Малиновський районний суд м.Одеси
Справа № 2-7015/10
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2010 року Малиновський районний суд м. Одеси в складі
головуючого судді Дрішлюка А.І.,
при секретарі судового засідання Алманової І.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства „Одеський коньячний завод про стягнення одноразової виплати, -
14.03.2008 р. до Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовом до Закритого акціонерного товариства „Одеський коньячний завод про стягнення одноразової виплати та середнього заробітку за час затримки розрахунку заробітної плати.
22.05.2009 року заочним рішенням Малиновського районного суду (головуючий - Демченко О.М.) позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено в повному обсязі. Вищезазначене рішення було оскаржено 19.11.2009 р. відповідачем до апеляційного суду Одеської області.
Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 19.01.2010 року заочне рішення від 22.05.2009 р. було скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду.
Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, надав згоду на прийняття заочного рішення по справі.
Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за їх відсутності суду не надавав. Суд, у звязку з неявкою відповідача та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169
ЦПК України, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення по справі, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
18 травня 1978 року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу до Одеського винно-коньячного комбінату (згодом реорганізовано в ЗАТ «Одеський коньячний завод»), що підтверджується записом в трудовій книжці, 22 жовтня 2007 року був звільнений із займаної посади за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Таким чином, позивач працював у відповідача впродовж 29 років.
Між адміністрацією ЗАТ „Одеський коньячний завод та трудовим колективом був укладений трудовий договір.
Згідно з пунктом 4.11 вказаного договору при неперервному стажі роботи на заводі від 25 до 30 років за безперечний та добросовісний труд при виході на пенсію виплачується одноразова виплата в розмірі 10 середньомісячних доходів.
Оскільки відповідачем не надано доказів недобросовісності праці позивача, в трудовій книжці ОСОБА_1 за час роботи в ЗАТ „ОКЗ не зазначено жодних дисциплінарних стягнень, а звільнення відбулось відповідно до ст. 38 КЗпП, суд вважає такі підстави 1 достатніми для визнання трудового стажу ОСОБА_1 на Одеському коньячному заводі таким, що відповідає принципам сумлінної та добросовісної праці.
Згідно зі ст. 26 Закону' України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення чоловіками 60 років, жінками - 55 років та наявності страхового стажу не менше пяти років.
Крім того, позивачем надано суду копію пенсійного посвідчення АГ№570818, виданого з 04.01.2005 року безстроково, що посвідчує право позивача на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Таким чином, враховуючи дату народження позивача, суд вважає його таким, що досяг пенсійного віку на момент звільнення з посади. На підтвердження відповідного висновку вказує заява ОСОБА_1 до Голови правління ЗАТ „ОКЗ від 12.10.2007 р., в якій позивач просить звільнити його з 22.10.2007 р. в зв'язку з виходом на пенсію з виплатою вихідної допомоги. Приймаючи до уваги факт, що ця заява стала підставою для звільнення позивача, суд І вбачає у діях відповідача відсутність заперечень щодо виходу ОСОБА_1 на пенсію, та сплати одноразової виплати (вихідної допомоги) у відповідності до умов колективного договору.
Згідно зі ст. 10 КЗпП України колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов'язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів.
Відповідно до вимог ст. 18 КЗпП України, положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов'язковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації.
На момент звільнення трудовий стаж ОСОБА_1 в ЗАТ „Одеський коньячний завод склав 29 років. Таким чином, з урахуванням вищезазначеного суд вважає, що позивач підпадає під дію п. 4.11 колективного договору від 16.05.2006 р„ відповідно до якого має право на отримання одноразової виплати в розмірі 10 середньомісячних доходів у звязку із виходом на І пенсію.
Відповідно до розрахунків, наданих позивачем в уточненій позовній заяві, середньомісячний оклад становить 5834 грн. 14 коп., таким чином розмір одноразової виплати у кількості 10 середньомісячних доходів складає 58 341 грн. 40 коп. Представник відповідача будь-яких підтверджень або спростувань з цього приводу не приводив. З врахуванням заочного
розгляду справи та за відсутності обґрунтованих заперечень відповідача суд задовольняє заявлені позовні вимоги.
На підставі вищезазначеного, та керуючись ст.ст. 10, 11, 61, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 10, 18 КЗпП України, суд -
Позов ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства „Одеський коньячний завод про стягнення одноразової виплати - задовольнити в повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії, позивачем в загальному порядку, тобто рішення суду позивачем може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення апеляційної скарги.
Відповідно до статей 231, 232 ЦПК України оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції.
Строк, протягом якого розглядалася заява про скасування заочного рішення, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.
ГОЛОВУЮЧИЙ А.І. ДРІШЛЮК