провадження № 2/760/5053/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2015 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі судді Шевченко Л. В.,

за участю секретарів судового засідання Квітченко Я. О., Бугайчука О. Р.,

за участю представника позивача Поди І. А., представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Комунального комерційного унітарного підприємства «Фінансова компанія «Житло-інвест» до ОСОБА_3 про стягнення пені, ухвалив таке рішення.

Позиції осіб, які беруть участь у справі:

10.06.2015 позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення пені, в якому просив стягнути з відповідача пеню у розмірі 125 737,71 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19.02.2009 ККУП «Фінансова компанія «Житло-інвест» та ОСОБА_3 уклали договір про участь у фонді фінансування будівництва №КНТР-000083/кв (далі-договір).

За умовами договору відповідач на підставі повного визнання ним правил фонду фінансування будівництва (виду А) житлового будинку на розі вулиць Урицького та Стадіонної у Солом'янському районі м. Києва дав згоду на участь у фонді фінансування будівництва, передав позивачу в управління грошові кошти з метою отримання у власність об'єкта інвестування, а позивач зобов'язався здійснити за винагороду управління цими коштами в інтересах відповідача.

Відповідно до пункту 1.8 договору поточна вартість об'єкта інвестування на дату укладення договору складає 1 074 696,90 грн., крім того ПДВ 214939,38 грн., разом 1 289 636,28 грн., та визначається виходячи з поточної ціни вимірної одиниці об'єкта інвестування, встановленої забудовником на момент оплати.

01.10.2012 ККУП «Фінансова компанія «Житло-інвест» та ОСОБА_3 уклали додаткову угоду про внесення змін до договору про участь у фонді фінансування будівництва № КНТР-000083/кв від 19.02.2009, відповідно до умов якої загальна вартість квартири складає 1 103 701,70, крім того ПДВ 220740,34 грн., разом 1 324 442,04 грн.

Згідно з п. 3.1.3 договору на відповідача покладено обов'язок вносити кошти на рахунок позивача відповідними частинами та у строки, передбачені договором, а у разі порушення встановлених строків перерахування коштів - відповідач повинен сплатити позивачу пеню, передбачену пунктом 5.3 договору.

Відповідач неодноразово порушував графік здійснення чергових платежів, у зв'язку з чим позивач нарахував пеню у розмірі 125 737,71 грн.

Листами від 01.12.2009, 05.12.2011, 01.02.2012, 10.01.2013 та 25.02.2013 позивач повідомляв відповідача про порушення строків здійснення чергових платежів та про необхідність сплати суми нарахованої пені. Однак, зазначені листи були залишені без відповіді, а пеня так і не була сплачена.

У зв'язку з цим, позивач вважає, що з відповідача належить стягнути пеню у розмірі 125 737,71 грн.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав і просив його задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні у зв'язку з тим, що позивач звернувся до суду після спливу строку позовної давності, передбаченого статтею 258 ЦК.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд

встановив:

19.02.2009 ККУП «Фінансова компанія «Житло-інвест» та ОСОБА_3 уклали договір про участь у фонді фінансування будівництва №КНТР-000083/кв (а.с.10-16).

Відповідно до пункту 1.1 договору ОСОБА_3, на підставі повного визначення ним Правил фонду фінансування будівництва (виду А) житлового будинку на розі вулиць Урицького та Стадіонної у Солом'янському районі м. Києва, затверджених уповноваженим органом Фінансової компанії, дає згоду на участь у фонді фінансування будівництва, бере на себе зобов'язання виконувати Правила ФФБ, передає Фінансовій компанії в управління грошові кошти з метою отримання у власність об'єкта інвестування та встановлює обмеження щодо окремих дій Фінансової компанії з управління цими коштами, а Фінансова компанія зобов'язується здійснювати за винагороду управління в інтересах ОСОБА_3 на умовах, визначених Правилами ФФБ та цим договором.

Згідно з пунктом 1.8 поточна вартість об'єкта інвестування на дату укладення договору складає 1 074 696,90 грн., крім того ПДВ 214 939,38 грн., разом 1 289 636,28 грн.

01.10.2012 ККУП «Фінансова компанія «Житло-інвест» та ОСОБА_3 уклали додаткову угоду про внесення змін до договору № КНТР-000083/кв про участь у фонді фінансування будівництва від 19.02.2009, відповідно до умов якої загальна вартість квартири складає 1 103 701,70, крім того ПДВ 22 074,34 грн., разом 1 324 442,04 грн. (а.с. 17).

Згідно з п.3.1.3 договору довіритель зобов'язаний вносити кошти на рахунок ФФБ відповідними частинами та у строки, передбачені цим договором, а у разі порушення встановлених строків перерахування коштів - сплатити Фінансовій компанії пеню, передбачену п. 5.3 цього договору.

Відповідно до п. 5.3 договору у разі порушення довірителем встановлених термінів перерахування коштів до ФФБ чи сплати винагороди за надані Фінансовою компанією послуги, він сплачує Фінансовій компанії пеню у розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Пеня сплачується довірителем при здійсненні з Фінансовою компанією остаточних розрахунків відповідно до умов Правил ФФБ та цього договору.

Встановивши усі обставини справи та здійснивши загальну оцінку доказів, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог належить відмовити повністю з таких підстав.

Частина перша статті 509 ЦК визначає, що «зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку».

Згідно з статтею 526 ЦК «зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться».

Одним із видів забезпечення виконання зобов'язання є неустойка (частина перша статті 546 ЦК).

Згідно з частиною першою статті 549 ЦК «неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання».

Стаття 610 ЦК встановлює, що «порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання)».

Суд встановив, що відповідач порушив своє зобов'язання в частині дотримання строків перерахування коштів на об'єкт інвестування. У зв'язку з цим позивач нарахував йому пеню у розмірі 125 737,71 грн. Цей факт підтверджується оборотно-сальдовою відомістю з 01.01.2009 до 09.06.2015 (а.с. 18), а також рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 12.02.2014, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 03.06.2014, у справі за позовом ОСОБА_3 до ККУП «Фінансова компанія «Житло-інвест» про зобов'язання вчинити дії (а.с. 50-57).

Відповідно до частини третьої статті 61 ЦПК «обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини».

Так, у вищезазначених рішеннях суди встановили, що кінцеві розрахунки між сторонами за договором не відбулися, оскільки ОСОБА_3 не сплатив нараховану пеню. ОСОБА_3 не спростував належними і допустимими доказами доводи ККУП «Фінансова компанія «Житло-інвест» про те, що він не дотримувався строків перерахування коштів за об'єкт інвестування, у зв'язку з чим йому була нарахована пеня у розмірі 125 737,71 грн.

Таким чином, суд вважає встановленим факт існування заборгованості ОСОБА_3 перед ККУП «Фінансова компанія «Житло-інвест» у вигляді несплаченої пені у розмірі 125 737,71 грн.

Стаття 256 ЦК визначає, що «позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу».

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК). Однак для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність. Зокрема, відповідно до частини другої статті 258 ЦК, позовна давність в один рік встановлюється до вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з частиною першою статті 261 ЦК «перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила».

Позивач неодноразово повідомляв відповідача про існуючий розмір заборгованості по сплаті пені, що підтверджується листами від 01.12.2009 №112/018 1317, від 05.12.2011 № 112/018-1178, від 01.02.2012 № 112/018-62, від 10.01.2013 № 112/818-529, від 25.02.2013 № 112/818-20 (а.с. 38, 42-45). Крім того, позивач виставляв відповідачу рахунок № РАХН-000044 від 01.02.2012 у розмірі 125 737,71 на сплату пені (а.с. 46).

Таким чином, про те, що відповідач порушує строки перерахування коштів по договору, позивач дізнався ще у 2009 році, а повідомив про це відповідача листом від 05.12.2011 № 112/018-1178.

Суд не враховує твердження представника позивача, про те, що позивач остаточно дізнався, що відповідач не збирається погашати пеню з рішення суду апеляційної інстанції, оскільки перебіг строку позовної давності починається від дня, коли особа довідалася про порушення свого права. Суд апеляційної інстанції встановив, що ККУП «Фінансова компанія «Житло-інвест» знала про наявність заборгованості і неодноразово повідомляла про це ОСОБА_3 у спосіб, передбачений умовами договору. Крім того, ухвала Апеляційного суду м. Києва постановлена 03.06.2014, а позивач звернувся до суду з цим позовом 10.06.2015, що також свідчить про пропущення строку позовної давності.

Наслідки спливу строку позовної давності передбачені статтею 267 ЦК, відповідно до якої сплив позовної давності, про застосування якої заявлено у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи те, що представник відповідача заявив клопотання про застосування строку позовної давності, а представник позивача не довів факт звернення до суду в межах строку позовної давності, суд дійшов висновку про відмову у позові внаслідок спливу строків позовної давності.

Керуючись статтями 256, 257, 258, 261, 267, 509, 526, 546, 549, 610 ЦК, статтями 1, 4-11, 18, 57-66, 79, 88, 157-196, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК, суд

вирішив:

У задоволенні позову Комунального комерційного унітарного підприємства «Фінансова компанія «Житло-інвест» до ОСОБА_3 про стягнення пені - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. В. Шевченко