Справа № 365/511/14 Головуючий у І інстанції Денисенко Н. О.
Провадження № 22-ц/780/4070/15 Доповідач у 2 інстанції Білоконь О. В.
Категорія 1 16.07.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

16 липня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Білоконь О.В.,

суддів : Даценко Л.М., Савченка С.І.,

при секретарі Токар Т.Ю.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Згурівського районного суду Київської області від 13 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача відділ Держземагенства у Згурівському районі Київської області, Селянське фермерське господарство «Філіп» про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держземагенства у Київській області, ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним ,-

встановила:

У липні 2014 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на таке.

Відповідно до договору оренди землі, укладеного від 04 квітня 2014 року між позивачем та Головним управлінням Держземагенства у Київській області, позивач є користувачем земельної ділянки площею 21,4545 га в адміністративних межах Середівської сільської ради Згурівського району Київської області.

У квітні 2014 року позивач виявила, що зазначена ділянка самовільно захоплена СФГ «Філіп».

Уточнюючи позовні вимоги, позивач зазначила, що відповідач ОСОБА_3, голова СФГ «Філіп», з 1996 року користувався спірною земельною ділянкою загальною площею 49,5 га на підставі державного акту від 5 серпня 1996 року, однак 03 червня 1999 року на підставі заяви ОСОБА_3 Згурівська районна рада Київської області прийняла рішення про припинення права користування частиною земельної ділянки площею 30 га.

Оскільки у 1999 році припинено право постійного користування даною земельною ділянкою, а відповідач ОСОБА_3 не отримав правовстановлюючого документу на право користування меншою за розміром земельною ділянкою, він немає законних підстав користуватись спірною земельною ділянкою, законним користувачем якої є ОСОБА_2

Позивач просила зобов'язати відповідача повернути самовільно зайняту спірну земельну ділянку площею 21,4545 га; визнати за позивачем право на користування на умовах оренди спірною земельною ділянкою, зобов'язати відповідача утриматись від оброблення та засіювання рослинними культурами спірної земельної ділянки.

У липні 2014 року відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом, посилаючись на таке.

4 квітня 2014 року між Головним управлінням Держземагенства у Згурівському районі та ОСОБА_2 укладено договір оренди землі, згідно з яким останній передано в оренду на 49 років земельну ділянку для ведення фермерського господарства, площею 21,4545 га, до складу якої помилково увійшла земельна ділянка, площею 19,5 га, яка правомірно перебувала у постійному користуванні СФГ «Філіп», засновником і головою якого є він.

Оскільки він користується даною землею на підставі чинного Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою від 5 серпня 1996 року, його право користування земельною ділянкою не припинено, ОСОБА_3 просив визнати недійсним договір оренди землі від 4 квітня 2014 року, укладений між Головним управлінням та ОСОБА_2

Збільшуючи позовні вимоги, з аналогічних підстав ОСОБА_3 також просив визнати незаконними накази Головного управління від 24 грудня 2013 року та від 26 лютого 2014 року про надання дозволу ОСОБА_2 на розроблення та затвердження проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки

Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 13 травня 2015 року в позові ОСОБА_2 відмовлено повністю, зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано частково недійсним наказ Головного управління Держземагенства у Київській області від 24 грудня 2013 року № КИ/:03:006/00011448 про надання дозволу ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, розташованої на території Середівської сільської ради Згурівського району Київської області, орієнтовна площа якої 21,5000 га, з цільовим призначенням для ведення селянського фермерського господарства, із земель сільськогосподарського призначення державної власності, в частині земельної ділянки, площею 20,5330 га, яка входить до складу земельної ділянки, площею 49,5 га, наданої у 1996 році ОСОБА_3 у постійне користування для ведення селянського фермерського господарства та право користування якою не припинено.

Визнано частково недійсним наказ Головного управління Держземагенства у Київській області від 26 лютого 2014 року № КИ/:03:006/00014635 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, розташованої на території Середівської сільської ради Згурівського району Київської області, площею 21,4545 га, та передачу цієї земельної ділянки в оренду ОСОБА_2 з цільовим призначенням для ведення селянського фермерського господарства в частині надання земельної ділянки, площею 20,5330 га, яка входить до складу земельної ділянки площею 49,5 га, наданої у 1996 році ОСОБА_3 у постійне користування для ведення селянського фермерського господарства та право користування якою не припинено.

Визнано частково недійсним договір оренди землі від 4 квітня 2014 року, укладений між Головним управлінням Держземагенства у Київській області та ОСОБА_2 про надання в оренду земельної ділянки для ведення селянського фермерського господарства, площею 21,4545 га в адміністративних межах Середівської сільської ради Згурівського району Київської області, з кадастровим номером НОМЕР_1, в частині надання в оренду земельної ділянки, площею 20,5330 га, яка входить до складу земельної ділянки, площею 49,5 га, наданої у 1996 році ОСОБА_3 у постійне користування для ведення селянського фермерського господарства та право користування якою не припинено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення її позову та відмову у задоволенні зустрічного позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та неправильне визначення судом характеру спірних правовідносин.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи про те, що на виконання рішення Згурівської районної ради про припинення права користування ОСОБА_3 30 га землі не було внесено відповідних змін до земельно-кадастрової документації та державного акту ОСОБА_4

Однак судом був зроблений невірний висновок про те, що право постійного користування на частину земельної ділянки площею 30 га не було припинено, і воно підлягає судовому захисту шляхом задоволення його позову, оскільки ОСОБА_3 не має законного права користування будь-якою частиною спірної земельної ділянки у зв»язку з тим, що він не отримав правовстановлюючого документу на право користування меншою за розміром земельною ділянкою, після припинення права користування частиною земельної ділянки.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін та їх представників, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суд виходив із того, що ОСОБА_3, на підставі чинного державного акту про право постійного користування земельною ділянкою, є законним користувачем спірної земельної ділянки, межі якої накладаються із земельною ділянкою, наданою в оренду ОСОБА_2, тому права ОСОБА_3 підлягають захисту шляхом визнання недійсними договору оренди та наказів Головного Управління Держземагенства у Київській області про розроблення та затвердження проекту землеустрою спірної земельної ділянки в оренду ОСОБА_2

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції вважав недоведеним факт самовільного захвату ОСОБА_3 спірної земельної ділянки.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з такими висновками суду, оскільки він не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що розпорядженням Згурівської районної державної адміністрації Київської області від 28 травня 1996 року № 390 затверджено проект відведення земельної ділянки ОСОБА_3 та надано в постійне користування земельну ділянку для ведення СФГ, загальною площею 49,5 га ( а.с.201, т.1).

15 серпня1996 року на підставі зазначеного розпорядження ОСОБА_3 видано відповідний Державний акт серії НОМЕР_2 ( а.с.72, т.1).

03 червня 1999 року на підставі заяви голови СФГ «Філіп» ОСОБА_3 Згурівська районна рада прийняла рішення № 91-06-ХХІІІ про припинення права користування частиною земельної ділянки, площею 30 га, та доручила начальнику районного відділу земельних ресурсів та голові виконкому Середівської сільської ради внести відповідні зміни до земельно-кадастрової документації ( а.с.81,82, т.1).

Проте відповідні зміни до земельно-кадастрової документації та державного акту ОСОБА_3 уповноваженими особами не були внесені, що сторони визнали та підтверджено листом Згурівської районної ради Київської області від 20 листопада 2014 року ( а.с.56, т.3).

Також судом встановлено, що наказами Головного управління Держземагенства у Київській області від 24 грудня 2013 року та 26 лютого 2014 року надано дозвіл ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, розташованої на території Середівської сільської ради Згурівського району Київської області, орієнтовна площа якої 21,5000 га, з цільовим призначенням для ведення селянського фермерського господарства, із земель сільськогосподарського призначення державної власності, який 26 лютого 2014 року затверджено ( а.с.55,67, т.3)

На підставі вказаних наказів, 4 квітня 2014 року укладено договір оренди земельної ділянки між Головним управлінням Держземагенства у Київській області та ОСОБА_2, згідно з яким надано в оренду земельну ділянки для ведення селянського фермерського господарства, площею 21,4545 га в адміністративних межах Середівської сільської ради Згурівського району Київської області, з кадастровим номером НОМЕР_1 ( а.с. 5-9, т.1).

Відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи № 1-15 від 15 квітня 2015 року, та зведеного плану земельних ділянок видно, що має місце накладення меж земельної ділянки площею 21,4545 га, яка надана у 2014 році в оренду ОСОБА_2 в Середівської сільської ради Згурівського району Київської області на межі земельної ділянки, яка надано у 1996 році площею 49,5 га, накладення 42% від площі ( площа накладки 20,533 га), в тому числі на межі земельної ділянки, яка перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_3 для ведення селянського (фермерського ) господарства загальною площею 18, 2441 га, накладання 99% від площі ( площа накладення 18,0468 га), в адміністративних межах Середівської сільської ради Згурівського району Київської області ( а.с.180-205, т.2).

Ці обставини підтверджені письмовими матеріалами справи, сторонами визнаються та не оспорюються.

Відповідно до положень ст. 3, п.11 ст.11, ст. 19 ЗК України 1990 року, який був чинний на час надання спірної земельної ділянки у користування ОСОБА_3, сільські, селищні Ради народних депутатів надають земельні ділянки у користування для всіх потреб із земель сіл, селищ, а також за їх межами для будівництва шкіл, лікарень, підприємств торгівлі та інших об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням населення (сфера послуг), сільськогосподарського використання, ведення селянського (фермерського) господарства. Повноваження щодо надання та вилучення земельних ділянок місцеві Ради народних депутатів можуть передавати органам державної виконавчої влади або виконавчим органам місцевого самоврядуваання.

Згідно із частиною першою статті 22 ЗК України 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Відповідно до ч.2 ст. 23 ЗК України 1990 року, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 27, ч.1 ст. 29 ЗК України 1990 року право користування земельною ділянкою чи її частиною припиняється у разі добровільної відмови від земельної ділянки за заявою землекористувача на підставі рішення відповідної ради.

Згідно з пунктом 7 Перехідних положень ЗК України 2001 року громадяни, що одержали у власність земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Із встановлених судом обставин справи і наведеного законодавства вбачається, що на підставі розпорядження Згурівської районної державної адміністрації Київської області від 28 травня 1996 року № 390 ОСОБА_3 був законним користувачем земельної ділянки загальною площею 49,5 га, право користування якого посвідчувалось відповідним державним актом.

Разом з тим, в порядку, передбаченому п.1 ч.1 ст. 27, ч.1 ст. 29 ЗК України 1990 року 03 червня 1999 року право користування ОСОБА_3 частиною земельної ділянки площею 30 га припинилось, оскільки 03 червня 1999 року Згурівська районна рада прийняла рішення про припинення права користування частиною земельної ділянки площею 30 га, ухваленого відповідно до заяви ОСОБА_3

Висновок суду про те, що право користування ОСОБА_3 на земельну діялнку площею 30 га не припинилось, оскільки уповноважені особи не внесли відповідні зміни до земельно-кадастрової документації та державного акту ОСОБА_3, суперечить вимогам п.1 ч.1 ст. 27, ч.1 ст. 29 ЗК України 1990 року, тому є безпідставним. Відсутність змін у земельно-кадастрової документації та державному акті ОСОБА_3 про припинення права користування земельної ділянкою площею 30 га не може розглядатись як підстава неприпинення його права користування на вказану земельну ділянку, оскільки його право користування землею виникло та припинилось на підставі рішення Згурівської

районної Ради народних депутатів, а не у зв»язку з видачею державного акту, який лише посвідчує таке право, однак не є підставою виникнення речового права на землю.

Оскільки висновки суду про неприпинення право ОСОБА_3 на користування земельною ділянкою 30 га не відповідають обставинам справи та суперечать вимогам п.1 ч.1 ст. 27, ч.1 ст. 29 ЗК України 1990 року, рішення суду першої інстанції в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_3 підлягає скасуванню на підставі ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення в цій частині.

Із матеріалів справи вбачається, що на підставі розпорядження Згурівської районної державної адміністрації Київської області від 28 травня 1996 року № 390 ОСОБА_3 був законним користувачем земельної ділянки загальною площею 49,5 га, право користування якого посвідчувалось відповідним державним актом.

В порядку, передбаченому п.1 ч.1 ст. 27, ч.1 ст. 29 ЗК України 1990 року 03 червня 1999 року право користування ОСОБА_3 частиною земельної ділянки площею 30 га припинилось, оскільки 03 червня 1999 року Згурівська районна рада прийняла рішення про припинення права користування частиною земельної ділянки площею 30 га, ухваленого відповідно до заяви ОСОБА_3

Згідно з п.4 ч.1, ч.2 ст.102 ЗК України 1990 року розгляд і затвердження землевпорядних проектів провадиться в такому порядку: проекти внутрігосподарського землеустрою колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, радгоспів та інших сільськогосподарських підприємств, установ і організацій, селянських (фермерських) господарств після погодження їх із власниками землі і землекористувачами, сільськими, селищними Радами народних депутатів розглядаються та затверджуються районними, міськими, в адміністративному підпорядкуванні яких є район, Радами народних депутатів. Зміни до землевпорядних проектів та інших матеріалів з питань землеустрою, затверджених у порядку, передбаченому пунктами 1-4 частини першої цієї статті, вносяться за рішенням Рад народних депутатів, які затвердили ці проекти.

Разом з тим, всупереч вимогам ст. 102 ЗК України 1990 року, при припиненні права ОСОБА_3 на користування земельною ділянкою площею 30 га із земельної ділянки площею 49,5 га, уповноважені особи не внесли відповідні зміни до земельно-кадастрової документації та державного акту ОСОБА_3, не погодили ці зміни із фермерським господарством.

За таких обставин, неможливо зробити висновок про те, в якій саме частині земельної ділянки площею 49, 5 га, яка перебувала у законному користуванні ОСОБА_3, припинено право користування на земельну ділянку площею 30 га, оскільки відсутній проект землеустрою, який би встановлював розмір, межі, конфігурацію і місце розташування земельної ділянки площею 30 га із загальної площі земельної ділянки площею 49,5 га, яка перебула у законному користуванні ОСОБА_3

Оскільки висновком судової земельно-технічної експертизи № 1-15 від 15 квітня 2015 року, зведеним планом земельних ділянок встановлено та сторонами визнається, що за договором оренди землі, укладеним 4 квітня 2014 року між Головним управлінням Держземагенства у Згурівському районі та ОСОБА_2 ОСОБА_2 передано в оренду земельну ділянку площею 21,4545 га, до складу якої увійшла земельна ділянка, площею 19,5 га, яка правомірно перебувала у постійному користуванні СФГ «Філіп», вимоги зустрічного позову ОСОБА_3 про визнання недійсним вказаного договору оренди та наказів, на підставі яких він укладений, є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Разом з тим доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 не має законного права користування будь-якою частиною спірної земельної ділянки у зв»язку з тим, що він не отримав правовстановлюючого документу на право користування меншою за розміром земельною ділянкою, колегія суддів відхиляє як безпідставні, оскільки згідно вищенаведеного законодавства право користування ОСОБА_3 виникло та припинилось на підставі рішення Згурівського районної Ради народних депутатів, а не у зв»язку з неотриманням правовстановлюючого документу на право користування меншою за розміром земельною ділянкою.

Висновки суду першої інстанції про недоведеність факту самовільного захвату ОСОБА_3 спірної земельної ділянки ґрунтуються на вимогах закону і матеріалах справи, тому колегія суддів погоджується із судовим рішенням в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_2, при цьому колегія суддів бере до уваги таке.

Згідно з вимогами ч.5 ст. 116 ЗК України 2001 року, чинного на час надання земельної ділянки у користуванні ОСОБА_2, земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Судом достовірно встановлено, що неможливо визначити розмір, межі, конфігурацію і місце розташування земельної ділянки площею 30 га, щодо якої припинено право користування ОСОБА_3 на підставі рішення Згурівської районного ради 1996 року, із загальної площі земельної ділянки площею 49,5 га, яка перебула у законному користуванні ОСОБА_3 на підставі рішення Згурівської районного ради 1994.

Оскільки ОСОБА_2 надано в оренду земельну ділянку площею 21,4545 га, до складу якої увійшла земельна ділянка, площею 19,5 га, яка правомірно перебувала у постійному користуванні СФГ «Філіп», доводи про самовільний захват ОСОБА_3 спірної земельної ділянки є необґрунтованими.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 304, 309, 313-315, 319,319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Згурівського районного суду Київської області від 13 травня 2015 року скасувати в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_3 до Головного управління Держземагенства у Київській області, ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним задовольнити частково.

Визнати недійсним наказ Головного управління Держземагенства у Київській області від 24 грудня 2013 року № КИ/:03:006/00011448 про надання дозволу ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, розташованої на території Середівської сільської ради Згурівського району Київської області, орієнтовна площа якої 21,5000 га, з цільовим призначенням для ведення селянського фермерського господарства, із земель сільськогосподарського призначення державної власності.

Визнати недійсним наказ Головного управління Держземагенства у Київській області від 26 лютого 2014 року № КИ/:03:006/00014635 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, розташованої на території Середівської сільської ради Згурівського району Київської області, площею 21,4545 га, та передачу цієї земельної ділянки в оренду ОСОБА_2 з цільовим призначенням для ведення селянського фермерського господарства.

Визнати недійсним договір оренди землі від 4 квітня 2014 року, укладений між Головним управлінням Держземагенства у Київській області та ОСОБА_2 про надання в оренду земельної ділянки для ведення селянського фермерського господарства, площею 21,4545 га в адміністративних межах Середівської сільської ради Згурівського району Київської області, з кадастровим номером НОМЕР_1.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий

Судді :