Справа № 489/1459/15-ц
Номер провадження 2/489/1234/15
РІШЕННЯ

Іменем України

03 липня 2015 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі-позивач) до ОСОБА_1 (далі-відповідач 1), Публічного акціонерного товариства "РОДОВІД БАНК" (далі-відповідач 2), Дочірнього підприємства "Миколаївський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (далі-відповідач 3), третя особа - Ленінський відділ державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про звільнення з-під арешту заставленого майна,

встановив

В березні 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про зняття арешту з заставленого майна, посилаючись на те, що Ленінським ВДВС в процесі виконання виконавчого листа виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва було накладено арешт на автомобіль, який належить відповідачу 1 на праві власності. Вказує, що цей автомобіль був ще 19.10.2005 переданий відповідачем 1 в заставу позивачу, а тому не має підстав для звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог інших стягувачів.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд задовольнити позов.

Відповідач 1 в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача 2 в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в задоволені позову.

Представник відповідача 3 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, надала заперечення.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до договору застави автотранспорту від 25.10.2005 ОСОБА_1 в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № NKH3AE0000975A надав в заставу позивачу автомобіль DACIA SUPERNOVA 1.4, колір сірий, рік випуску 2003, тип ТЗ, р/н НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1

Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 04.11.2005 за № 2565499 до реєстру було внесено відомості про обтяження спірного автомобіля. У витягу зазначено строк дії обтяження до 03.11.2010 (а. с. 61). Обтяження перереєстровано не було.

Натомість в державному реєстрі обтяжень зареєстровані інші обтяження:

- 11.07.2012 заборона відчуження на підставі постанови державного виконавця (а. с. 45);

- 08.02.2014 заборона відчуження на підставі постанови державного виконавця (а. с. 45 на звороті);

- 22.04.2014 заборона відчуження на підставі постанови державного виконавця (а. с. 46);

- 08.10.2014 заборона відчуження на підставі постанови державного виконавця (а. с. 46).

07.12.2010 Ленінським районним судом м. Миколаєва винесено рішення про звернення стягнення на предмет застави (а. с. 62).

Постановою державного виконавця від 29.12.2012 закінчено виконавче провадження у зв'язку із повним фактичним виконанням рішення суду про звернення стягнення згідно акту вилучення у боржника та передачі автомобіля стягувачу від 29.11.2012.

Позивач просив звільнити майно з-під арешту, оскільки в нього як заставодержателя пріоритетне право на задоволення його вимог перед іншими кредиторами.

Статтею 572 ЦК України встановлено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи.

Згідно зі ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. Частиною 3 статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

У постанові Верховного Суду України від 09.07.2014 (справа №6-89цс14) висловлено правову позицію, що Закон України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" є спеціальним Законом з питань правового режиму регулювання обтяжень рухомого майна, у зв'язку з чим Закон України "Про заставу" та ст. 590 ЦК України підлягає застосуванню в частині, що йому не суперечить.

Згідно з п. 1 ст. 14 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.

Враховуючи те, що реєстрація обтяження в інтересах позивача припинила дію і не була продовжена позивачем, а обтяження в інтересах відповідачів є зареєстрованими, вони маю пріоритет над незареєстрованим обтяженням позивача.

В порядку виконання судового рішення про звернення стягнення на предмет застави автомобіль було передано позивачу, однак право власності не було переоформлено.

Обтяження накладене державним виконавцем є публічним обтяженням відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень"

Пріоритет публічного обтяження встановлюється з моменту його реєстрації. Зареєстровані публічні обтяження не мають пріоритету над обтяженнями того ж рухомого майна, які були зареєстровані раніше моменту реєстрації публічного обтяження, а також обтяженнями, які мають вищий пріоритет згідно з правилами, встановленими розділом III цього Закону (ч. 2 ст. 39 вказаного закону).

Оскільки рішення суду про звернення стягнення на предмет застави реально не виконано, оскільки право власності на автомобіль не перейшло від відповідача 1 до позивача або третьої особи, і незареєстроване обтяження позивача є нижчим за пріоритетом аніж зареєстровані публічні обтяження суд вважає, що вимоги позивача безпідставні.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для звільнення майна з-під арешту, а саме автомобіля DACIA SUPERNOVA 1.4, колір сірий, рік випуску 2003, тип ТЗ, р/н НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1

Дослідивши докази, долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що в задоволені позову необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 15, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

вирішив

Відмовити в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1, Публічного акціонерного товариства "РОДОВІД БАНК", Дочірнього підприємства "Миколаївський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", третя особа - Ленінський відділ державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про звільнення з-під арешту заставленого майна в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі оскарження особою, яка не була присутня під час проголошення рішення - з моменту отримання копії рішення.

Суддя В. В. Кокорєв