Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Малько О.С., Бондаренко Н.В., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання Ковальчук Л.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Косендюка Ярослава Анатолійовича на заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21 січня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про повернення коштів завдатку, стягнення пені за прострочення виконання угоди, стягнення збитків, понесених внаслідок інфляції, стягнення моральної шкоди, відшкодування судових витрат.

Заслухавши доповідача, поясгнення осіб, які з*явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Рівненського міського суду від 21 січня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково: стягнуто із фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на його користь кошти сплаченого завдатку в подвійному розмірі в сумі 10000 гривень, пеню за прострочку виконання угоди в сумі 5500 гривень, 660 гривень збитків понесених внаслідок інфляції, 3500 гривень на відшкодування моральної шкоди, всього 19710 гривень.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі на це рішення представник відповідача вказує на його незаконність і необгрунтованість через неповне з*ясування та недоведеність судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Судом безпідставно проведено заочний розгляд справи , чим порушено право сторони на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку .

Оскаржуване рішення не містить розрахунків, з яких суд виходив при задоволенні позовних вимог.

Присуджений судом до стягнення розмір неустойки в сумі 5500 гривень є неспівмірним із розміром нібито завданих позивачу реальних збитків(5000 гривень).

Відшкодування моральної шкоди в силу вимог ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України повинно бути передбачено або договором між сторонами або законом, що також залишилось поза увагою суду.

Судом також неправильно застосовано норму матеріального права про стягнення збитку внаслідок інфляційних процесів, оскільки завдаток не є грошовим зобов*язанням, а тому в даних спірних правовідносинах не було підстав для застосування ч.2 ст.625 Цивільного кодексу про сплату суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3 відсотків річних від простроченої суми.

Сумнівними також є висновки суду щодо присудження позивачу 1300 гривень за надання юридичної допомоги,оскільки такі витрати мають бути документально підтвердженими.

Просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким у задоволенні заявлених позовних вимог ОСОБА_3 відмовити повністю.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_3 зазначає, що в судовому засіданні ним доведено вину відповідачки у невиконанні укладеного між ними договору від 12 квітня 2014 року, згідно умов якого фірма відповідачки мала виготовити для нього меблі для кухні.

В серпні 2014 року відповідачка власноручно написала додаткову угоду до цього договору, в якій зобов*язалась повернути йому завдаток в сумі 5000 гривень до 28 серпня 2014 року і виплатити пеню за кожен день прострочення, однак цього не виконала.

В судові засідання відповідачка свідомо не з*являлась, намагаючись уникнути відповідальності.

Прийняте судом заочне рішення він вважає законним.

Його вимога про повернення завдатку у подвійному розмірі відповідає п.1 ст. 571 Цивільного кодексу України, а підписання додаткової угоди від 14 серпня 2014 року до договору від 12 квітня 2014 року не може бути підставою для звільнення від відповідальності передбаченої в цій нормі.

Вважає, що покликання в апеляційній скарзі щодо недоведення витрат на правову допомогу не відповідає дійсності, оскільки розмір правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Документальним підтвердженням таких витрат є угода про надання послуг з ведення справи в суді, документ, що підтверджує оплату послуг, копія свідоцтва адвоката або оригінал ордера, виданий адвокатським об*єднанням.

Ззаначає, що представник відповідача безпідставно заперечує його право на відшкодування моральної шкоди у зв*язку з тим, що це не передбачено договором.

Внаслідок протиправних дій відповідача він зазнав фізичних,духовних, психічних страждань, приниження честі і гідності і завдана йому моральна шкода підлягає відшкодуванню згідно ст. 1166 Цивільного кодексу України.

Просить відхилити апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга підлягає до частквого задоволення з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що 12 квітня 2014 року між сторонами було укладено договір на виконання робіт по виготовленню кухні ДСП вартістю 9260 гривень і згідно умов цього договору позивач сплатив завдаток в сумі 5000 гривень. Пунктом 3.2 договору встановлено строк виконання замовлення - 60 робочих днів.

14 серпня 2014 року між сторонами укладено додаткову угоду, в якій зазначено,що у зв*язку з невиконанням умов договору через подорожчання матеріалу для виготовлення кухні , вважати договір розірваним за згодою обох сторін. Виконавець зобов*язується до 28 серпня 2014 року повернути замовнику завдаток у сумі 5000 гривень, у разі неповернення коштів своєчасно - визначено пеню в розмірі 1 відсоток за кожен день прострочки.

Умови договору та додаткової угоди не виконано і вказані обставини відповідачем не спростовано.

Задовольняючи позовні вимоги про повернення завдатку суд помилково покликався при цьому на ч. 2 ст.571 Цивільного кодексу України, у відповідності до якої якщо порушення зобов*язання сталося з вини кредитора, він зобов*язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості, не врахував при цьому, що додатковою угодою сторони розірвали попередній договір.

Рішення суду в цій частині підлягає зміні, оскільки судом безпідставно стягнуто з відповідачки, окрім суми внесеної як завдаток у попередній угоді, і додаткову суму у такому ж самому розмірі.

Висновки суду щодо застосування до відповідачки як особи винної у порушенні зобов*язання правових наслідків на підставі ст. 611 Цивільного кодексу: сплати неустойки відшкодування збитків та моральної шкоди відповідають матеріалам справи та вимогам закону і є доведеними.

Так ,відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу відшкодування збитків , моральної(немайнової) шкоди, сплата неустойки є способами захисту прав та інтересів.

При вирішенні вимог про відшкодування моральної шкоди , суд вірно покликався і на положення ч.1 ст 1167 Цивільного кодексу України, встановивши, що неправомірними діями відповідачки позивачу завдано такої шкоди, наявність якої і вину відповідачки у завданні такої шкоди доведено в судовому засіданні. При визначенні розміру відшкодування суд правильно розцінив позовні вимоги в сумі 10 000 гривень як завищені.

Судом вірно задоволено і вимоги позивача про сплату суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3 відсотків річних від простроченої суми на підставі ч.2 ст.625 Цивільного кодексу , виходячи з умов укладеної додаткової угоди.

Доводи апеляційної скарги щодо непідтвердження документально витрат позивача на надання правової допомоги, спростовуються наявними у справі договором про надання юридичних послуг адвокатом та копією квитанції до прибуткового касового ордера(а.с.32,49).

Розмір витрат в сумі 1300 гривень визначено за домовленістю між сторонами і він відповідає вимогам, встановленим Законом України від 20 грудня 2011 року " Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", згідно ст.1 якого розмір такої компенсації не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати за годину участі особи, яка надавала правову допомогу у судому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням.

Відповідно до записів у журналі судового засідання адвокат позивача приймала участь в судових засіданнях понад 3 години робочого часу , а тому відшкодування розміру витрат на правову допомогу з врахуванням встановленого Законом України "Про державний бюджет України на 2015 рік " мінімального розміру заробітної плати у місячному розмірі - 1218 гривень, - судом обгрунтовано задоволено .

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 323-325 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Косендюка Ярослава Анатолійовича задовольнити частково.

Заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21 січня 2015 року змінити.

Зменшити розмір коштів сплаченого завдатку з 10000(десяти тисяч) гривень до 5000(п*яти тисяч ) гривень , а загальну суму стягнення з 19710 (дев*ятнадцять тисяч сімсот десять )гривень до 14 710(чотирнадцять тисяч сімсот десять) гривень.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку сторонами та особами, які беруть участь у справі, протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: Малько О.С. Бондаренко Н.В. Шимків С.С.

Суддя апеляційного суду

Рівненської області Малько О.С.