У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Одеської області від 25 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, перерозподіл розміру додаткових витрат, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, який уточнила під час розгляду справи та просила стягнути з ОСОБА_2 понесені з листопада 2014 року по березень 2015 року додаткові витрати на дитину в сумі 3 707 грн 51 коп., змінити визначений посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Труш М.О. договором про сплату аліментів на дитину від 30 липня 2014 року розмір участі у додаткових витратах на дитину з ОСОБА_2 з 50 % до 70 %, з неї з 50 % на 30 %.

ОСОБА_5 звернувся до суду з зустрічним позовом та просив з підстав погіршення його як платника аліментів матеріального стану, розмір аліментів у твердій грошовій сумі на утримання дитини, визначений за домовленістю в посвідченому приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Труш М.О. договорі про сплату аліментів на дитину від 30 липня 2014 року, зменшити з 1 300 грн до 500 грн.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2015 року в задоволенні первісного позову ОСОБА_3 та зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 25 червня 2015 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2015 року в частині позовних вимог ОСОБА_3 про перерозподіл розміру додаткових витрат залишено без змін.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2015 року в частині позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину, позовних вимог ОСОБА_2 скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на навчання та лікування дитини ОСОБА_5., ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з листопада 2014 року по березень 2015 року включно в загальній сумі 2 024 грн 37 коп.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Розмір аліментів у твердій грошовій сумі, рівній 1 300 грн, визначений за домовленістю між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в договорі про сплату аліментів на дитину дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, посвідченому приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Труш М.О. 30 липня 2014 року, зареєстрованому в реєстрі за № 1143, зменшити та визначити до досягнення аліменти у твердій грошовій сумі, рівній 800 грн, щомісячно, починаючи з 25 червня 2015 року до повноліття дитини, а саме до 10 травня 2015 року. Визначений у твердій грошовій сумі розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_2 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення апеляційного суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_7 про стягнення додаткових вимог та залишити в силі рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи рішення про часткове задоволення як первісного так і зустрічного позову, апеляційний суд дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також врахувавши обставини справи, обгрунтовано виходив із доведеності позовних вимог про стягнення додаткових витрат на навчання та лікування дитини та зменшення розміру аліментів визначивши їх у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту рішення апеляційного суду Одеської області від 25 червня 2015 року і доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваного судового рішення.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, перерозподіл розміру додаткових витрат, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Одеської області від 25 червня 2015 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О. Дьоміна