№ 201/7929/15-ц
провадження 2-з/201/263/2015
УХВАЛА

30 червня 2015 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

в складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

при секретарі Дашкевич Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Вінтера» про стягнення суми боргу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 18 травня 2015 року звернулася до суду з позовом до відповідача ТОВ «НВП «Вінтера» про стягнення суми боргу.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 травня 2015 року провадження по цій справі було відкрито та призначено дату судового засідання.

Ухвалою судді від 16 червня 2015 року було повернуто заяву про забезпечення позову.

Представником позивача 26 червня 2015 року до суду було подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту, в межах суми заборгованості на грошові кошти, що знаходяться на рахунках в установах банків, які належать відповідачу, а саме: № 1 в ПАО «Райффайзен банк Аваль», а також на грошові кошти, що знаходяться на рахунках, які будуть виявлені державним виконавцем під час виконання ухвали суду про забезпечення позову, оскільки в провадженні суду знаходиться зазначена справа, а також враховуючи обставини справи та розмір заявлених вимог є необхідність вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, які належать відповідачу, в звязку з тим, що існує реальна небезпека того, що невжиття зазначених заході може суттєво утруднити або навіть зробити неможливим виконання рішення суду так як підставою для звернення позивача з позовом до суду стало неналежне виконання своїх зобовязань відповідачем, внаслідок чого виникла заборгованість, яка постійно зростає, однак останній постійно вчиняє дії спрямовані на ухилення від виконання зобовязань (зняття з обліку транспортних засобів), також у відповідача є й інші невиконанні зобовязання перед іншими кредиторами, крім того в провадженні цього суду слухаються декілька антологічних справ, а тому позивач вважає, що є підстави та необхідно вжити зазначені заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову, проте надане суду клопотання не відповідає вимогам даної статті.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі, також п. 4 вказаної Постанови визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з заяви про забезпечення позову в ній не зазначено, яким чином може сприяти виконанню рішення суду вказаний захід забезпечення позову, який зазначено у заяві (накладення арешту грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб); до заяви не надано документи, які підтверджують, що грошові кошти на рахунку в установі банку, який зазначено у заяві, дійсно належить відповідачу; не зазначено обставини та не надано документи, які б свідчили про те, що дійсно між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, окрім того, в поданій заяві про забезпечення позову не обґрунтовано існування реальної загрози відчуження майна відповідачем на користь третіх осіб, а лише містяться посилається на імовірність такої можливості, що за своєю суттю є субєктивним припущенням сторони позивача, тобто з зазначеного витікає, що заява немотивована та до неї не додані додаткові документи та інші докази, що підтверджують необхідність забезпечення позову саме у такий спосіб, як зазначено у заяві.

Частиною 8 статті 153 ЦПК України передбачено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 ЦПК України, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи наведене, вважаю необхідним вказану заяву повернути позивачу, оскільки її була подано без додержання вимог ч. 2 ст. 151 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 151, ч. 8 ст. 153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути представнику ОСОБА_1 ОСОБА_2 заяву про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Вінтера» про стягнення суми боргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя