УХВАЛА

17 червня 2015 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кицюк В.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

15.06.2015 позивачі звернулися в суд із зазначеним позовом.

16.06.2015 відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями відбулося визначення судді з розгляду даного позову та 17.06.2015 матеріали справи отримані головуючим по справі.

Дослідивши позовну заяву, приходжу до висновку, що вона не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, а відтак її слід залишити без руху.

Так, позивача просить суд:

- визнати незаконними покладення на неї матеріальної відповідальності за несвоєчасну сплату чергового платежу за її кредитним договором, вчиненого за результатом купівлі валюти згідно платіжного доручення та заяви на переказ готівки від 25.12.2014 року та зобов`язати відповідача здійснити відповідні корегуючи операції за кредитним договором,

- визнати збільшення відсоткової ставки з 26 серпня 2008 року з 11,5% річних до 13,50% річних у валюті USD (базова процентна ставка) та 27,00% річних у валюті USD (у разі прострочення платежу) та зобов`язати відповідача здійснити відповідні корегуючі операції за кредитним договором.

Зазначені формулювання позовних вимог не є конкретними і в розумінні п.3 ч.2 ст.119 ЦПК України підлягають уточненню, оскільки в разі задоволення позовних вимог, суд повинен чітко зазначити яке право підлягає захисту і яким чином. Воно не може містити нечітких формулювань і створювати ситуації двоякого тлумачення.

В свою чергу, позовна заява не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п.5 ч.2 ст.119 ЦПК України позивач в позовній заяві повинен чітко викладати обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги. Натомість представник позивача зазначає про те, як він листувався із головою правління відповідача, коли останній відмовив йому в отриманні запитуваної інформації, чим порушив, на думку представник позивача, право останнього на її отримання.

В позовній заяві взагалі не викладені обставини спірних взаємовідносин між сторонами, зокрема, чи був укладений між ними договір і які його умови. Хто умови порушив, чи які умови договору сторони вважають такими, що порушують законодавство про захист прав споживачів, оскільки саме на його застосуванні наполягає позивач, вимагаючи звільнити його від сплати судового збору та визначаючи підсудність розгляду справи за місце реєстрації позивача. Суд також акцентує увагу позивача на тому, що зареєстроване місце проживання позивача в Солом`янському районі м. Києва не підтверджено.

Повертаючись до застосування законодавства про захист прав споживачів, позивач жодним чином не наводить обставин розповсюдження його дії на спірні взаємовідносини.

Також всупереч імперативним вимогам п.6 ч.2 ст.119 ЦПК України позивач не зазначає як того вимагає процесуальний закон доказів на підтвердження своїх вимог. Так, зокрема, не зазначено доказів на підтвердження того, що позивач оплатила певну суму відповідачу, доручивши відповідачу купити валюту та зарахувати її на конкретний рахунок, що відповідач прострочив виконання таких дій, що призвело до ймовірного порушення прав позивача (і яких саме).

Порушуючи ж питання про незаконність дій відповідача в частині зміни відсоткової ставки в бік її збільшення в своїх позовних вимогах, зокрема, під номером «2» просить визнати збільшення відсоткової ставки без зазначення «що саме визнати».

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд, виходячи з принципу диспозитивності не вправі самостійно формулювати вимоги сторін чи наводити заперечення. Цим правом наділені виключно сторони по справі. Також слід звернути увагу позивача на момент, з якого вона дізналася про ймовірно порушене, невизнане або оспорювань право.

Відповідно до ч.8 ст.119 ЦПК України якщо позовна заява подається представником позивача, до позовної заяви додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження. Натомість, як вбачається з матеріалів позову, представником позивача долучена до матеріалів позову копія довіреності, а не її оригінал без будь-яких посвідчень.

Щодо матеріалів позову, то суд вважає за необхідне звернути увагу позивачів на п.5.27 ч.5 Вимог до оформлення документів ДСТУ 4163-2003 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації Уніфікована в системі організаційно-розпорядчої документації, яким передбачено, що відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту 23 (підпис), який скріплюється печаткою із зазначенням на ній найменування відповідної установи. Проте позивачем зазначені вимоги також не дотримані. Розцінюючи додатки до позовної заяви як частину матеріалів позову в розумінні цивільно-процесуального законодавства, суд констатує також порушення позивачем їх оформлення і складання.

Право на звернення в суд не є абсолютним і на цьому неодноразово зауважував Європейський суд з прав людини, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспрюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна його (цього порядку) дотримуватися (рішення «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року)

Дотримання вимог ст.119 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом в тому числі і для суду на предмет перевірки позову і долучених до нього матеріалів і недопущення відкриття провадження і призначення непідготовленої справи (позову) до розгляду.

Згідно ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без дотримання вимог, викладених у ст. ст. 119, 120 ЦПК України постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача та надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Якщо ж позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає всі вимоги, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.119-121 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії, - залишити без руху.

Роз'яснити позивачеві, що зазначені в ухвалі недоліки ним можуть бути усунені протягом двох днів з дня отримання копії ухвали шляхом подачі позовної заяви в новій редакції.

Якщо у встановлений строк виявлені недоліки не будуть усунуті, заява буде вважатись неподаною та буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.С. Кицюк