Єдиний унікальний номер: 448/481/15-ц
Провадження № 2/448/203/15
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

05.06.2015 року Мостиський районний суд Львівської області в особі:

головуючого - судді Борисенко В.В.,

при секретарі - Власюк М.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Стоянцівської сільської ради Мостиського району Львівської області, треті особи Мостиська державна нотаріальна контора, Реєстраційна служба Мостиського районного управління юстиції Львівської області, Відділ Держземагенства у Мостиському районі Львівської області, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про визнання права власності на спадкове майно,

та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 до Стоянцівської сільської ради Мостиського району Львівської області та ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

14.05.2015 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що її дід - ОСОБА_4 та баба ОСОБА_5 мали у спільній сумісній власності житловий будинок №90 по вул.Зеленій у с.Стоянці Мостиського району Львівської області, а також їм належали сертифікати на право приватної власності на землю серії ЛВ №10937 та серії ЛВ №10938 від 25.05.1997року.

Вказує, що після смерті бабці ОСОБА_5, яка померла 04.07.1999 року, єдиним спадкоємцем за законом першої черги спадкування, що прийняв спадщину був дідусь ОСОБА_4, оскільки він постійно проживав разом із бабцею на час її смерті та продовжував проживати у зазначеному будинку і після її смерті. Інші спадкоємці за законом першої черги спадкування, а саме ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (мати позивачки) не вчинили жодних дій щодо прийняття спадщини. Тобто, вважає, що після смерті бабці ОСОБА_5 її дідусь ОСОБА_4 став власником вищезазначеного житлового будинку в цілому, а також власником належного бабці сертифікату на землю.

Також вказує, що 28.09.2000 року її дід ОСОБА_4 помер. За свого життя він склав заповіт, яким усе своє майно заповів дочці ОСОБА_7 (матері позивачки) та сину ОСОБА_2 Стверджує, що жоден із зазначених спадкоємців за заповітом у встановлений законом строк не звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини. Проте, її мати ОСОБА_7, на відміну від дядька ОСОБА_2, після смерті спадкодавця ОСОБА_4 вступила в управління та володіння спадковим майном, обробляла земельну ділянку, утримувала господарство в належному стані.

Зазначає, що мати ОСОБА_7 за життя заповіту не складала. Вона (позивачка) постійно проживала разом з матірю, отже відповідно до ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину після її смерті.

З огляду на наведене, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд визнати за нею право власності на ? частину будинковолодіння № 90 по вул.Зеленій у с.Стоянці Мостиського району Львівської області, а також право на ? частину середніх земельних часток (паїв) згідно сертифікатів на право приватної власності на землю серії ЛВ №10937 та серії ЛВ №10938 від 25.05.1997року, як спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_7, яка померла 26.02.2014року.

В ході розгляду даної справи третя особа ОСОБА_3 предявив позов до Стоянцівської сільської ради Мостиського району Львівської області та ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно, в якому просить суд визнати за ним право власності на іншу ? частину вищевказаного спірного спадкового майна, як спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_7, покликаючись на те, що відповідно до статті 1268 ЦК України він разом зі своєю сестрою ОСОБА_1 позивачкою у даній цивільній справі, вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті матері, так як на час її смерті постійно проживали з нею.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 та третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - ОСОБА_3 не зявилися, проте подали до суду заяви, в яких свої позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять суд розглянути справу у їх відсутності.

Представник відповідача Стоянцівської сільської ради Мостиського району Львівської області у судове засідання не зявився, а подав заяву, в якій зазначає, що позови ОСОБА_1 та ОСОБА_3 визнає та просить суд розглянути справу без його участі.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, проте подав заяву, в якій вказав, що на спадкове майно не претендує та просить розглянути справу у його відсутності.

Представник третьої особи Мостиської державної нотаріальної контори, у судове засідання не зявився, а також від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи за його відсутності.

Представники третіх осіб Реєстраційної служби Мостиського районного управління юстиції Львівської області та Відділу Держземагенства у Мостиському районі Львівської області у судове засідання не зявилися, проте подали до суду заяви, в яких просять справу розглядати у їх відсутності та зазначають, що при вирішенні даної справи покладаються на розсуд суду.

Згідно із ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позови ОСОБА_1 та ОСОБА_3 слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №90 по вул.Зеленій в с.Стоянці Мостиського району Львівської області відносився до суспільної групи "колгоспний двір", а членами зазначеного двору, які станом на 15.04.1991року не втратили та зберегли право на частку в майні такого були ОСОБА_4 - голова двору та його дружина ОСОБА_5.

Отже, виходячи з вимог ст.ст.120, 123 ЦК України в редакції 1963року, які діяли станом на 15.04.1991 року і регулювали власність колгоспного двору, подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 мали в рівних частках право власності на майно колгоспного двору, тобто кожен на 1/2 частину вищевказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами.

Крім того, ОСОБА_4 належало право на середню земельну частку (пай) на земельну ділянку загальною площею 2,21 га, розташовану на території Стоянцівської сільської ради Мостиського району, згідно Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №10937 від 25.05.1997року (а.с.15).

Також ОСОБА_5 належало право на середню земельну частку (пай) на земельну ділянку загальною площею 2,76 га, розташовану на території Стоянцівської сільської ради Мостиського району, згідно Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №10938 від 25.05.1997року (а.с.16).

Із матеріалів справи слідує, що 04.07.1999 року померла ОСОБА_5, яка за життя заповіту не складала, тобто своїм майном не розпорядилася. Спадщину після її смерті прийняв ОСОБА_4 як спадкоємець першої черги спадкування за законом, оскільки він постійно проживав у спірному будинку після смерті дружини, тобто фактично вступив в управління та володіння спадковим майном та у відповідності до ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року вчинив дії, які свідчать про прийняття ним спадщини.

Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №40574580 від 04.06.2015 року відомо, що спадкова справа після смерті ОСОБА_5 в нотаріальній конторі не заводилась, що свідчить про те, що із заявою про прийняття спадщини після смерті останньої до нотаріальної контори ніхто не звертався, тобто інших спадкоємців, крім ОСОБА_4, які прийняли спадщину після її смерті, чи претендують на таку, не має.

За таких обставин, після смерті ОСОБА_5 її право власності на 1/2 частку у майні зазначеного колгоспного двору, а також належне їй право на середню земельну частку (пай) перейшло на загальних підставах в порядку спадкування до її чоловіка ОСОБА_4, який після смерті дружини, із врахуванням своєї 1/2 частки в майні колгоспного двору, став власником спірного житлового будинку в цілому.

28.09.2000 року помер ОСОБА_4 За життя останній склав заповіт, яким усе майно заповів своїм дітям сину ОСОБА_2 та дочці ОСОБА_7

ОСОБА_7 після смерті батька фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, обробляла земельну ділянку та утримувала спірний житловий будинок в належному стані, тобто у відповідності до ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року вчинила дії, які свідчать про прийняття нею спадщини.

Інший спадкоємець за заповітом ОСОБА_2 третя особа у справі, у встановлений законом строк та порядок не вчинив жодних дій спрямованих на прийняття спадщини після смерті батька і на таку не претендує, що також вбачається із поданої ним до суду заяви.

Спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку у спадщині за заповітом не має.

На час смерті ОСОБА_4 проживав один.

Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №40574608 від 04.06.2015 року відомо, що спадкова справа після смерті ОСОБА_4 в нотаріальній конторі не заводилась, що свідчить про те, що із заявою про прийняття спадщини після смерті останнього до нотаріальної контори ніхто не звертався, тобто інших спадкоємців, крім ОСОБА_7, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4, чи претендують на таку, не має.

28 вересня 2000 року відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_7 За життя заповіту остання не складала, своїм майном не розпорядилася.

Спадкоємцями першої черги спадкування за законом майна ОСОБА_7 є діти померлої: дочка ОСОБА_1 позивачка у справі та син ОСОБА_3 третя особа у справі, які у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України обидва вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті матері, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом встановленого законодавством шестимісячного строку не заявили про відмову від неї.

Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №40574635 від 04.06.2015 року відомо, що спадкова справа після смерті ОСОБА_7 в нотаріальній конторі не заводилась, що свідчить про те, що із заявою про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини після смерті останньої до нотаріальної контори ніхто не звертався, тобто інших спадкоємців, крім ОСОБА_1 та ОСОБА_3, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_7, чи претендують на таку, не має.

Однак, через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно спадкоємці ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не можуть в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину, у звязку із чим звернулися до суду із зазначеними позовами.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами: копією свідоцтва про смерть ОСОБА_5 серії І СГ №148177 (а.с.3); копією свідоцтва про смерть ОСОБА_4 серії І СГ №183528 (а.с.4); копією свідоцтва про смерть ОСОБА_7 серії І СГ №343366 (а.с.5); копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 (а.с.6); копією свідоцтва про народження ОСОБА_3; копією свідоцтва про народження ОСОБА_8 (а.с.7); копією свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 (а.с.8); копією заповіту ОСОБА_4 від 07.09.1998року (а.с.9); довідками Стоянцівської сільської ради Мостиського району Львівської області №64, №65, №66 та №67 від 23.03.2015року (а.с.10-13); довідкою з місця проживання про склад сімї і прописки, виданої ЛКП «Старий Сихів» №1571 від 20.08.2014року (а.с.14); копією Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №10937 від 25.05.1997року (а.с.15); копією Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №10938 від 25.05.1997року(а.с.16).

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

У відповідності до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за спадкоємцями у порядку спадкування.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, оспорювання.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено визнання права.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, враховуючи те, що позивачка ОСОБА_1 та її брат ОСОБА_3 третя особа у справі, є спадкоємцями першої черги спадкування за законом майна своєї матері ОСОБА_7 та прийняли спадщину після її смерті, суд приходить до висновку, що право власності на спірне спадкове майно перейшло до них у порядку спадкування в рівних частинах, тобто по ? частині кожному, а відтак предявлені ними позови підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 14, 57-60, 174, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позови ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1:

- право власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 90 по вул.Зеленій в с.Стоянці Мостиського району Львівської області;

- право на ? частину середньої земельної частки (паю), на земельну ділянку загальною площею 2,21 га, розташовану на території Стоянцівської сільської ради Мостиського району, згідно Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №10937 від 25.05.1997року;

- право на ? частину середньої земельної частки (паю), на земельну ділянку загальною площею 2,76 га, розташовану на території Стоянцівської сільської ради Мостиського району, згідно Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №10938 від 25.05.1997року.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2:

- право власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 90 по вул.Зеленій в с.Стоянці Мостиського району Львівської області;

- право на ? частину середньої земельної частки (паю), на земельну ділянку загальною площею 2,21 га, розташовану на території Стоянцівської сільської ради Мостиського району, згідно Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №10937 від 25.05.1997року;

- право на ? частину середньої земельної частки (паю), на земельну ділянку загальною площею 2,76 га, розташовану на території Стоянцівської сільської ради Мостиського району, згідно Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №10938 від 25.05.1997року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Мостиський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В.Борисенко

Рішення набрало законної сили «___»___________ 20 р.

Суддя В.В.Борисенко