АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Доповідач - Іванченко М.М.
№22-ц/796/7358/2015
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Іванченка М.М.

суддів: Лапчевської О.Ф., Болотова Є.В.

при секретарях: Гарматюк О.Д., Денисенко К.В.

за участю:

представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

представника прокуратури: Скрипченко Ю.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом заступника прокурора Оболонського району м. Києва до Київської міської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_6, про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку та договору купівлі-продажу земельної ділянки, відновлення становища

за апеляційною скаргою заступника прокурора м. Києва

на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02 квітня 2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до КМР, ОСОБА_5, ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_6, про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку та договору купівлі-продажу земельної ділянки, відновлення становища.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що рішенням КМР від 24 грудня 2009 року № 1150/3219 «Про передачу громадянину ОСОБА_5 у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у АДРЕСА_1» передано ОСОБА_5 у приватну власність земельну ділянку площею 0,10 га для цілей за адресою вказаним у рішенні та на виконання даного рішення ОСОБА_5 видано державний акт серії НОМЕР_2 на право власності на земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_1) та зареєстровано Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради КМДА за № 04-7-02515.

Проте позивач вважає, що рішення КМДА та державний акт на право власності на земельну ділянку не відповідають вимогам чинного законодавства, у зв'язку з чим рішення має бути визнано незаконним і скасовано, а державний акт - визнаний недійсним, оскільки оспорюваним рішенням Київської міської ради земельну ділянку у АДРЕСА_1 надано для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з чим не погоджується оскільки відповідно до земельно-кадастрової інформації на земельну ділянку (дані за формою 6-зем, графа 57) вона відносилась до земель рекреаційного призначення. а тому рішення КМР підлягає визнанню незаконним в судовому порядку.

У зв'язку з тим, що державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,10 га у АДРЕСА_1 видано на підставі незаконного рішення Київської міської ради від 24 грудня 2009 року № 1150/3219, він підлягає визнанню недійсним.

Крім того, позивач зазначає, що відповідно до договору купівлі продажу від 24 грудня 2010 року ОСОБА_5 передав, а ОСОБА_2 прийняв у власність спірну земельну ділянку та у зв'язку з тим, що державний акт на право власності на спірну земельну ділянку та договір купівлі-продажу земельної ділянки мають бути визнані недійсними, як такі що базуються на підставі незаконного рішення органу місцевого самоврядування.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 02 квітня 2015 року у задоволенні позову заступника прокурора Оболонського району м. Києва до КМР, ОСОБА_5, ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_6, про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку та договору купівлі-продажу земельної ділянки, відновлення становища - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції заступник прокурора м. Києва подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02 квітня 2015 року та прийняти нове, яким позов заступника прокурора м. Києва задовольнити.

Апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, не з'ясувані дійсні обставини спору.

Вказує на те, що суд безпідставно не застосував до спірних правовідносин положення ст. 20 ЗК України, яка передбачає, що зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування. При цьому, порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель згідно зі ст. 21 ЗК України є підставою для визнання недійсним рішень органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам.

Крім того, Київською міською радою всупереч вимог ст. 20 ЗК України рішення про зміну цільового призначення спірної земельної ділянки з земель рекреації на землі житлової та громадської забудови не приймалося, висновки контролюючих органів щодо саме зміни цільового призначення земельної ділянки з рекреаційного на землі забудови відсутні.

Вважає, що до прийняття рішення Київської міської ради від 24 грудня 2009 року № 1150/3219 земельна ділянка відносилася до земель рекреаційного призначення, а тому проведення державної землевпорядної експертизи проекту відведення було обов'язковою умовою для передачі її у власність ОСОБА_5 Земельна ділянка ще в 1991 році відносилась до земель рекреаційного призначення, що, в тому числі, підтверджується даними статистичної звітності, які судом безпідставно не взято до уваги.

Так, відповідно до земельно-кадастрової інформації на земельну ділянку за формою №6-зем спірна земельна ділянка до її передачі у приватну власність відносилася до категорії земель рекреаційного призначення графа - 57, а вже після її передачі ОСОБА_5 цільове призначення землі змінено з рекреаційного на землі житлової та громадської забудови, про що свідчить графа - 35.

Також зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що дані державної статистичної звітності про правовий режим земель мають суттєве юридичне значення для вирішення спору, оскільки згідно з нормами ст.ст. 181-184, 202-204 ЗК України, Законів України «Про Державний земельний кадастр» та «Про землеустрій» вони є документальним підтвердженням відомостей про цільове призначення земель, їх розподіл серед власників землі і землекористувачів за категоріями земель, які ґрунтуються на підставі землевпорядної документації.

Крім того, вказує, що спірна земельна ділянка є частиною ділянки, яка згідно з розпорядженням Ради Міністрів УРСР від 14 березня 1991 року надана Управлінню внутрішніх справ Київської області для організації реабілітаційного центру. Указане свідчить про належність землі до рекреаційного призначення в силу ст. 51 ЗК України, що також залишено поза увагою судів.

Прокурор підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 у судовому засіданні просив відхилити апеляційну скаргу.

Відповідач ОСОБА_5, представник КМР та третя особа ОСОБА_6 у судове засідання не з'явились про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином про причини своєї неявки суду не повідомляли.

Тому відповідно до ст.305 ЦПК України колегія суддів вирішила розглядати справу за відсутності осіб, що не з'явились.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Положеннями ч.1 ст.116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до ч.3 ст.116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 п. 12 «Перехідних положень» ЗК України до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Порядок безоплатної приватизації громадянами земельних ділянок визначений положенням ст. 118 ЗК України.

Так, ч.1 ст.118 ЗК України передбачено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Частиною 6 ст.118 ЗК України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації.

Згідно ст.50 Закону України «Про землеустрій» у разі надання, передачі, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок складаються проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Відповідно до ст. 123 ЗК України розроблений проект відведення земельної ділянки погоджується з територіальним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів, органом містобудування і архітектури та охорони культурної спадщини, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, а також з відповідним територіальним органом виконавчої влади з питань лісового або водного господарства (у разі вилучення (викупу), надання, зміни цільового призначення земельних ділянок лісогосподарського призначення чи водного фонду).

Віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення (ч. ч. 1, 2 ст. 20 ЗК України).

Відповідно до ст. 50 ЗК України до земель рекреаційного призначення належать землі, які використовуються для організації відпочинку населення, туризму та проведення спортивних заходів.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом рішенням КМР від 24 грудня 2009 року № 1150/3219 передано ОСОБА_5 в приватну власність земельну ділянку площею 0,10 га, що розташована по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 9-10).

На підставі зазначеного рішення 6 травня 2010 року ОСОБА_5 було видано держаний акт на право власності на земельну ділянку, що розташована на адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 51-52).

Судом першої інстанції встановлено, що проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_5 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1 погоджено з Головним управлінням містобудування, архітектури та дизайну міського середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (а.с.25-30), Київською міською санепідемстанцією (а.с. 31-33), Головним управлінням екології та охорони природних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (а.с. 33-35),Головним управлінням охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (а.с. 36), Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (а.с. 37-43).

Відповідно до наданого комунальною організацією «Центр містобудування та архітектури» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) висновку про погодження проекту відведення земельної ділянки для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, указавши, що у відповідності до Генерального плану розвитку міста Києва та його приміської зони до 2020 року, затвердженого рішенням Київської міської ради від 28 березня 2002 року № 370/1804 зазначена земельна ділянка за функціональним призначенням належить до території рекреаційної забудови (а.с. 30).

У пояснювальній записці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_5 зазначено, що запроектована до відведення земельна ділянка площею 0,10 га входить до складу земель, наданих Управлінню внутрішніх справ Київської області для організації реабілітаційного центру відповідно до розпорядження Ради Міністрів УРСР від 14 березня 1991 року № 72-р. Оскільки державний акт, який посвідчує право користування земельною ділянкою у відповідності з положенням законодавства, не було видано і право користування землею за законом не виникло, земельну ділянку передбачається передати за рахунок міських земель, не наданих у власність чи користування. (а.с. 17-18).

Містобудівне обґрунтування про внесення змін до містобудівної документації та визначення параметрів для відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд по вул. Вишгородській в Оболонському районі м. Києва, розроблене ТОВ «Вінницький проектний інститут» у відповідності до завдання замовника - групи інвесторів, до якого окрім інших входив ОСОБА_5 містить висновки про можливість освоєння земельної ділянки за умови у встановленому порядку прийняття Рішенням Київради внесення змін до Генерального плану міста в частині переведення ділянки з рекреаційної зони до території житлової садибної забудови (а.с. 113-153).

31 серпня 2009 року листом комунальної організації «Центр містобудування та архітектури» розглянуто представлене на погодження «Містобудівне обґрунтування про внесення змін до містобудівної документації та визначення параметрів для відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд по вул. Вишгородській в Оболонському районі м. Києва», розроблене ТОВ «Вінницький проектний інститут» відповідає нормативним вимогам по розробці і обґрунтовано вносить пропозиції щодо зміни функціонального призначення території (а.с. 112).

Враховуючи погодження містобудівного обґрунтування на засіданні секції містобудування та архітектури архітектурно-містобудівної ради при головному управлінні містобудування, архітектури та дизайну міського середовища № 067-і-09 від 27 серпня 2009 року, КО «Центр містобудування та архітектури» вважає за можливе погодити «Містобудівне обґрунтування про внесення змін до містобудівної документації та визначення параметрів для відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд по вул. Вишгородській в Оболонському районі м. Києва» для подальшого розгляду та затвердження у встановленому порядку (а.с. 112).

Рішенням КМР «Про затвердження містобудівних обґрунтувань» № 58/2127 від 17 вересня 2009 року були затверджені містобудівні обґрунтування згідно з додатком, крім того вказаним рішенням були внесені зміни до Генерального платну міста Києва та проекту планування його приміської зони на період до 2020 року, затверджених рішенням Київської міської ради від 28 березня 2002 № 370/1804, та «Програми розвитку зеленої зони міста Києва до 2010 року», затвердженої рішенням Київської міської ради від 19 липня 2005 № 806/338, відповідно до пункту 1 цього рішення. (а.с. 105-110).

Пункт 16 додатку до рішення Київської міської ради «Про затвердження містобудівних обґрунтувань» № 58/2127 від 17 вересня 2009 року містить дані про затвердження містобудівного обґрунтування щодо внесення змін до містобудівної документації та визначення параметрів для відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд на вул. Вишгородській в Оболонському районі (а.с. 106-110).

24 грудня 2010 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до умов якого продавець передав, а покупець прийняв у власність земельну ділянку площею 0, 10 га, що розташована по АДРЕСА_1 (а.с. 53-54).

11 червня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до умов якого продавець передав, а покупець прийняв у власність земельну ділянку площею 0, 10 га, що розташована по АДРЕСА_1 (а.с. 84).

На підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, у зв'язку з відсутністю підстав для визнання незаконним та скасування рішення КМР № 1150/3219 від 24 грудня 2009 року то як наслідок відсутні підстави для задоволення в решті позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом проведена неправильна оцінка доказів та невірно застосовані до спірних правовідносин норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення враховуючи наступне.

Посилання апелянта на те, що відповідно до земельно-кадастрової інформації спірна земельна ділянка до її передачі у власність ОСОБА_5 відносилась до земель рекреаційного призначення (графа 57), і після передачі її категорія була змінена на землі житлової та громадської забудови (графа 35), не можуть бути прийняті апеляційним судом у якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки в цій частині районним судом на підставі наявних у справі письмових доказів правильно встановлено, що відповідно до рішення Київської міської ради «Про затвердження містобудівних обґрунтувань» № 58/2127 від 17 вересня 2009 року були затверджені містобудівні обґрунтування згідно з додатком. Вказаним рішенням були внесені зміни до Генерального платну міста Києва та проекту планування його приміської зони на період до 2020 року, затверджених рішенням Київської міської ради від 28 березня 2002 № 370/1804, та «Програми розвитку зеленої зони міста Києва до 2010 року», затвердженої рішенням Київської міської ради від 19 липня 2005 № 806/338, відповідно до пункту 1 цього рішення. Отже рішенням Київської міської ради «Про затвердження містобудівних обґрунтувань» № 58/2127 від 17 вересня 2009 року спірна земельна ділянка переведена із території рекреаційної зони (земель рекреаційного призначення) до території житлової садибної забудови.

Оспорюване рішення Київської міської ради від 24 грудня 2009 року № 1156/3225, яким передано в приватну власність земельну ділянку площею 0, 10 га, що розташована по по АДРЕСА_1 ОСОБА_5, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, було ухвалене за наслідками рішення Київської міської ради «Про затвердження містобудівних обґрунтувань» № 58/2127 від 17 вересня 2009 року. Отже, на час передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_5 спірна земельна ділянка вже була переведена із території рекреаційної зони (земель рекреаційного призначення) до території житлової садибної забудови.

Водночас, позовні вимоги про визнання незаконним рішення Київської міської ради «Про затвердження містобудівних обґрунтувань» № 58/2127 від 17 вересня 2009 року у цій частині прокурором заявлені не були.

Посилання апелянта на те, що внесення змін до Генерального плану м. Києва не підтверджує віднесення у встановленому законодавством порядку землі до тієї чи іншої категорії, також не можуть бути прийняті апеляційним судом, оскільки вони базуються на невірному тлумаченні стороною ст. 20 Земельного Кодексу України та ст. 1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, і на законність оскаржуваного рішення не впливають.

Тому колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, відповідає вимогам матеріального та процесуального права, внаслідок чого підстав для його скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 308 - 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва - відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: