УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" листопада 2015 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Марфіна Н.В. вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 30.03.2015 року по справі №482/15, -

у с т а н о в и л а:

02.11.2015 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 30.03.2015 року по справі №482/15.

Як вбачається зі змісту заяви та доданих до неї документів, оскаржуване рішення було прийняте третейським судом 30.03.2015 року.

Згідно ч. 2 ст. 389-1 ЦПК України, заява про скасування рішення третейського суду подається до суду за місцем розгляду справи третейським судом сторонами, третіми особами протягом трьох місяців з дня прийняття рішення третейським судом, а особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, - протягом трьох місяців з дня, коли вони дізналися або повинні були дізнатися про прийняття рішення третейським судом.

Як зазначає заявник, про існування вказаного рішення йому стало відомо лише у жовтні 2015 року при отриманні повідомлення Дніпровського районного суду м. Києва щодо призначення до розгляду заяви банку про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду.

Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що воно прийняте третейським судом за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Отже, заявник у вказаній справі мав процесуальний статус відповідача, а отже у розумінні положень ч. 2 ст. 389-1 ЦПК України не є особою, яка не брала участі у справі. В даному випадку заявник мав право звернутись до суду із заявою про скасування рішення третейського суду протягом трьох місяців з дня прийняття відповідного рішення, а не з дня його фактичного отримання. Тобто останнім днем звернення до суду з такою заявою, враховуючи положення ст.ст. 69, 70 ЦПК України, було 01 липня 2015 року. Однак заявник безпосередньо звернувся до суду з заявою про скасування рішення третейського суду 02.11.2015 року, про що свідчить відмітка суду на вказаній заяві, отже зазначеного строку звернення не дотримався.

Відповідно до ч. 3 ст. 389-1 ЦПК України, заява, подана після закінчення строку, встановленого частиною другою цієї статті, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

При цьому, ОСОБА_1 взагалі не вважає, що ним пропущений строк звернення до суду з відповідною заявою і сама заява ОСОБА_1 та додані до неї документи, не містять клопотання про поновлення строку звернення до суду, що не дає суду право розглянути питання про поновлення пропущеного терміну. Поновлення пропущеного строку з власної ініціативи суду, в даному випадку чинним законодавством не передбачено.

Додатково суд роз'яснює заявнику, що відповідно положень ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду.

Отже, питання про повернення сплаченого заявником судового збору за подання заяви до Дніпровського районного суду м. Києва може бути вирішене судом лише за наявності відповідного клопотання/заяви заявника про повернення сплаченої суми судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 389-1, 293, 294 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 30.03.2015 року по справі №482/15 - залишити без розгляду.

Роз'яснити заявнику, що залишення заяви без розгляду не перешкоджає повторному зверненню до суду із тією самою заявою після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя -