РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

643/6995/15-ц

2/643/3008/15

30.06.2015 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова

в складі: головуючого - судді Задорожної А.М.,

за участю секретаря судового засідання Тугайбей В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування,

в с т а н о в и в:

Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) 27.04.2015 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування.

В обґрунтування позову зазначено, що 03.02.2012 року з вини відповідача, який керував автомобілем «DAEWOO», реєстраційний номер НОМЕР_1, була скоєна ДТП. В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль «Ауді», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керування ОСОБА_3, який належить ОСОБА_4 на праві власності. Розмір завданих збитків за пошкоджений автомобіль складає 13336,25 грн., в тому числі 20% ПДВ. 29.03.2012р. ОСОБА_3 скористався своїм правом на отримання страхового відшкодування та позивач перерахував йому 11113,54 грн.

Представник позивача МТСБУ адвокат ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, в якій вказала, що позов визнає та просить справу розглядати за її відсутності.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому приймається судом.

У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

В силу ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу ч. 1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 03.02.2012р. об 11 год. 40 хв., ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Daewoo», державний знак НОМЕР_1 в м. Харкові по пр. 50-річчя ВЛКСМ, в районі перехрестя з вул. Гв. Широнінців не дотрималася безпечного інтервалу з автомобілем «Audi», державний знак НОМЕР_2, внаслідок чого допустила з ним зіткнення.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 17.02.2012 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Частиною 4 статті 61 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Власником автомобіля «Audi», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, яким на момент ДТП керував ОСОБА_3, є ОСОБА_4

Відповідальність ОСОБА_3 час ДТП була застрахована полісом №АА/317429.

Розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб «Audi», відповідно до висновку експерта №018/2012 від 28.02.2012 року складає 13336,25 грн., в тому числі 20% ПДВ.

На дату скоєння ОСОБА_1 не мала чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

29.03.2012р. ОСОБА_3, в порядку п. 35.1 ст. 35 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» подав заяву до МТСБУ з метою отримання грошового відшкодування.

Відповідно до платіжного доручення №2615, 31.05.2012 року в рахунок відшкодування матеріальної шкоди МТСБУ було перераховано ОСОБА_3 11113,54 грн., тобто той розмір збитку, який зазначений у звіті експерта, за виключенням 20% ПДВ.

МТСБУ понесло витрати на аварійного комісара в розмірі 756,24 грн.

Таким чином, загальна сума понесених МТСБУ витрат складає 11869,78 грн.

Листами МТСБУ зверталося до відповідача з проханням добровільно компенсувати завдані збитки, однак дані вимоги були проігноровані відповідачем.

Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобам, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Згідно ст. 22 зазначеного Закону, МТСБУ відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоровю та майну третіх осіб під час ДТП.

Відповідно до п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Аналогічні положення містяться в ч. 1 ст. 1191 ЦК України, відповідно до яких особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Таким чином, оскільки позивачем було сплачено на користь третіх осіб витрати щодо відшкодування шкоди внаслідок ДТП, спричиненої особою, відповідальність якої не була застрахована, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати.

Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 169, 174, 197, 208-209, 212-215 ЦПК України, ч. 1 ст. 1191 ЦК України, ст. 22, п.п. «а» п. 41.1 ст. 41, п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України понесені витрати у розмірі 11869 грн. 78 коп., судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., а всього 12113 (дванадцять тисяч сто тринадцять) грн. 38 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий А.М. Задорожна