АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №753/6575/15 Головуючий у 1 інстанції Даниленко В.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача АнтоненкоН.О.,

суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І. при секретарі Юрченко А.С.,

за участю позивача ОСОБА_2

представника відповідача ЛісовськогоЮ.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до КП «Господар Дарницького району м. Києва» про визнання незаконним дій та бездіяльності та відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15 вересня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач на підставі ордеру від 14.02.2014 проживає та зареєстрований у кімнаті АДРЕСА_1 У період з 01.04.2014 по грудень 2014 року вказаний гуртожиток перебував на балансі відповідача, і за вказаний період позивачу нараховано заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 1511,25грн.

Виходячи з безпідставності та необґрунтованості позовних вимог про визнання неправомірними дій відповідача по нарахуванню заборгованості на підставі неправомірно затвердженого тарифу за послуги з утримання будинків і прибудинкових територій, суд першої інстанції відмовив у їх задоволенні.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення Дарницького районного суду міста Києва від 15.09.2015 та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог у повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні позивач підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній доводів і просив її задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив її відхилити та залишити без змін законне і обгрунтоване рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обгрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Предметом спору у даній справі є захист прав споживача житлово-комунальних послуг.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон), відповідно до положень ст.20 якого споживач має право одержувати вчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг та зобов'язаний укласти такий договір.

Встановлено, що 22.04.2014 позивач одержав від відповідача текст Договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, проте, у передбачений ч.5 ст.26 Закону свої зауваження та пропозиції щодо його істотних умов не надав.

Разом з тим, позивач не заперечує, що послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій протягом спірного періоду надавалися, проте, ним не оплачувалися.

Відповідно до п.5) ч.3 ст.20 Закону споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Сам по собі факт неукладення договору не дає підстав споживачу не оплачувати спожиті послуги.

Вимоги ОСОБА_2 за даним позовом обґрунтовані тим, що відповідач неправомірно, за відсутності відповідних повноважень установив тимчасовий тариф та незаконно нараховував йому заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Порядок формування тарифів на кожний вид житлово-комунальних послуг, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування, визначає Кабінет Міністрів України (ст.ст.14,31 Закону). Спори щодо формування та затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вирішуються у судовому порядку (ч.9 ст.31 Закону).

Споживач не є учасником правовідносин з формування цін/тарифів за житлово-комунальні послуги, він має право одержувати у встановленому законом порядку необхідну інформацію про вартість житлово-комунальних послуг, структуру ціни/тарифу (п2) ч.1 ст.20 Закону), зобов'язаний оплачувати спожиті послуги (п.5 ч.3 ст.20 Закону).

Відповідно до ст.ст.3,15 ЦПК України судовому захисту у порядку цивільного судочинства підлягають порушені, оспорювані чи невизнані права, свободи та інтереси особи, що виникають з житлових правовідносин.

Сам по собі факт нарахування заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг у розмірі, з яким не погоджується позивач у зв'язку з порушенням порядку формування тарифу на ці послуги, не дає підстав уважати порушеними його права споживача, адже оплату спожитих послуг за встановленим тарифом він не здійснював, вимог про стягнення нарахованих сум у примусовому порядку до нього не пред'явлено. За таких обставин правильним є висновок суду першої інстанції про відсутність передбачених законом підстав для задоволення неодноразово уточнених під час розгляду справи (ас94) позовних вимог ОСОБА_2 про визнання відсутності компетенції у відповідача щодо затвердження тарифу, визнання протиправної діяльності відповідача щодо нарахування плати та заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій.

Доводи позивача про те, що через нарахування заборгованості відповідачем він не може реалізувати своє право на приватизацію кімнати у гуртожитку, не заслуговують на увагу у контексті спірних правовідносин, що є предметом спору у даній справі, адже відповідно до частин 1,3 ст.1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» від 04.09.2008 умовами реалізації мешканцями гуртожитків конституційного права на житло, зокрема, одержання мешканцем гуртожитку права на приватизацію кімнати в гуртожитку, є: 1) відсутність в особи власного житла; 2) правомірність її проживання в гуртожитку та користування гуртожитком; 3) реєстрація за місцем проживання у гуртожитку більше 5 років на законних підставах. Крім того, відповідач у даній справі не є суб'єктом правовідносин з приватизації кімнат у гуртожитку, і вказані правовідносини не є предметом спору у даній справі.

З огляду на викладене передбачених ст.309 ЦПК України підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції у даній справі немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,308,313,315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді А.М.Стрижеус

О.І. Шкоріна