АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/755/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2333/15Головуючий у 1-й інстанції Чернюк В.Д. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді Буленка О.О.

Суддів: Бондаревської С.М., Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 15 червня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Держземагенства у Миргородському районі Полтавської області, Миргородської районної державної адміністрації, Великосорочанської сільської ради Миргородського району Полтавської області про визнання права на земельну частку / пай/ в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2015 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому прохала визнати за нею в порядку спадкування право на земельну частку /пай/. В обґрунтування позовних вимог вказала, що після смерті її батька відкрилася спадщина на пай , який фактично успадкував право на земельну частку/ пай / після своєї матері ОСОБА_3, яку юридично не оформив. Оскільки позивачка проживала з батьком на момент смерті в одному будинку, то є спадкоємцем за законом після померлого батька ОСОБА_4

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 15 червня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Управління Держземагенства у Миргородському районі Полтавської області, Миргородської районної державної адміністрації, Великосорочанської сільської ради Миргородського району Полтавської області про визнання права на земельну частку / пай/ в порядку спадкування після померлого ОСОБА_4 відмовлено.

З вказаним рішенням не погодилася позивач та подала на нього апеляційну скаргу, вказуючи на порушення місцевим судом при ухваленні рішення норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування апеляційної скарги вказала, що судом не було прийнято до уваги, що батько вступив у володіння спірною земельною часткою / паєм/, але не встиг звернутися до нотаріальної контори для належного оформлення спадщини, оскільки помер через 5 місяців після смерті матері.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Так, відмовляючи у задоволенні позовних вимог , суд першої інстанції виходив з того, що не надано доказів належного прийняття в спадщину її батьком відповідного права, яке за життя мала його мати на пай , а також не надано доказів і того, що позивачка належним чином прийняла спадщину після свого батька, правові підстави для задоволення уточненого позову відсутні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Як вбачається з свідоцтва про смерть № І-КЕ Т 239324 від 17.06.2003 року, 16 червня 2003 року померла бабуся позивача ОСОБА_3/ а.с. 5/

Згідно повідомлення Управління Держземагенства у Миргородському районі в червні 1996 року на ім'я баби позивачки ОСОБА_3 був виданий сертифікат на право на земельну частку /пай / серії ПЛ № 0055873 / а.с. 8 /.

Як вбачається з матеріалів справи, в березні 1997 року, між ОСОБА_3 та Аграрним орендно - приватним підприємством „Великосорочинське" було укладено договір оренди земельного та майнового паю / а.с. 48, 49 /. На основі цих договірних правовідносин ОСОБА_3нараховувалася і виплачувалася відповідна палата / а.с. 50, 51 /.

Після смерті, ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне їй мано, в тому числі на спірну земельну частку / пай/.

Спадкування після згаданої особи, з урахуванням часу відкриття спадщини, на час виникнення відповідних правовідносин, мало б проводитися на підставі Розділу VII ЦК України в редакції 1963 р

Так, статтею 549 ЦК України в редакції 1963 р.,наведено перелік дій, що свідчать про прийняття спадщини,а саме:

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

В свою чергу, ОСОБА_4, який був сином померлої ОСОБА_3 та є батьком позивачки помер 19 липня 2003 року в с. Великі Сорочинці Миргородського району Полтавської області, внаслідок чого відкрилася спадщина / а.с. 4 /.

Згідно повідомлення приватного нотаріуса спадкова справа після померлого ОСОБА_4 не заводилася, що фактично вказує на небажання її прийняття у строки визначені законом спадкоємцями, що є їх правом / а.с. 33, 34 /.

Також, як вбачається з листа АОПП „Великосорочинське", після смерті орендодавця ОСОБА_3 її спадкоємці не з'являлися і орендна плата за користування паями не нараховувалася / а.с. 47 /.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність належних та допустимих доказів щодо прийняття в спадщину батьком позивачки права на спірний пай, оскільки жодних дій, встановлених ст. 549ЦК України / 1963 р./ померлим ОСОБА_4 вчинено не було.

Також, колегія суддів вважає, що позивачка повинна була проявити належну дбайливість щодо захисту своїх прав та інтересів, пов'язаних із спадкуванням, однак остання звернулась до суду майже через 12 років після смерті бабусі та батька.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог, висновки суду першої інстанції відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, і закон який їх регулює.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 15 червня 2015 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя: О.О.Буленко

Судді: С.М.ОСОБА_5Триголов