АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/577/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 Пироженко (С.А.) С. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоКачана О. В.
суддівОхріменко Н. І. , Фетісової Т. Л.
при секретаріПосипайко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 листопада 1013 року по справі за позовом ПАТ "Акцент-Банк" до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

Позивач звернувся з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 11 січня 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір АВZ2AЕ00001811, за яким остання отримала кредит в сумі 15 491,16 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 10 січня 2013 року. Взяті на себе грошові зобов'язання відповідач виконував неналежним чином, внаслідок чого станом на 5 червня 2013 року утворилася заборгованість, яка складає 45 394 доларів США.

Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 листопада 2013 року позов задоволено.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" заборгованість за кредитом в сумі 16 045 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 3 057,36 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 954,36 доларів США, пеню за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 25 337 доларів США, що еквівалентно 362 701 грн 82 коп та судовий збір в сумі 3 441 грн, а всього 366142 грн 82 коп.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 грудня 2014 року заяву ОСОБА_5 про перегляд вказаного заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник відповідача просить скасувати вказані ухвалу та заочне рішення, закрити провадження у справі або залишити позовну заяву без розгляду. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Також суд не застосував строки позовної давності, про які наполягав представник відповідача.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши подані докази і доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія вважає, що районний суд порушив норми матеріального права та неправильно застосував норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору, в зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню по наступним мотивам.

Судом першої інстанції встановлено: 11.01.2008 року між сторонами укладено кредитний договір АВZ2AЕ00001811, за яким ОСОБА_5 отримала кредит в сумі 15491 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 10.01.2013 року.

Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, за комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

Перед укладенням договору відповідач був повідомлений про умови кредитування, даний факт підтверджується особистим підписом відповідача.

ПАТ "Акцент-Банк" належним чином виконав всі покладенні на нього обов'язки та надав кредит. Відповідач порушив взяті на себе зобов'язання, своєчасно не вносив платежі, що призвело до виникнення заборгованості в розмірі 45394 доларів США, які суд стягнув на користь позивача.

Колегія вважає, що районним судом внаслідок неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального закону неправильно нараховано сума боргу по кредиту, в цій частині рішення суду підлягає зміні.

Районний суд розглянув позов без врахування роз'яснень наданих у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі: "За змістом частини третьої статті 14, частини третьої статті 61, частини другої статті 223 ЦПК особи, які не брали участі в цивільній, господарській або адміністративній справі, в якій судом ухвалено відповідне судове рішення, мають право при розгляді іншої цивільної справи за їх участю оспорювати обставини, встановлені цими судовими рішеннями. У даному випадку суд ухвалює рішення на основі досліджених у судовому засіданні доказів".

Районний суд вимоги процесуального закону не виконав, обставини справи, які оспорювала та доводила відповідачка, не встановлював, наявним у справі доказам оцінки не надав, що призвело до неправильного вирішення спору.

Зокрема, судом не враховано, що зобов'язання відповідача повертати кредит виникло із договору, який припинив свою дію 10.01.2013 року. Судом першої інстанції не взято до уваги зміст кредитного договору, графік погашення кредиту, пояснення представника відповідача та подані ним заперечення, з яких вбачається, що кредитний договір діяв до 10.01.2013 року. Отже нарахування процентів, пені та комісії по умовам кредитування після припинення дії договору є безпідставним, вимога про стягнення боргу нарахованого по умовам договору за період з 10.01.2013 року і до подачі позову, як просить позивач, не підлягає задоволенню за відсутністю правових підстав.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про неотримання відповідачкою кредиту взагалі.

Як вбачається із змісту п. 7.1 кредитного договору, кредит складається із наступних сум - 13677,08 доларів США на покупку автомобіля БМВ, 6,75 доларів США для сплати за реєстрацію автомобіля, 1533,79 доларів США оплати за договором особистого страхування, 7668,94 доларів США оплати за договором страхування автомобіля.

Повернення кредиту проводиться щомісячними платежами по 367,59 доларів США - абзац 3 п. 7.1 Договору, а.с. 15.

Із змісту п. 7.2 Договору вбачається, що кредитування здійснюється шляхом переведення банком доларів США у валюту України - гривню та видачі позичальнику через касу банку готівки в сумі 68932,5 грн на купівлю автомобіля. На решту кредиту позичальник доручає банку такі дії: самостійно перерахувати 273,54 долари США як комісію банку, самостійно перевести у валюту України - гривню, та самостійно, без подальших узгоджень, перевести суми у гривнях на рахунки страхової компанії та державного реєстратора.

У цьому ж п. 7.2 зазначено, що кредит надається в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди в зазначені у Договорі строки.

Наявними у справі доказами підтверджується отримання відповідачкою готівки в сумі 68932,5 грн, оплати за автомобіль БМВ, постановка автомобіля на облік, укладення договору застави на куплений автомобіль, наявність страхування та інших дій сторін пов'язаних із оформленням та експлуатацією автомобіля.

Якщо порівняти між собою всі платежі перераховані в п. 7.1 та п. 7.2 Договору, то вбачається, що банк проводив видачу грошей та їх перерахунки іншим організаціям у пропорції 5,04 грн за 1 долар США, по курсу валют який існував на день укладання Договору.

Таким чином посилання апеляційної скарги на отримання позичальником 68932,5 грн, а не 13677,08 доларів США відповідають наявним у справі доказам і змісту кредитного договору і не спростовують обов'язок позичальника повернення кредиту у доларах США.

Оскільки договір страхування укладається щорічно, особа, яка експлуатує автомобіль, зник разом з автомобілем, банк лише частково виконав умови про перерахунок страховій компанії коштів на договір страхування, в результаті чого загальна сума виплачених коштів по кредиту складає не загальну суму по Договору в 22886,56 доларів США, а фактично перераховані та видані банком кошти - 15491,16 доларів США, що складає розмір пред'явленого позову по тілу кредиту.

Заперечення відповідача та її представників в частині того, що не відповідачка купляла на отримані в кредит кошти автомобіль, не вона його експлуатувала, не є підставою для відмови в позові, оскільки розпорядження відповідачкою отриманим кредитом на свій розсуд не звільняє від договірних зобов'язань про його повернення.

Всупереч вимогам процесуального закону суд першої інстанції не досліджував і не вказав в ухвалі про відмову в перегляді заочного рішення мотивів, з яких він не визнав істотними вимоги про застосування строків позовної давності та чому не застосував до позовних вимог строків позовної давності, про що зробив заяву та наполягав відповідач.

Оскільки районний суд такої заяви безпричинно не розглянув, заява про застосування строків позовної давності має бути розглянута апеляційним судом.

Вирішуючи питання про застосування строків позовної давності слід виходити із наступного: даний позов подано до суду 20.08.2013 року.

Однак 15.04.2013 року позивачем подано з цих же підстав і до того ж відповідача позов про звернення стягнення на заставне майно для погашення боргу по цьому ж кредитному договору.

В силу вимог ч. 2 ст. 264 ЦК України позивач перервав перебіг строку позовної давності з 15.04.2013 року і всі вимоги відповідача стосовно застосування строку позовної давності слід відраховувати з 15.04.2013 року.

Оскільки відповідно до умов п. 7.1 договору погашення відбувається щомісячними платежами, строк позовної давності має обчислюватись по кожному простроченому платежу окремо.

По вимогам про стягнення пені ч. 2 ст. 258 ЦК України встановлено строк позовної давності в один рік. Отже пеня могла бути стягнена за період з 15.04.2012 року по 15.04.2013 року. Однак 10.01.2013 року припинив дію кредитний договір і з цієї дати підстав для нарахування пені не існувало. До стягнення підлягає пеня за період з 15.04.2012 року по 10.01.2013 року.

Згідно даних розрахунку заборгованості на а.с. 5-9, станом на 15.04.2012 року борг по пені складав 13708,96 доларів США, станом на 10.01.2013 року - 20869,72 доларів США. Різниця є сумою боргу по пені до стягнення з відповідачки: 20869,72 - 13708,96 = 7160,76 доларів США.

Пеня нараховується та стягується лише у валюті України - гривні нарахованій на час стягнення. У засідання апеляційного суду на вимогу колегії, представником позивача надано відповідний розрахунок, з якого вбачається що 7160,76 доларів США відповідає 57235,95 грн, які підлягають стягненню як борг по пені.

Нарахування та стягнення пені в іноземній валюті матеріальним законом не передбачено, в позові в цій частині слід відмовити за безпідставністю вимог.

Оскільки погашення тіла кредиту, процентів, комісії мало проводитись щомісячно, а останній платіж проведено 5.06.2009 року, вимоги про стягнення боргів які утворилися до 15.04.2010 року - понад три роки до дня подачі позову - не підлягають задоволенню, оскільки пред'явлені поза межами строків позовної давності.

Задоволенню підлягають суми не сплачені в період з 15.04.2010 року по 10.01.2013 року, день закінчення дії договору.

Не сплачені суми слід брати із таблиці фактичних платежів боржника та розрахунку боргу на а.с. 5-9. Стягнення представник позивача просить провести у гривнях по курсу 7,993 грн за долар США станом на серпень 2013 року - час подачі позову до суду.

Станом на 15.04.2010 року борг по тілу кредиту складав 4712,07 доларів США, ця сума не підлягає стягненню за пропуском строку позовної давності по вимозі. Стягненню підлягає 11333,35 доларів США тіла кредиту, які не сплачені в період з 15.04.2010 року по 10.01.2013 року, що еквівалентно 90587,47 грн станом на серпень 2013 року.

Борг по процентам, який не підлягає стягненню в зв'язку із пропуском строку позовної давності, станом на 15.04.2010 року складав 1270,46 доларів США. Стягненню підлягає 1786,90 доларів США боргу по процентам, не сплачених з 15.04.2010 року по 10.01.2013 року, що еквівалентно 14282,69 грн станом на серпень 2013 року.

Борг по комісії, який не підлягає стягненню в зв'язку із пропуском строку позовної давності, станом на 15.04.2010 року складав 238,59 доларів США. Стягненню підлягає 715,77 доларів США, боргу по комісії не сплачених з 15.04.2010 року по 10.01.2013 року, що еквівалентно 5721,15 грн станом на серпень 2013 року.

Всього до стягнення 13836,02 доларів США, що по курсу на час подачі позову складає 13836,02 х 7,993 = 110591,31 грн.

Судові витрати розподіляються пропорційно задоволеним вимогам позову та апеляційної скарги: позов задоволено на 167827,26 грн, судовий збір мав бути сплачений позивачем у сумі 1678,27 грн. За подачу апеляційної скарги відповідач заплатив судовий збір 1813,52 грн, мав заплатити 50% від задоволеної суми - 839,13 грн. Отже з відповідача на користь позивача слід стягнути 1678,27 грн, з позивача на користь відповідача 839,13 грн. Зарахувавши взаємні платежі, з відповідача слід стягнути в користь позивача різницю: 1678,27 - 839,13 = 839,14 грн.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316 ЦПК України, колегія

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 листопада 1013 року по справі за позовом ПАТ "Акцент-Банк" до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково, рішення суду змінити.

Скасувати рішення в частині стягнення боргу по пені в розмірі 25337 доларів США.

В стягненні боргу по пені в доларах США відмовити.

Зменшити розмір стягнутого боргу по тілу кредиту до 11333,35 доларів США, що еквівалентно 90587,47 грн станом на серпень 2013 року, боргу по процентам до 1786,90 доларів США, що еквівалентно 14282,69 грн станом на серпень 2013 року, боргу по комісії до 715,77 доларів США, що еквівалентно 5721,15 грн станом на серпень 2013 року, боргу по пені до 57235,95 грн, судового збору до 839,14 грн.

Рішення апеляційного суду набуває законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :