рішення суду, що набуло законної сили, саботує та ігнорує вимоги ст. 4 ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника скаржника та представника третьої особи на підтримання апеляційної скарги, перевіривши межі і доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, з наступних мотивів.

У відповідності до ч.1 ст. 2 Закону України від 05.06.2012 № 4094-УІ в редакції від 15.07.15 року «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов»язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємства, установи, організація (далі - державне підприємство), юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

У відповідності до п.3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 05.06.2012 № 4094-УІ, виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб'єкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього суб'єкти, не було подано в строк, встановлений цим пунктом, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення.

У відповідності до п. 1 розділу Загальні питання «Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 року № 440 , цей порядок визначає механізм обліку виконавчих документів та судових рішень, передбачених пунктом 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", інвентаризації та погашення заборгованості за ними.

У відповідності до п. 2 розділу Загальні питання «Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою» , у цьому Порядку терміни вживаються в такому значенні:

боржник - зазначений у рішенні суду або виконавчому документі суб'єкт, який повинен сплатити кошти або вчинити інші дії майнового характеру щодо особи, на користь чи в інтересах якої ухвалено це рішення;

відповідальна особа (особи) - посадова особа органу державної виконавчої служби, на яку покладені обов'язки з ведення обліку рішень, виконання яких гарантується державою, інвентаризації заборгованості за цими рішеннями та їх передачі до органу Казначейства;

заявник - фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої ухвалено рішення суду або видано виконавчий документ, або її представник;

органи державної виконавчої служби - управління державної виконавчої служби головних управлінь юстиції в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі;

органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, - головні управління Казначейства в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі;

виконання рішення в повному обсязі - повна фактична виплата особі, на користь якої ухвалено рішення суду, суми коштів, яка визначена рішенням, а також повне фактичне вчинення дій щодо майна за рішенням зобов'язального характеру;

рішення - виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" суб'єкти, які видані або ухвалені до 1 січня 2013 року.

Відтак, положеннями вищезазначених нормативних актів передбачено, що погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, стосується виконавчих документів за рішеннями суду про стягнення коштів або рішень судів, що набрали законної сили, які видані або ухвалені до набрання чинності Законом № 4094-УІ від 05.06.2012 року, який набрав чинності з 01.01.2013 року, тобто стосується: тих виконавчих документів про стягнення коштів, та тих рішень судів, що набрали законної сили, які видані або ухвалені до 01.01.2013 року.

Оскільки, рішення Залізничного районного суду м. Львова від 04 квітня 2013 року у справі № 462/723/13-ц , яким було вирішено: «Стягнути на користь ОСОБА_4 з Державного підприємства «Львівські авіалінії» 35506 грн 60 коп» набрало законної сили 24.09.2013 року і виконавчий лист на виконання цього судового рішення було видано 01 листопада 2013 року , то колегія суддів вважає, що вищезазначені рішення і виконавчий лист, у яких стягувачем є ОСОБА_5, а боржником є Державне авіапідприємство «Львівські авіалінії», та які видані і набрали законної сили після 01.01.2013 року не підлягають виконанню у порядку , встановленому Законом України від 05.06.2012 року № 4094-УІ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», а підлягають виконанню в загальному порядку відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», тому Управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області листом за вих. № С-691/09 від 27.07.2015 року правильно було відмовлено ОСОБА_4 у задоволенні його звернення від 15.07.2015 року ( а.с. 6).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що у справі були відсутні підстави для задоволення скарги ОСОБА_4 про визнання неправомірними дій та про зобов»язання Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області виконати рішення Залізничного районного суду м. Львова від 04 квітня 2013 року /справа № 462/723/13-ц/ у спосіб, визначений статтею 4 розділу І Закону України № 4094-УІ від 05.06.2012 року .

У відповідності п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд : відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Не зважаючи на те, що у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали судом першої інстанції наведені інші мотиви для відмови у задоволенні скарги на дії Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, ніж ті, що наведені в ухвалі апеляційного суду, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, враховуючи відсутність правових підстав для застосування Управлінням державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області за зверненням ОСОБА_4 положень Закону України від 05.06.2012 року № 4094-ІУ.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу належить відхилити, оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312 , п. 4 ч. 1 ст. 314, ч. ч. 1, 2 ст. 315, ст. ст. 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 07 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий Тропак О.В.

Судді Приколота Т.І.

Федоришин А.В.