АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1681/15 Головуючий 1 інстанції: Грінчук О.П.
Справа № 642/227/14-ц Доповідач : Пшенічна Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі :

головуючого судді - Пшенічної Л.В.

суддів колегії - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.

за участю секретаря - Бабака О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2014 року

за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа - Гаражний кооператив "Патрон" про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на майно жінки та чоловіка, які проживали однією сім'єю як чоловік та дружина, але не перебували у шлюбі між собою, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом, в якому просила встановити факт, що має юридичне значення.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2014 року позовом ОСОБА_5 задоволено.

Встановлено факт, що має юридичне значення, а саме: період з 01 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року визнано періодом проживання ОСОБА_5 з ОСОБА_6, які проживали як чоловік та дружина однією сім'єю, але не перебували у шлюбі між собою.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, який є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебували у шлюбі між собою.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на ? частину гаража АДРЕСА_2 за адресою: АДРЕСА_3, який є об'єктом права сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебували у шлюбі між собою.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 посилається на те, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_5 у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що спірна квартира була придбана ОСОБА_6 за його особисті кошти, що було доведено письмовими доказами.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач довела, що вона проживала однією сім'єю з померлим ОСОБА_7 і під час спільного проживання була придбана квартира АДРЕСА_1 та побудовано гараж у гаражному кооперативі "Патрон", на 1/2 частину вказано майна позивач має право власності.

Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції і на підставі ч. п.2 ч. 1 ст. 309 ЦПК України скасовує рішення суду першої інстанції і ухвалює нове, оскільки недоведені обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_5 просить встановити факт спільного проживання з померлим ОСОБА_7 з 01 січня 2004 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року та визнати за нею право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 та на ? частину гаража АДРЕСА_2 за адресою: АДРЕСА_3, які є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебували у шлюбі між собою

Відповідно до ст.. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Квартира, яку позивач вважає спільним майном з ОСОБА_7, була ним придбана за договором купівлі-продажу від 01 березня 2004 року за 84800 грн.(а.с.5)

До цього ОСОБА_6, згідно зі свідоцтвом про право власності від 27 лютого 1994 року (отриманого в порядку приватизації житла) належала кватира АДРЕСА_4 (а.с. 65), яку він продав також 01 березня 2004 року за 72875 грн.(а.с. 67)

Крім цього, з договору купівлі-продажу від 27 лютого 2004 року вбачається, що ОСОБА_6 продав належний йому гараж за 6200грн. (т. 1 а.с. 169)

Посилання суду першої інстанції на те, що відповідачем не надано доказів того, що гроші від продажу квартири по пр. Гагаріна, яка належала ОСОБА_6 на праві приватної власності та гаражу, були сплачені за договором купівлі-продажу спірної квартири АДРЕСА_1, не відповідає матеріалам справи.

Оскільки два договорі купівлі-продажу були укладені в один день, а продажу гаражу за два дні до дати купівлі спірної квартири, то це і є доказом того, що гроші отримані від продажу квартири, були сплачені за договором купівлі спірної квартири.

Проте позивач не надав жодного доказу, що спірне квартира, яка була куплена через два місяці, після дати, яку ОСОБА_5 вважає початком спільного проживання з ОСОБА_7, придбана за спільні кошти.

Копії фотокарток, та яких зображена позивач та ОСОБА_7 не свідчать про проживання ними однією сім'єю, веденням спільного бюджету та придбання спільного майна.

Показання свідків, на які послався суд першої інстанції, як на доказ спільного проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_7 ґрунтуються на їх власних висновках, які ґрунтуються на відомостях отриманих від позивача та епізодичних зустрічах з позивачем та ОСОБА_7

Пояснення свідків свідчить про спілкування та спільне проведення вільного часу позивачем та ОСОБА_7, але ніхто з допитаних свідків з боку позивача не дав свідчень, які б підтверджували, що позивач та померлий ОСОБА_7, вели спільний бюджет та господарство, турбували один про одного, проживали однією сім'єю .

З матеріалів справи вбачається, що відповідач здійснювала всі заходи пов'язані зі смертю ОСОБА_7, про свідчать надані відповідачем документи, а саме меню поминального обіду, накладна на продукти цього обіду, договір-замовлення на організацію та проведення поховання, заказ на ритуальні речі, в яких замовником значиться відповідач ОСОБА_3 (т.1 а.с. 59-64 )

Допомога на поховання також виплачена сім,ї відповідача ОСОБА_3 (т.1 а.с. 219 )

Що стосується визнання права власності на 1/2 частину гаражу АДРЕСА_2, то вказаний гараж взагалі не входить до спадкової маси, оскільки померлий ОСОБА_7 не мав на нього права власності.

Щодо доводу апеляційної скарги стосовно того, що суд першої інстанції мав закрити провадження у справі, оскільки ОСОБА_5 вже зверталася з таким позовом до суду, відмовилася від нього і відмова прийнята судом, то цей довід судовою колегією не приймається.

Суд першої інстанції правильно відмовив у закритті провадження у справі з наведених підстав, оскільки позивач звернулася до суду з позовом між тими самими сторонами, але з інших підстав та іншим предметом.(т. 1 а.с 248-252, т. 2 а.с. 21-22.)

Враховуючи наведене, судова колегія приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно зі ст. ст.. 10 і 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а ст. 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи на підставі доказів поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що позивач не довів свій позов.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав клопотання про скасування заходів забезпечення позову застосовані Ленінським районним судом м. Харкова відповідно до ухвали від 23 січня 2014 року.

Судова колегія вважає, що клопотання підлягає задоволенню оскільки відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

У задоволені позову позивачу відмовлено, а тому відсутні підстави для забезпечення позову і судова колегія їх скасовує.

Керуючись ст..303, 304. п.2 ч. 1 ст. 307, п. 2 ч. 1 ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України судова колегія,-

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2014 року скасувати.

В задоволені позову ОСОБА_5 відмовити.

Скасувати заборону нотаріусам Шостої Харківської державної нотаріальної контори вчиняти дій по оформленню спадщини після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, встановленого ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 23 січня 2014 року.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя

Судді колегії