Справа № 426/4072/15-ц
РІШЕННЯ

іменем України

22 вересня 2015 року Сватівський районний суд Луганської області

в складі головуючого судді Пчолкіна С.А.

при секретарі Гутніку Є.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3,

третьої особи органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сватове цивільну справу за № 426-4072-15-ц за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_3

про надання дозволу на виїзд неповнолітнього

громадянина України за кордон,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, у якому просить дозволити неповнолітньому сину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, виїзд за кордон України за відсутності згоди його батька ОСОБА_3, до досягнення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 18-річного віку.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 не зявилися, надавши на адресу суду заяву, в якій просили справу розглядати без їх присутності, позовні заяви підтримали в повному обсязі.

В судове засідання представник третьої особи органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради не зявився, надавши на адресу суду заяву, в якій просив справу розглянути без його присутності та прийняти рішення на розсуд суду.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином шляхом публікації оголошення у всеукраїнській газеті «Урядовий курєр», відомості про його належне повідомлення є в матеріалах справи, не повідомив суд про причини своєї неявки до суду. Враховуючи, що від відповідача не надійшло повідомлення про причини неявки, від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд на місці постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, приходить до наступного, як встановлено в судовому засіданні: сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.10/, який проживає з позивачем. Позивач зазначає, що син ОСОБА_5 хвороблива дитина, часто хворіє, адже має певні проблеми з серцем та органами травлення, у нього хронічний гастрит та дискенезія жовчно виводячих шляхів. Для покращення стану його здоровя ОСОБА_4 періодично дають путівки на морське узбережжя, переважно на території АР Крим. Проте, на даний час, у звязку з тим, що територія АР Крим, є тимчасово окупованою територією, позивач має намір повезти сина самотужки до морського узбережжя Болгарії, у звязку з цим просить надати дозвіл на виїзд сина за кордон України за відсутності згоди його батька, до досягнення дитиною 18-річного віку.

Відповідач добровільно згоди на виїзд дитини за кордон не надає.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Але позивач та представник позивача не зверталися до суду з заявами про те, що у них виникають певні складнощі щодо подання доказів та неможливість їх отримання.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років має право на вільний самостійний виїзд за межі України.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21.01.1994 року №3857-ХІІ,постановою КМУ від 27.01.1995 року №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31.03.1995 року №231 (із змінами), ( надалі Правила).

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31.03.1995 року №231 (із змінами) визначено, зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/ проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

В судовому засіданні встановлено, що позивачкою не надано жодного доказу, який би підтверджував необхідність виїзду дитини за кордон, вказано мета такого виїзду: лікування та оздоровлення, однак не додано жодної довідки про стан здоров'я дитини з рекомендаціями лікаря на лікування оздоровлення дитини саме за межами України, також не зазначено конкретний час перебування дитини за кордоном.

Крім того, надання за рішенням суду дозволу на майбутнє на постійні виїзди дитини за кордон до досягнення нею вісімнадцятирічного віку та без згоди одного із батьків, суперечить вищевказаним нормам матеріального права, змісту положень ст.ст. 141, 157 СК України, які визначають рівність прав і обов'язків батьків відносно виховання дитини.

Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків батька і матері у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги про надання дозволу на тимчасовий виїзд малолітньої дитини без згоди батька за кордон недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31.03.1995 року №231 (із змінами), ст.ст.141, 157 СК України, ст. 313 ЦК України, 10,11,15,57-60,213-231 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про надання дозволу на виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон - відмовити за недоведеністю.

Копію заочного рішення направити відповідачу рекомендованим листом з повідомленням не пізніше трьох днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в Апеляційний суд Луганської області через Сватівський районний суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги в термін 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

С У Д Д Я ОСОБА_6