Номер провадження: 22-ц/785/5271/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач Варикаша О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Варикаші О.Д.

суддів - Станкевича В.А.

- ОСОБА_2

при секретарі - Стадніченко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 17.04.2015 року про обмеження у праві виїзду за межі України, по справі за позовом ПАТ «Кредобанк» до ТОВ «Торговий дім «Агровіта», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановила:

Старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області звернувся з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 (а. с. 148 т. 2), в якому просив вирішити питання щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_1, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, до виконання зобовязань.

Свої вимоги державний виконавець, як вбачається з подання, обґрунтовував тим, що у його провадженні знаходиться виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 522/3054/13-ц, виданого 08.10.2013 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення солідарно з ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АГРОВІТА», ОСОБА_4, ОСОБА_3 на користь ПАТ «КРЕДОБАНК» суми заборгованості за договором кредитної лінії № 02Ю-170810 від 17.08.2010 року у розмірі 3 417 878,84 грн. Станом на теперішній час вимоги виконавчого документа боржником не виконано, виконавче провадження перебуває на стадії примусового виконання, на майно боржника накладено арешт, транспортний засіб боржника оголошено в розшук, перевіряється майновий стан. З метою запобігання залишення ОСОБА_3 території України та недопущення ускладнення виконання рішення суду про стягнення з боржника коштів на користь стягувача, державний виконавець вважав за необхідно обмежити ОСОБА_3 у праві виїзду за межі території України.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17.04.2015 року подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України у порядку вимог статті 377-1 ЦПК України ОСОБА_3 задоволено. Обмежено ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_1, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві виїзду за межі України, до виконання зобовязань за рішенням. Виконання цієї ухвали покладено на Державну прикордонну службу України.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 17.04.2015 року, в якій просить скасувати ухвалу суду від 17.04.2015 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання щодо його обмеження у праві виїзду за межі України, посилаючись на те, що вважає оскаржувану ухвалу такою, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи по суті.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3. ОСОБА_4, ТОВ «Торговий дім «Агровіта» підтримала апеляційну скаргу. Інші учасники процесу в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи від них на адресу суду не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_3. ОСОБА_4, ТОВ «Торговий дім «Агровіта», дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Задовольняючи подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3, суд першої інстанції посилаючись на ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» та керуючись ст. 377-1 ЦПК України, ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзд в Україну громадян України», суд першої інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що 17.10.2013 року старшим державним виконавцем винесено постанову ВП № 40254714 про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 522/3054/13, виданого Приморським районним судом м. Одеси 08.10.2013 року про стягнення солідарно з ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АГРОВІТА», ОСОБА_4, ОСОБА_3 на користь ПАТ «КРЕДОБАНК» суми заборгованості за договором кредитної лінії № 02Ю-170810 від 17.08.2010 року у розмірі 3 417 878,84 грн.

Як зазначається в поданні державного виконавця станом на теперішній час вимоги виконавчого документа боржником не виконано.

У звязку з вищенаведеним, суд першої інстанції вважав необхідним подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України у порядку вимог статті 377-1 ЦПК України ОСОБА_3 задовольнити.

Однак, судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції.

Оскільки, відповідно до п. 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в України громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобовязань.

Згідно з п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

Тобто, умовою тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України є ухилення його від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням.

Проте, звертаючись з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3, державний виконавець в поданні не вказав в чому полягає ухилення ОСОБА_3 від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням та взагалі не зазначив, що останній ухиляється від виконання судового рішення, а лише констатував, що станом на теперішній час вимоги виконавчого документа боржником не виконано, виконавче провадження перебуває на стадії примусового виконання, на майно боржника накладено арешт, транспортний засіб боржника оголошено в розшук, перевіряється майновий стан. З метою запобігання залишення ОСОБА_3 території України та недопущення ускладнення виконання рішення суду про стягнення з боржника коштів на користь стягувача, необхідно обмежити ОСОБА_3 у праві виїзду за межі території України.

Також до подання не надано будь-яких доказів, щодо ухилення ОСОБА_3 від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, а додано лише заяву стягувача про відкриття виконавчого провадження, копію виконавчого листа, копію постанови про відкриття виконавчого провадження та відомості про її відправлення ОСОБА_3, копію постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, копію постанови про розшук майна боржника (а. с. 149-156 т. 2), однак вони не підтверджують ухилення ОСОБА_3 від виконання судового рішення.

Крім того, відсутні відомості про вжиття в повному обсязі відповідних заходів для виконання судового рішення передбачених ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження».

Такі докази та відомості не надані державним виконавцем і суду апеляційної інстанції.

Разом з тим, як вбачається з апеляційної скарги, зобовязання за кредитним договором, за яким стягнуто заборгованість, в тому числі солідарно також із ОСОБА_3, забезпечені іпотекою, а саме: нежитловими будівлями, що знаходяться за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Сергіївка, вул. Лісна, 4; підвальними приміщеннями, що знаходяться в м. Одесі по вул. Велика Арнаутська, 2-Б; квартирою № 64 по вул. Олександра Невського в м. Одесі, вартість яких перевищує загальну суму стягнутої заборгованості та, як пояснила представник ОСОБА_3 в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, державним виконавцем проводяться дії щодо звернення стягнення на це майно з метою погашення заборгованості за вищевказаним судовим рішенням, що не спростовано державним виконавцем.

Також відповідно до копії постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17.10.2013 року, доданої до подання (а. с. 155 т. 2), державним виконавцем накладено арешт на все майно що належить боржнику ОСОБА_3

За таких обставин, відсутні підстави для задоволення подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_3 за межі України.

Таким чином, судова колегія, враховуючи викладене, погоджується з доводами апеляційної скарги, та вважає, що ухвала суду першої інстанції від 17.04.2015 року про обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України, постановлена з порушенням норм процесуального права.

Тому на підставі викладеного, ухвалу суду першої інстанції від 17.04.2015 року необхідно скасувати, та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України у порядку статті 377-1 ЦПК України ОСОБА_3

Керуючись ст. ст. 304, 307, 312, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 17.04.2015 року про обмеження у праві виїзду за межі України, по справі за позовом ПАТ «Кредобанк» до ТОВ «Торговий дім «Агровіта», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України у порядку статті 377-1 ЦПК України ОСОБА_3.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області О.Д. Варикаша

ОСОБА_6

ОСОБА_2