Провадження № 2/752/4594/15
17 липня 2015 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді Мирошниченко О.В.
при секретарі Конельській А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,-
У червні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила розірвати шлюб, укладений з ОСОБА_2, зареєстрований 29.05.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Носівського районного управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за номером 28; стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини від всіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, а також зобов'язати відповідача брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, а саме: розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила про те, що сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.05.2012 року, у період якого у них народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Внаслідок втрати взаємопорозуміння та почуття любові одне до одного, сімейне життя у сторін не склалося, у зв'язку із чим сторони у справі тривалий час не підтримують сімейні стосунки та не ведуть спільне господарство, проживають окремо. Подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечить інтересам сторін та їх сина. Крім того, зазначила про те, що з часу окремого проживання, відповідач не надає стабільної матеріальної допомоги на утримання дитини, грошові кошти на утримання сина надає періодично, у зв'язку з чим позивач просить стягнути аліменти в судовому порядку.
У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, з вказаних у позові підстав.
У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з'явився, про день, час та місце судового засідання був повідомлений судом у встановленому ст. ст. 74, 76 ЦПК України порядку.
На підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України , за письмовою згодою позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної цивільної справи.
Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин.
Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що29 травня 2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Носівського районного управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 28, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1, виданого 29.05.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Носівського районного управління юстиції (а.с. 5).
02 жовтня 2012 року народився ОСОБА_3, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого 26.10.2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, батьками дитини є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 6).
В ході розгляду справи судом встановлено, що спільне життя сторін у справі не склалось, у зв'язку із тим, що останні мають різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаємопорозуміння та почуття любові та поваги одне до одного. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вважає, що примирення між собою та збереження сім'ї є неможливим та таким, що суперечило б інтересам як сторін у справі, так і інтересам їх сина, оскільки у сторін у справі на ґрунті сімейно-побутових проблем та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя, розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття поваги та любові.
Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 Сімейного кодексу України).
У судовому засіданні встановлено, що протягом тривалого часу сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, мають окремі бюджети, проживають окремо.
Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про те, що вжиття заходів щодо збереження сім'ї не може дати позитивного результату, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам як сторін у справі, так і їх сину, у зв'язку із чим позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню.
В частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд зазначає наступне.
За змістом ст. 141 Сімейного кодексу України батьки мають рівні права і обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання.
Відповідно до положень ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно вимог ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини;
2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;
3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
4)інші обставини, що мають істотне значення.
Судом встановлено, що з моменту окремого проживання батьків, малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з матір'ю ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні.
Доказів добровільного надання матеріальної допомоги на утримання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідачем ОСОБА_2 надано суду не було.
Згідно вимог ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.
Судом достовірно встановлено, що відповідач є працездатним, не має на утриманні інших малолітніх та/або неповнолітніх дітей, а також інших непрацездатних осіб, аліменти з відповідача на утримання інших осіб не стягуються.
Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
За таких обставин, враховуючи те, що батько ОСОБА_2 є працездатним, перестав надавати допомогу на утримання малолітнього сина, інших малолітніх осіб та/або непрацездатних осіб на утриманні не має, суд надходить до висновку про те, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя нарівні з позивачем, внаслідок чого позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, як обґрунтовані, та з ОСОБА_2 необхідно стягнути на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24 червня 2015 року і до повноліття дитини.
В частині позовних вимог ОСОБА_1 про зобов'язання відповідача брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, а саме: розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо, суд зазначає наступне.
За змістом ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Аналіз положень ст. 185 СК України дає підстави для висновку про те, що при вирішенні вимог про участь одного з батьків у додаткових витратах на дитину суд має встановити реальне існування особливих обставин, які викликають необхідність таких витрат, а також розмір останніх. Лише при наявності цих умов і їх встановленні можливе ухвалення рішення про стягнення таких витрат в конкретній сумі.
Відповідно до положень ст.ст. 57, 58, 59, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Відповідно до положень ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.
Позивачем ОСОБА_1 не надано суду та матеріали цивільної справи не містять належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України на підтвердження існування особливих обставин, які викликають необхідність у стягненні з відповідача ОСОБА_2 додаткових витрат на утримання сина, а також розмір останніх, у зв'язку із чим у вказаній частині позов не підлягає задоволенню.
Відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачену суму судового збору у розмірі 243 гривні 60 копійок.
Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах, зокрема, про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Керуючись ст.ст. 24, 110, 112 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України, ст.ст. 88, 213-215, 223-226 Цивільного процесуального кодексу України України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, - задовольнити частково.
Шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 29 травня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Носівського районного управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 28, - розірвати.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, на утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24 червня 2015 року і до повноліття дитини.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, на утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок.
У іншій частині позову - відмовити.
Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя