АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2015 року м. Дніпропетровськ 05 травня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.

суддів: Ремеза В.А., Свистунової О.В.

при секретарі Видюковій Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі Публічного акціонерного товариства "Дочірній Банк Сбербанку Росії" на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Дочірній Банк Сбербанку Росії" про розірвання договору про відкриття вкладного рахунку та зобов'язання повернути вклад одноразовою операцією, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що 25 червня 2014 року між ним та відповідачем було укладено Договір №2620/185/620265 про відкриття Вкладного рахунку (вклад "Ощадний") в рамках Договору щодо банківського обслуговування. 01 липня 2014 року позивач звернувся до відповідача за поверненням всієї суми вкладу зі свого вкладного рахунку, але банком було відмовлено. Згідно уточнених позовних вимог, позивач просив суд розірвати Договір №2620/185/620265 від 25.06.2014 про відкриття Вкладного рахунку (вклад "Ощадний") в рамках Договору щодо банківського обслуговування у валюті, зобов'язати відповідача видати ОСОБА_3 готівкою одноразовою операцією через касу суму вкладу відповідно до Договору №2620/185/620265 про відкриття Вкладного рахунку (вклад "Ощадний") в рамках Договору щодо банківського обслуговування у валюті, в якій укладено Договір, в сумі 105547,21 дол. США та проценти, розраховані за умовами Договору №2620/185/620265 про відкриття Вкладного рахунку (вклад "Ощадний") в рамках Договору щодо банківського обслуговування у валюті, в якій укладено Договір; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 3897,60 коп.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2014 року позовні вимоги задоволено; вирішено розірвати Договір №2620/185/620265 від 25.06.2014 про відкриття Вкладного рахунку (вклад "Ощадний") в рамках Договору щодо банківського обслуговування у валюті укладений між ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" та ОСОБА_3 Зобов'язано ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" видати готівкою одноразовою операцією через касу банку належний ОСОБА_3 вклад за Договором №2620/185/620265 про відкриття Депозитного Рахунку (вклад "Ощадний") в рамках Договору щодо банківського обслуговування у валюті, в якій укладено Договір в сумі 105547,21 доларів США та нараховані згідно Договору відсотки; вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, з урахуванням положення ч. 3 ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткової зміни оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 25 червня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір №2620/185/620265 про відкриття Вкладного рахунку (вклад "Ощадний") в рамках Договору щодо банківського обслуговування.

Пунктом 1 договору про відкриття депозитного рахунку в рамках договору щодо банківського обслуговування від 27 грудня 2013 року передбачено, що невідємною частиною цього договору є умови банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Сбербанк Росії», затвердженими Наказом Голови Правління Банку № 37 від 16 січня 2012 року (із змінами та доповненнями).

Пунктом 3.2.1.4. Умов встановлено, що проценти, нараховані за відповідний період, банк сплачує (зараховує) на поточний Рахунок в день, який є датою розміщення вкладу або у інший день, визначений Договором, та в день, що передує дню закриття Вкладного Рахунку.

Відповідно до п.3.2.3.4 Умов, повернення вкладу здійснюється Банком у безготівковій формі шляхом перерахування суми вкладу та нарахованих за користування Вкладом процентів на поточний Рахунок в день відповідного звернення клієнта до банку за поверненням вкладу; днем повернення вкладу вважається день списання коштів з Вкладного рахунку.

Позивач умови вказаного договору виконала, що підтверджується платіжним дорученням № 66319865 від 25.06.2014 року, відповідно до якого в касу банку внесено 105547,21 доларів США.

25 вересня 2014 року позивач звернулася до відповідача з вимогою про повернення суми вкладу готівкою, однак їй було відмовлено.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції, позивач звернулася до відповідача з відповідною письмовою заявою про повернення їй готівкою одноразовою операцією через касу банку суми вкладу, відповідно до договору. Факт направлення письмової вимоги підтверджується чеком "Укрпошти", а також описом вкладення до цінного листа (а.с.40).

Згідно письмової відповіді відповідача, у банка відсутня можливість виплатити позивачу повну суму вкладу і нараховані відсотки в один операційний день з посиланням на Постанову Правління НБУ №540 від 29.08.2014 року "Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного і валютного ринків України", якою обмежено видачу готівкових коштів в іноземній валюті з поточних і депозитних рахунків клієнтів через каси і банкомати в межах до 15000,0 грн. на добу на одного клієнта, в еквіваленті по офіційному курсу НБУ.

Згідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно із частиною першою ст. 1058 ЦК України, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Відповідно до ст. 1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а невитребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти.

Згідно ст. 1074 ЦК України обмеження права клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності; враховуючи зміст укладеного сторонами договору та вимоги законодавства, що діяло на час виникнення спірних правовідносин, - місцевий суд дійшов обгрутованого висновку про наявність підстав для задоволення позову та ухвалив законне рішення.

Посилання апелянта, як на підставу для неповернення належних позивачу грошових коштів, на наявність постанов Правління НБУ, у тому числі на постанову Правління НБУ "Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютних ринків України" від 29 серпня 2014 року № 540, - є безпідставними, оскільки в даному випадку правовідносини між сторонами, в першу чергу, регулюються ЦК України та двостороннім договором, укладеним між сторонами, а відмова у видачі коштів порушує права позивача, регламентовані, у тому числі, ст. 41 Конституції України. Більш того, згідно вимог ч. 2 ст. 56 Закону України "Про Національний банк України" нормативно-правові акти НБУ, у тому числі постанови Правління НБУ, не можуть суперечити законам України та іншим законодавчим актам України.

Однак, при ухваленні рішення про задоволення позову місцевим судом не було визначено суму відсотків, які повинні бути видані відповідачем позивачці за депозитним Договором №2620/185/620265 від 25.06.2014 року.

Згідно виписки по особовому рахунку ОСОБА_3, наданої відповідачем апеляційному суду на виконання вимог ухвали суду від 14.04.2015 року про витребування доказів, розмір процентів за договором №2620/185/620265 від 25.06.2014 року складає 1764,51 долар США за період з 25.06.2014 року по 24.11.2014 року.

Вказаний розмір нарахованих процентів визнано і представником позивача у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, що стверджується журналом та звукозаписом судового засідання, а також письмовими поясненнями представника позивача.

Викладене вище свідчить про неповне з»ясування місцевим судом обставин, які мають значення для справи, що є обов'язковою підставою для зміни рішення в частині визначення певної суми процентів, які підлягають сплаті банком позивачу.

Отже, колегія дійшла висновку, що при розгляді даної справи, згідно вимог ч. 3 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням викладеного вище, вимог ст.ст. 88, 303 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що рішення місцевого суду підлягає частковій зміні, а апеляційна скарга - частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дочірній Банк Сбербанку Росії" - задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2014 року - змінити, вказавши в резолютивній частині, що нараховані згідно Договору №2620/185/620265 від 25.06.2014 року відсотки, які Публічне акціонерне товариство "Дочірній Банк Сбербанку Росії" зобов'язано видати ОСОБА_3, дорівнюють 1764 (одна тисяча сімсот шістдесят чотири) долари США 51 цент за період з 25.06.2014 року по 24.11.2014 року.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді