Провадження № 2/520/4660/15
Київський районний суд міста Одеси у складі:
судді Чаплицького В.В.
за участю секретарів Карпухіної Л.В., Непомнющого М.М., Радецької К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Приватбанк», приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, третя особа - Перший Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-
Від позивача надійшла заява, в якій останній зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу без його участі та про відсутність заперечень проти заочного розгляду.
Приватний нотаріус ДМНО Бондар І.М. надіслала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, та надіслала заперечення проти позову, в яких просить у задоволенні позову відмовити.
Представник ПАТ «Приватбанк» та Першого Київського ВДВС ОМУЮ в судове засідання не з'явились, про час та місце слухання справи сповіщені належним чином, причини неявки суду не відомі.
Відповідно до ст.ст.224, 225 ЦПК України, за згодою позивача, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив певні обставини та зробив наступні правові висновки.
28 серпня 2006 року, між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_2, було укладено кредитний договір № OD03RK02010016 (а.с. 11-12).
Крім того, 28 серпня 2006 року, між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_2, було укладено Договір застави № OD03RK02010016 (а.с. 13-14).
За положеннями п.п.1.2 Договору застави ОСОБА_2 надав Банку в заставу товар, описаний в п.6 Договору застави, в забезпечення виконання зобов'язань за укладеним Кредитним договором.
Відповідно до п.4 Договору застави, заставою забезпечуються вимоги Банку, зокрема, щодо відшкодування витрат пов'язаних з пред'явленням вимоги за Кредитним договором і зверненням стягнення на предмет застави.
З метою виконання умов Кредитного договору Банк прийняв у заклад предмет застави від ОСОБА_2, із зазначенням, що в разі, якщо ОСОБА_2 в строк до 05 липня 2008 року не сплатить заборгованість за Кредитним договором Банк за рахунок вартості заставного майна задовольнить свої вимоги, про що 24 червня 2008 року було складено відповідний акт приймання-предачі застави в заклад (а.с. 15).
Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Вимоги до змісту виконавчого напису викладено у ст.123 ЗУ «Про нотаріат».
Так, виконавчий напис має містити: дату (рік, місяць, число) його вчинення, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчиняє виконавчий напис, та назву нотаріального округу; найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я, по батькові, за його наявності (для фізичних осіб) стягувача, місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних осіб); найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я, по батькові, за його наявності, (для фізичних осіб) боржника, місцезнаходження, номери рахунків у банках, кредитних установах (для юридичних осіб) або місце проживання, дату і місце народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), якщо вони відомі; строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, в тому числі пеня, відсотки або предмети, які підлягають витребуванню, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, яка сплачується стягувачем, та яка підлягає стягненню з боржника; строк пред'явлення виконавчого напису до виконання; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.
Згідно положень ст.ст.120, 122 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють прострочення виконання зобов'язання та безспірність заборгованості. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Тобто, із вказаних норм права вбачається, що заборгованість або інша відповідальність боржника має бути безспірною і не потребує додаткового доказування.
За п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису, за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями додається, зокрема, засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
За наслідками аналізу судової практики можливо визначити, що підставами звернення боржників до суду з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у більшості випадків є: вчинення виконавчого напису нотаріуса з порушенням встановленого законодавством порядку, зокрема, щодо форми посвідчувального напису, не на підставі документів, що підтверджують безспірність вимог тощо; вчинення нотаріусами виконавчих написів на підставі угод, які в судовому порядку визнані недійсними; вчинення нотаріусами виконавчих написів за наявності між боржником та стягувачем спору стосовно заборгованості, а також за наявності спливу строку давності у відносинах між юридичними особами; вчинення нотаріусами виконавчих написів щодо повернення об'єкта лізингу у безспірному порядку за відсутності у договорі лізингу умови про повернення об'єкта лізингу на підставі виконавчого напису нотаріуса.
Предметом доказування у спорах даної категорії є обставини, які свідчать про існування або відсутність спору між боржником та стягувачем щодо заборгованості та наявність або відсутність обставин, які свідчать про порушення нотаріусом при вчиненні виконавчого напису встановлених чинним законодавством правил вчинення нотаріальної дії.
Слід зазначити, що у Виписці вказано, що заборгованість не погашена та надано строк для її погашення боржником, однак не має доказів тієї обставини, що ОСОБА_2 отримав вимогу про погашення заборгованості.
В статті 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» зазначено, що споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.
Отже, кредитний договір № OD03RK02010016 від 28 серпня 2006 року, укладений між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2, є споживчим, так як був укладений для придбання продукції та відповідає іншим вимогам ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів».
Статтею 549 ЦК України затверджено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (ч. 3 ст. 551 ЦК України).
За ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
За п.7 ч.11 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.
Отже, в заборгованості, зазначеній у виконавчому написі, відсутня безспірність вимог.
Крім того, суд вважає, що нотаріусом при вчиненні виконавчого напису, у порушення вимог вищеназваних нормативних актів, не була перевірена безспірність заявлених вимог. Надані банком нотаріусу документи, на думку суду, не підтверджують вищеназвані обставини, так як представлена банком нотаріусу виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за договором № OD03RK02010016 від 28 серпня 2006 року, укладеного між Приватбанком та ОСОБА_2, станом на 09 квітня 2015 року містить лише загальні суми без розшифрування того, яким чином вони обраховані, виходячи з яких показників та на підставі яких умов укладеного договору. Крім того, в назві Виписки вказана дата її складання - 09 квітня 2015 року, в той час як в підсумкова заборгованість зазначена станом на 11 травня 2015 року, за підписом заступника керівника напрямку ОСОБА_1
Також, слід врахувати положення статті 572 ЦК України, відповідно до яких в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Отже, викликають питання стосовно врахування у Виписці забезпечення вимог Банку згідно акту приймання-передачі предмета застави у заклад.
В узагальненнях ВССУ 2014 року «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» зазначено, що розгляд судом справи за позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є правомірним, і, крім того, відповідає конституційному положення про всеосяжність права на звернення до суду та юрисдикцію суду (статті 55, 124 Конституції України).
Керуючись ст.ст. 55, 124 Конституції України ст.ст. 16, 258, 549, 572 ЦК України, ст.ст. 8, 11, 15, 31, 60, 61, 174, 209, 212-215, 294 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Приватбанк», приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, третя особа - Перший Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача шляхом звернення із заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня оголошення ухвали про залишення заяви без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до ст. 223 ЦПК України.
Суддя Чаплицький В. В.