Справа № 466/8494/13 Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є.
Провадження № 22-ц/783/934/15 Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г., Савуляка Р.В.

за участі секретаря: Щербая В.П.

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 13 березня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства КБ "Приватбанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

встановила:

Оскарженим рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 13 березня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь Публічного акціонерного товариства "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором від 25 жовтня 2007 року в розмірі 28 594 (двадцять вісім тисяч п'ятсот дев'яносто чотири) гривень 27 коп. та судовий збір у розмірі 285грн. 94 коп., а всього 28 880 грн. 21 коп.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі зазначає, що з рішення суду не згідна, оскільки воно не відповідає вимогам законодавства, матеріалам справи та обставинам справи. Вважає, що суд повинен був розглянути питання про відмову у позові у зв'язку із закінченням трирічного терміну притягнення її до цивільної відповідальності, який минув 26 жовтня 2010 році. Крім того, вказує, що судом не встановлювався факт дії картки, яку вона не отримувала, а гроші отримала готівкою. Зазначає, що судом не взято той факт, що відповідач сплатила банку станом на 19 березня 2013 року 11997,33 грн., що засвідчують квитанції.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити..

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на прідтримання апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_2 на заперечення апеляційної скарги, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених позовних вимог законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором в сумі 39 523,98 грн. та судові витрати.

Судом та матеріалами справи встановлено, що 25.10.2007 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та відповідачем ОСОБА_3 було укладено кредитний договір б/н згідно умов якого позивачем було надано останній кредит, шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 5 000 грн., із сплатою 24 % відсотків річних та кінцевим терміном повернення кредиту, що відповідає строку дії картки.

Прийняті на себе зобов'язання ПАТ КБ "Приватбанк" виконав.

З умов кредитного договору вбачається, що відповідач ОСОБА_3 взяла на себе зобов'язання погашати заборгованість по кредиту, відсотках за його користування, по перерахунку платіжного ліміту, а також сплачувати комісію, на умовах, визначених даним договором.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання.

Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої кількості, що були передані передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно ч.1. ст.625 ЦК України визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не виконав зобов'язання у строк, який встановлений договором чи законом.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_3 свого зобов'язання утворилася заборгованість перед позивачем, що станом на 17.09.2013р. складає 30 523,98 грн., що стверджується розрахунком заборгованості за вищевказаним кредитним договором в матеріалах справи. З яких 4 900,0 грн. - заборгованість за кредитом, 19 864,0 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3 829,0 грн. - заборгованість по комісії, а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг в розмірі 500 грн. фіксованої частини та 1 429,0 грн. процентної складової.

Враховуючи наведене, районний суд прийшов до обґрунтованого висновку, про часткове стягнення заборгованості з відповідача у розмірі 28 594 грн. 27 коп.

Судова колегія погоджується з висновками суду з врахуванням наступного.

З пояснення сторін в судовому засіданні встановлено, що станом на 17.09.2013р. борг становить 28 594 грн. 27 коп., а тому безпідставними є посилання апелянта на те, що судом не взято той факт, що вона сплатила банку станом на 19 березня 2013 року 11997,33 грн., що засвідчують квитанції.

Крім того голослівними є посилання апелянта на те, що трирічний термін притягнення її до цивільної відповідальності минув 26 жовтня 2010 році, оскільки строк позовної давності переривався при сплаті платежів.

Під час розгляду справи в апеляційному суді для врегулювання спору сторонам була надана можливість провести звірку по розрахункам боргу.

З представленого договору від 12.03.2015 року вбачається, що сторони досягли згоди щодо реструктуризації боргу на період до 30.09.2015 року.

Таким чином питання щодо розміру боргу сторони врегулювали добровільно, а сам процес виконання угоди від 12.03.2015 року не є предметом даної справи.

З врахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, подані сторонами докази.

Згідно із ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення в повній мірі відповідає цим вимогам.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1ч.1ст. 314, ст.315, ст.317 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 13 березня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвали законної сили.

Головуючий: Бермес І.В.

Судді: Мусіна Т.Г.

Савуляк Р.В.