РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/15745/13-ц

пр. № 2/759/78/15

13 липня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Кривов'яза А.П.

при секретарі - Тищенко М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», ОСОБА_3 про поділ майна, що належить на праві спільної сумісної власності та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: Публічне акціонерне товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про поділ майна, що належить на праві спільної сумісної власності та визнання частини майна особистою приватною власністю, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача ОСОБА_2 з подальшим збільшенням позовних вимог, в якому просить визнати право власності на ? частину двокімнатної квартири АДРЕСА_1 придбаної під час шлюбу, стягнути з відповідача компенсацію права власності на ? частину автомобіля марки Mitsubisi , моделі Lancer 2.0 Invite д.н НОМЕР_1 в зв»язку з чим визнати право власності на вказаний автомобіль за відповідачем та розподілити боргові зобов»язання, які виникли за час шлюбу згідно кредитного договору №31-6U9/03-2006И від 02.03.2006 року та визнати за відповідачем зобов»язання по сплаті ? залишку, кредитних коштів в сумі 84531,11 грн.

Позивач та її представник в судовому засіданні первісний позов підтримали просили його задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, стосовно зустрічного позову заперечували.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти первісних позовних вимог заперечували, до суду подали зустрічний позов, який підтримали в повному обсязі, в якому просять: визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на? частку квартири АДРЕСА_1 поділити майно, яке перебуває у спільній сумісній власності, визнати за ним право власності на автомобіль марки Mitsubisi , моделі Lancer 2.0 Invite д.н НОМЕР_1; визнати за ним ? частки зобов»язання по сплаті боргу ОСОБА_3 в розмірі 17 500 доларів США; визнати за ним ? частки зобов»язання щодо сплати боргу ПАТ «Укрсиббанк» в розмірі 84 531,11 грн.; визнати за ним право власності на ? частки зобов»язання щодо сплати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в розмірі 1 000,00 доларів США.; визнати за ним ? частки квартири АДРЕСА_1 визнати за ОСОБА_1 право власності на меблі та побутову техніку перелік який вказаний у зустрічному позові; стягнути з ОСОБА_1 на його користь грошову компенсацію за зменшення його частки у спільнму майні в розмірі 318 400,59 грн.; визнати за ОСОБА_1 ? частку зобов»язання щодо сплати боргу ОСОБА_3 в розмірі 17 500,00 доларів США; визнати за ОСОБА_1 ? частку зобов»язання щодо сплати боргу ПАТ «Укрсиббанк»; визнати за ОСОБА_1 ? частку зобов»язання щодо сплати боргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 1000,00 доларів США ; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 3 654,00 грн. та витрати за проведення експертизи в розмірі 2 755,20 грн.

Представник третьої особи ПАТ «Укрсиббанк» у судовому засіданні проти первісного та зустрічного позову заперечувала.

Третя особа ОСОБА_3 у судовому засіданні стосовно первісного позову заперечував, зустрічний позов підтримав у повному обсязі.

Треті особи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з'явились, про день та місце судового засідання повідомлені належним чином, надіслали до суду письмові пояснення, у яких стосовно первісного позову заперечували, зустрічний позов підтримали.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, вважає, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а в зустрічному позові необхідно відмовити виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували в зареєстровані шлюбі з 23.12.1995 році, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 23.12.1995 року.( а.с.10)

Відповідно до рішення Святошинського районного суду м.Києва від 11.02.2013р. шлюб було розірвано. ( а.с.9)

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 2.03.2006р. відповідачем за первісним позовом ОСОБА_2 придбано спірну квартиру АДРЕСА_1 за 338 350грн., що підтверджується договором купівлі-продажу від 2.03.2006р. (а.с.99 т.1)

Крім того, 02.03.2006року між Акціонерним Комерційним банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №31-6U9/03-2006И, згідно з умовами якого банк надав відповідачу ОСОБА_2 30000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ, на день укладання договору становило 151 500 гри. (а.с.11-16 т.1)

На забезпечення виконання даного зобов»язання за кредитним договором було укладено договір іпотеки від 20.03.2006 року згідно з умовами якого квартира АДРЕСА_1 була передана банку в іпотеку.(а.с.17-20 т.1)

Відповідно до матеріалів справи, 02.03.2006року був укладений договір поруки між ПАТ «Укрсиббанк» та позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 (а.с. 22 т.1)

Відповідно до ст.60 СК України майно набуту подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку.

Відповідно до ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ним або шлюбним контрактом.

Згідно п.п. 23,24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного введення господарства , з»ясувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи на те , що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховується також борги подружжя та правовідносити за зобов»язаннями, що виникли в інтересах сім»ї.

Відповідно до ст..1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов»язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавцями, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов»язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», зазначено що іпотека має похідний характер від основного зобов»язання і є дійсною до припинення основного зобов»язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до ст.23 Закону України « Про іпотеку» передбачено що у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов»язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Отже, поділ майна, що перебуває в іпотеці, в силу вищезазначеної статті, не позбавляє його статусу іпотечного.

Існування обтяжень не є перешкодою для поділу спільного майна подружжя і визначення частки кожного з них у цьому майні, оскільки це не передбачає розпорядження майном.

Таким чином, на думку суду, позовні вимоги первісного позову є обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду, а тому підлягають задоволенню.

У поданому ОСОБА_2 зустрічному позові зазначено, що квартиру АДРЕСА_1 було придбано за грошові кошти в розмірі 338 350,00грн., з яких: його особисті кошти в розмірі 97 970,00 грн., які були подаровані його батьками, кошти в розмірі 97 970,00 грн., що отримані в борг від брата ОСОБА_3 на підставі розписки від 21.02.2006 року, кошти в розмірі 151 500,00 грн., отримані в кредит від ПАТ «Укрсиббанк» на підставі кредитного договору № 31-6U9/03-2006И.

На обґрунтування своїх тверджень, позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 надано суду копію договору купівлі - продажу квартирі від 21.02.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Музикою Л.І., відповідно до якого квартиру АДРЕСА_2 було продано батьками позивача, третіми особами по справі за 204 000,00 грн. (а.с.102 т.1)

Відповідно до розписки від 21.02.2006 року позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 отримав у борг для придбання квартири 19 400,00 доларів США у свого брата ОСОБА_7, третьої особи по справі. (а.с.103 т.1)

Як пояснили у судовому засіданні позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 та його представник, для купівлі спірної квартири у сторін по справі не вистачало коштів, тому ОСОБА_2 отримав в борг від брата кошти в розмірі 19 400,00 доларів США, що підтверджується розпискою від 21.02.2006 року. Також, 19 400,00 доларів США були подаровані батьками ОСОБА_4 та ОСОБА_5, третіми особами за зустрічним позовом.

Однак, на думку суду, зазначені обставини є не доведеними належними та допустимими доказами, оскільки треті особи по справі ОСОБА_4, ОСОБА_5, та ОСОБА_3 є близькими родичами позивача за зустрічним позовом, зокрема батьками та рідним братом та відповідно і прямо зацікавлені у результатах розгляду даної справи.

Як пояснили у судовому засіданні відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 та її представник, про існування розписки від 21.02.2006 року про отримання її колишнім чоловіком коштів у борг у його брата у розмірі 19 400,00 доларів США їй нічого за час подружнього життя не було відомо, як нічого не було відомо і про дарунок батьків її колишнього чоловіка 19 400,00 доларів США для придбання спірної квартири.

З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що спірна квартира була придбана виключно за кредитні кошти та спільні кошти, набуті ними за час перебування у шлюбі і ведення спільного господарства. Вважає зазначені розписки, виготовленими уже у ході судового розгляду даної справи, між її колишнім чоловіком та його братом, з метою зменшення її частки у спільній сумісній власності подружжя.

Таким чином, суд не може покласти в основу свого рішення докази, що ґрунтуються виключно лише на твердженнях третіх осіб по справі та розписки про отримання у борг грошових коштів, укладеної між ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Крім того, суду не надано належних доказів на підтвердження тієї обставини, що кошти, отриманні відповідно, у борг та дарунок позивачем за зустрічним позовом були витрачені саме на придбання спірної квартири.

За таких обставин, оцінюючи та аналізуючи зібрані по справі докази, в їх сукупності та співставленні, суд вважає, що первісні позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню, зустрічний позов не підлягає задоволенню за недоведеністю.

У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1сплачений судовий збір у розмірі 2 317грн. 71коп.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 60-62, 69-72 СК України, ст.ст. ст.ст. 11, 57 - 60, 209, 212 - 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Первісний позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 за кожним.

Розподілити боргові зобов»язання згідно з кредитним договором № 31-6U9/03-2006И від 2.03.2006р. та визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зобов»язання по сплаті ? частини залишку кредитних коштів за кожним станом день постановлення рішення суду.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію ? частини вартості автомобіля «Mitsubisi Lancer» д.н.НОМЕР_1 у розмірі 50 579 (п»ятдесят тисяч п»ятсот сімдесят дев»ять) грн., визнавши право власності на зазначений автомобіль за ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1сплачений судовий збір у розмірі 2 317грн. 71коп.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: Публічне акціонерне товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про поділ майна, що належить на праві спільної сумісної власності та визнання частини майна особистою приватною власністювідмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя: