Справа № 335/2824/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2015 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Гашук К.В. при секретарі Лєдовій А.С., за участю старшого державного виконавця Вороніна Р.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся старший державний виконавець Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ ОСОБА_1 з поданням, в якому просить надати дозвіл на примусове проникнення до житла боржника - ОСОБА_2 за адресою його реєстрації: АДРЕСА_1.

В обґрунтування свого подання зазначає, що на виконанні в Орджонікідзевському ВДВС Запорізького МУЮ знаходиться зведене виконавче провадження ВП № 45764525 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1426/11, виданого 19.09.2012 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми боргу у розмірі 2700516,85 грн., та дублікату виконавчого листа № 2-1425/11, виданого 26.11.2014 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 суми боргу у розмірі 525 748,37 грн.

Зазначений боржник рішення суду та законні вимоги державного виконавця не виконує. А тому, на думку державного виконавця, є всі підстави для винесення судового рішення про примусове проникнення до житла боржника - ОСОБА_2 за адресою його реєстрації та знаходження майна: АДРЕСА_2, з метою повного та своєчасного виконання рішення, а саме: здійснення подальших виконавчих дій, які полягають в перевірці майнового стану боржника.

В судовому засіданні державний виконавець наполягав на задоволенні вказаного подання.

Суд, заслухавши державного виконавця, перевіривши доводи, викладені в його поданні та додані до нього матеріали, приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Відповідно до пункту 10 частини третьої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець в процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб.

Статтею 30 Конституції України гарантується кожному недоторканність житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. У невідкладних випадках, пов'язаних із врятуванням життя людей чи майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку.

Отже, виходячи з положень зазначених норм державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право входити до приміщень та сховищ, що належать боржникові або зайняті ним, тобто, при вирішенні питання про примусове проникнення до житла, суд першої інстанції повинен перевірити, чи належить зазначене житло боржникові, чи проживає він в зазначеному приміщення, чи є в ньому майно, яке належить боржникові на праві власності.

В обґрунтування необхідності примусового входження до житла боржника державний виконавець зазначає, що через обмеження доступу до житла боржника існує перешкода для здійснення виконавчих дій, які полягають в описі рухомого майна боржника, яке знаходиться за адресою реєстрації ОСОБА_2, а саме у квартирі АДРЕСА_3.

Проте, матеріали, додані до подання державного виконавця, не містять даних, які б свідчили про отримання боржником попередження про вихід за його адресою.

Крім того, до подання державного виконавця не долучено інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яка б надавала суду можливість встановити, за ким зареєстровано право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку з чим задоволення цього подання може порушувати права власників (співвласників) цього помешкання.

Крім того, у поданні державного виконавця не вказано достовірних даних про наявність майна чи речей, належних боржнику на праві власності, у вказаному житловому приміщенні, про що навпаки свідчить наявний договір позички від 05.07.2011 року.

З матеріалів зведеного виконавчого провадження, зокрема письмових пояснень боржника на вимогу державного виконавця, доданих до подання вбачається, що ОСОБА_2 на сьогоднішній день проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто не за адресою його місця реєстрації.

Також боржник у своїх письмових поясненнях вказав, що квартиру за адресою: АДРЕСА_1, здає в найм ОСОБА_5 на підставі договору від 12.02.2013 року, де остання на сьогодні проживає разом із своєю сімєю.

Враховуючи викладені обставини, суд не може взяти до уваги долучені державним виконавцем акти щодо виходу за адресою місця реєстрації боржника, так як матеріалами справи підтверджується, що боржник не проживає за вказаною адресою, у звязку з чим доводи державного виконавця про те, що за вказаною адресою може знаходитися майно чи речі, належні боржнику, є припущенням, які в розумінні ч. 4 ст. 60 ЦПК України не мають для суду доказового значення.

При цьому суд також виходить з інтересів осіб, які є користувачами вказаної квартири, законні права та інтереси яких підлягають захисту і не можуть порушуватись в силу ст. 30 Конституції України.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зважаючи на зазначені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що подання державного виконавця не може бути задоволено, оскільки його доводи не підтверджуються належними і допустимими доказами, а його задоволення може призвести до порушення прав та законних інтересів інших, відмінних від боржника, осіб, у звязку з чим суд приходить до висновку, що у задоволенні подання державного виконавця слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 208, 209, 210, 376 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Подання старшого державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя К.В. Гашук