РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2015 року Київський районний суд м. Харкова у складі: головуючого

судді Чередник В.Є.,

при секретарі Кривенко Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення процентів за договором позики, трьох процентів річних, суми інфляційного збільшення та неустойки,-

ВСТАНОВИВ:

01 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь 878520 грн. 41 коп. яка складається з: процентів за користування коштами на рівні облікової ставки НБУ в розмірі 59333 грн. 80 коп., суми інфляційного збільшення - 70156 грн. 48 коп., трьох проценти річних - 19030 грн. 13 коп. та неустойки за неналежне виконання - 730000 грн. 00 коп. при цьому позивач посилається на те що, відповідачем були порушені зобов'язання за договором позики і борг у повному обсязі не повернутий. За результатами численних звернень ОСОБА_1 до суду з позовами до ОСОБА_2 було прийнято ряд рішень, які на сьогоднішній день набрали законної сили, та якими з відповідача на користь позивача стягнуто суму заборгованості в розмірі 627461 грн. 61 коп., але, відповідач свого обов'язку з повернення боргу не виконав.

В судовому засіданні представник позивача позовну заяву підтримала та її просила задовольнити з підстав вказаних в позовній заяві

Відповідач проти позовних вимог заперечував, посилаюсь на те, що в нього немає грошей оскільки заборгованість перед позивачем він погасив, але в нього немає документального підтвердження. Також надав документи на підтвердження того, що на його утриманні знаходяться троє неповнолітніх дітей, що просить врахувати при стягненні з нього пені.

Суд, вислухавши думку представника позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

24.06. 2008 р. між позивачем та відпові дачем було укладено договір позики відповідно до якого відповідач отримав від позивача в позику грошові кошти в сумі 970000 грн.00 коп., що складає еквівалент 200000 доларів США, зі строком повернення боргу до 24.12.2008 р.

Оскільки відповідач порушив зобов'язання за договором позики, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та в результаті чого 23.11.2010 р. Київським районним судом м. Харкова було ухвалено рішення яким позовні вимоги задоволено час тково і стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 24.06. 2008 р. в розмірі 318519 грн. 41 коп., держмито в розмірі 400 грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забез печення розгляду справи у розмірі 30 грн. 00 коп., а всього - 318949 грн. 41 коп./а.с.12-13/.

За результатами апеляційного перегляду вказаної вище цивільної справи 02.02.2011 року апеляційний суд Харківської області ухвалив рішення, яким рішення Київського районного суду м. Харкова від 23.11.2010 р. в час тині суми стягнення змінив та стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за період з 25.12. 2008 р. по 15.03.2010 р. - 342911 грн. 90 коп., три проценти річних від простроченої суми - 10812 грн. 17 коп., неустойку - 10000 грн. 00 коп., держмито в розмірі 1700 грн. 00 коп. та витрати на ін формаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. 00 коп., а всього -365544 грн. 07 коп. /а.с.14-16/.

Через невиконання рішення по даній справі, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення процентів за користуван ня коштами, інфляційного збільшення боргу, трьох процентів річних та неустойки, за результатами розгляду якого 19.07.2012 року Київський районний суд м. Харкова ухвалив рі шення яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнив частково і додатково стягнув з ОСОБА_2 на користь позивача суму інфляцій ного збільшення боргу в розмірі 8277 грн. 18 коп., три проценти річних від суми боргу у розмірі 10819 грн. 46 коп., судовий збір у розмірі 214 грн. 60 коп., а всього 19311 грн. 24 коп./а.с.17-19/.

За результатами апеляційного перегляду вказаної вище цивільної справи 06.12.2012 р. апеляційний суд Харківської області ухвалив рішення, яким рішення Київського районного суду м. Харкова від 19.07. 2012 року змінив і стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму інфляційного збільшення боргу в розмірі 18277 грн. 21 коп., три проценти річних за прострочення виконання зобов'язання в розмірі 13 399 грн. 94 коп., судовий збір в розмірі 316 грн. 77 коп., а всього - 31993 грн. 92 коп. У задоволення позовних вимог про стягнення неустойки в сумі 892000 грн. 00 коп. відмовлено з інших, аніж зазначено судом першої інстанції, підстав /а.с.20-23/.

За результатами касаційного перегляду вказаної справи,12.06.2013 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ постановив ухвалу, якою рішення Київського районного суду м. Харкова від 19.07.2012 р. та рішення апе ляційного суду Харківської області від 06.12.2012 р. в частині позовних вимог щодо стягнення неустойки скасував і справу в цій частині повернув на новий розгляд до суду пер шої інстанції. В іншій частині зазначені судові рішення першої та апеляційної інстанції за лишені без змін набрали законної сили /а.с.24-27/.

За результатами нового розгляду справи в частині стягнення неустойки 07.11.2013 р. Київський районний суд м. Харкова ухвалив рішення, яким вказані позовні вимоги задовольнив частково і стягнув з ОСОБА_2 на ко ристь ОСОБА_1 неустойку в розмірі 50000 грн. 00 коп./а.с.28-29/.

Рішенням Київського ра йонного суду м. Харкова від 21.01. 2013 р., яке також набрало законної сили, додатково стягнуто неустойку в розмірі 176 000 грн. 00 коп., три проценти річних у розмірі 2 132 грн. 30 коп., судовий збір в розмірі 1791 грн. 32 коп., а всьо го - 179923 грн. 62 коп./а.с.30-33/.

Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, про веденим належним чином.

Звернення ОСОБА_1 в суд із позовами до відповідача про стягнення на користь позивача боргу за договором позики, нарахувань за забор гованістю, ухвалення рішень про задоволення судом вимог позивача не припиняють зо бов'язальних правовідносин сторін договору: не звільняють відповідача від відповідальності за невиконання ним грошових зобов'язань та не позбавляють кредитора права на подальше нарахування, вимогу і стягнення з боржника процентів за користування позиченими коштами, інфляційного збільшення, трьох процентів річних, неустойки (штра фів, пені) та інших передбачених договором та/або законом нарахувань.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконан ням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три

проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановле ний договором або законом.

Виходячи зі змісту правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та відповідних правових висновків суддів Верховного Суду України, слідує безспірний висновок про те, що з поданням кредитором позову про стягнен ня з боржника боргу та, навіть, з ухваленням судом про це відповідного рішення зо бов'язання між сторонами договору не припиняються.

Відповідно до ч.1ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно п.3.2 Рішення Конституційного суду України від 11.07.2013 року №7-рп/2013, вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

З огляду на приписи ч. ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення у поверненні кредиту.

З огляду на наведене, з урахуванням обставин справи, що мають істотне значення, суд вважає за можливе, застосувавши ст..ст. 549, ч.3 ст.551 ЦК України, зменшити розмір неустойки до 600000 грн.00коп.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем на користь позивача жодних сум заборгованості сплачено не було та враховуючи подані позивачем розрахунки, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача процентів за користування коштами на рівні облікової ставки НБУ в розмірі 59333 грн. 80 коп., суми інфляційного збільшення в розмірі 70156 грн. 48 коп., три проценти річних в розмірі 19030 грн. 13 коп. та неустойки за неналежне виконання зобов'язань в сумі 600000 грн.00 коп. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати.

На підставі наведеного, керуючись ст. 42 Конституції України, ст.ст. 10,11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України та ст.ст. 509, 546, 549,551,598,599,625,627 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2/ АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1/ на користь ОСОБА_1 / АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_2/ проценти за користування коштами на рівні облікової ставки НБУ в розмірі 59 333 (п'ятдесят дев'ять тисяч триста тридцять три тисячі) грн. 80 коп., суму інфляційного збільшення в розмірі 70 156 (сімдесят тисяч сто п'ятдесят шість) грн. 48 коп., три проценти річних в розмірі 19 030 (дев'ятнадцять тисяч три дцять) грн. 13 коп. та неустойку за неналежне виконання зобов'язань в сумі 600 000 (шістсот тисяч) грн. 00 коп., а всього - 878 390 (вісімсот сімдесят вісім тисяч триста дев'яносто) грн. 41 коп.

Стягнути з ОСОБА_2/ АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1/ на користь ОСОБА_1 / АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_2/ судовий збір в розмірі 3654 грн.

У задоволенні інших вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі протягом 10 днів з дня проголошення рішення до Київського районного суду м. Харкова апеляційної скарги.

Суддя -