Справа № 361/2687/15 Головуючий у І інстанції Білик Г.О.
Провадження № 22-ц/780/4164/15 Доповідач у 2 інстанції Савченко С. І.
Категорія 26 23.07.2015
У Х В А Л А

іменем України

23 липня 2015 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Білоконь О.В., Даценко Л.М.,

при секретарі Токар Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 травня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» звернувсядо суду із вказаним вище позовом,який мотивував тим, що 2 червня 2008 року між банком і відповідачкою ОСОБА_2 було укладено договір про відкриття карткового рахунку, за яким на ім'я відповідачки було відкрито картковий рахунок і видано останній платіжну картку Viza Gold НОМЕР_1. Крім того, 10 червня 2008 року між банком і відповідачкою було укладено кредитний договір, згідно якого банк шляхом перерахування на платіжну картку надав позичальниці кредит на споживчі цілі в розмірі 10000 доларів США терміном до 9 червня 2010 року із розрахунку 15 % річних, а відповідачка зобов'язалася повернути отриманий кредит та сплатити відсотки за його користування. За заявою позичальниці строк повернення кредиту продовжено до 30 червня 2011 року, що відповідало строку дії платіжної картки.

Вказував, що за умовами кредитного договору позичальниця мала повертати кредит і проценти щомісячними платежами, однак не виконує цих обов'язків, має заборгованість. Посилаючись ст.1054 ЦК України та умови кредитного договору, просив стягнути з відповідачки на користь банку заборгованість за кредитом станом на 12 травня 2014 року в розмірі 30880 доларів США, з яких тіло кредиту - 9499,47 доларів США, проценти - 4949,62 доларів США, проценти на прострочену заборгованість - 16431,22 доларів США та судові витрати.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 травня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким позов банку задоволити в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обстаивнам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права.Скаргу мотивує тим, що, незважаючи на клопотання представника банку про відкладення розгляду, суд розглянув справу, позбавивши позивача здійснити захист своїх прав у засіданні, в тому числі банку не було направлено клопотання відповідачки про застосування строку позовної давності. Крім того, суд невірно застосував строк позовної давності, бо як договір про відкриття крарткового рахунку, так і кредитний договір укладені із відповідачкою на невизначений строк, і припинення строку дії платіжної карти не є перешкодою для здійснення позичальником платежів в погашення кредиту.

ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» належним чином повідомлений про час розгляду справи, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки, представника до суду апеляційної інстанції не направив, причин неявки не повідомив, що згідно ст.305 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 подала до суду письмові заперечення проти апеляційної скарги та заяву про розгляд справи у її відсутність у зв'язку із доглядом за 7-ми місячним сином.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що позичальниця ОСОБА_2 не виконала обумовлених кредитним договором обов'язків по поверненню кредиту шляхом внесення щомісячних платежів і має заборгованість, що у свою чергу свідчить про порушення прав кредитора. Проте порушені права ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» захисту не підлягають у зв'язку із пропуском банком встановленого законом строку звернення до суду за захистом свого права.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України).

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку про те, що початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 2 червня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» (в даний час ПАТ) і відповідачкою ОСОБА_2 було укладено договір про відкриття карткового рахунку, згідно якого на ім'я відповідачки банком було відкрито картковий рахунок і видано останній платіжну картку Viza Gold НОМЕР_1 для здійснення розрахунків у гривні та доларах США із строком дії картки до 30 червня 2011 року.

10 червня 2008 року між банком і відповідачкою під було укладено договір про відкриття кредитної лінії, згідно якого банк шляхом перерахування на вказану платіжну картку Viza Gold НОМЕР_1 надав позичальниці кредит на споживчі цілі в розмірі 10000 доларів США терміном до 9 червня 2010 року із розрахунку 15 % річних, а відповідачка зобов'язалася повернути отриманий кредит та сплатити відсотки за його користування. Повернення кредиту згідно п.п.3.1, 3.2 цього договору передбачено шляхом внесення позичальником щомісячних платежів на повернення тіла кредиту і процентів.

За заявою позичальниці строк повернення кредиту продовжено до червня 2011 року включно, що відповідало строку дії виданої позичальниці платіжної банківської картки (30 червня 2011 року).

Також, судом встановлено, що відповідачка не виконувала обов'язків по поверненню кредиту шляхом здійснення щомісячних платежів, покладених на неї договором, погасивши в період дії договору лише 860,92 долари США. Після закінчення терміну надання кредиту, тобто після 30 червня 2011 року кредит не повернула, що свідчить про порушення прав банку як кредитора.

За таких обставин з огляду на те, що як строк дії укладеного між сторонами договору про відкриття кредитної лінії, так і строк дії банківської платіжної картки закінчився 30 червня 2011 року, а позов подано банком до суду лише у квітні 2015року, а також враховуючи заяву відповідачки про застосування строку позовної давності, суд обгрунтовано застосував позовну давності, відмовивши із цих підстав у позові.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно розглянув справу, незважаючи на клопотання представника банку про відкладення розгляду, необгрунтовані та спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що до розгляду справи, тобто до 14 травня 2015 року клопотання про відкладення справи від банку до суду не надходили.

Вказане клопотання банку, датоване 13 травня 2015 року і згідно штампу на поштовому конверті відправлене лише 19 травня 2015 року, надішло до суду 21 травня 2015 року, тобто після вирішення справи судом. За таких обставин з огляду на відсутність заяви про відкладення розгляду, а також враховуючи прохання банку розглядати справу у відсутність його представника, викладену у п.4 позовної заяви, суд обгрунтовано розглянуву справу у відсутність представника позивача.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання апелянта на невірне застосування судом при вирішенні спору позовної давності, бо як вважає апелянт договір про відкриття крарткового рахунку, так і кредитний договір укладені із відповідачкою на невизначений строк, і припинення строку дії платіжної карти не є перешкодою для здійснення позичальником платежів в погашення кредиту.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За кредитним договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ч.5 ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору, як помилково вважає апелянт. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-14 цс 14 від 19 березня 2014 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст. 261 ЦК України).

Як вище вказуавлося згідно п.п.3.1, 3.2 укладеного між сторонами договору про відкриття кредитної лінії повернення кредиту передбачено шляхом внесення позичальником щомісячних платежів на повернення тіла кредиту і процентів із остатоним поверненням 9 червня 2010 року. За заявою позичальниці строк повернення кредиту продовжено до червня 2011 року включно, що відповідало строку дії платіжної картки до 30 червня 2011 року.

Отже суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про пропуском банком встановленого законом строку звернення до суду за захистом свого права, бо кінцевий строк повного погашення кредиту (як і строк дії платіжної картки) визначений останнім днем червня 2011 року, і саме з цього часу банк довідався (міг довідатися) про неповернення кредиту і порушення свого права, проте звернувся до суду з позовом лише у квітні 2015року.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: