АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/892/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1223/К/15 суддя Борис О.Н.
Категорія - 27 (I) Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

Іменем України

16 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Чорнобук В.І.

суддів - Братіщевої Л.А., Грищенко Н.М.

при секретарі Булах К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24 квітня 2015 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

Особа, яка бере участь у розгляді справи:

відповідач ОСОБА_3,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 08 травня 2012 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (надалі - TOB «ФК «Центр фінансових рішень») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, за яким відповідач отримав кредит у сумі 8 200 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 0,01% річних та щомісячною платою за управління кредитом у розмірі 3,90 % від суми кредиту, що становило 319,80 грн., строком на 36 місяців. Відповідач своїх зобовязань за кредитним договором в повному обсязі не виконував, чим допустив заборгованість за кредитом.

28 березня 2014 року між TOB «ФК «Центр фінансових рішень» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір відступлення права вимоги № 37/14-ФНКю, у відповідності до умов якого, первісний кредитор відступив позивачу право вимоги до відповідача коштів включаючи суму основного зобов'язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за річною процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов'язань та інші платежі, право на одержання яких належить первісному кредитору. Відповідно до Додатку № 1 до Договору відступлення права вимоги №37/14-ФНКю від 28.03.2014 року (реєстру боржників) позивач набув права грошової вимоги до ОСОБА_2 в сумі 19 025,89 грн., з яких:

7 018,52 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 0,72 грн. - заборгованість за відсотками; 3 806,65 грн. - заборгованість за платою за управління кредитом; 8 200 грн. - заборгованість за пенею. Вказану заборгованість за кредитним договором позивач просив суд стягнути з відповідача, а також судові витрати по справі.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24 квітня 2015 року позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 575172558 від 08 травня 2012 року в сумі 15 213, 71 грн., з них: 7 018,52 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 0,72 грн. - заборгованість за відсотками, 3 806,65 грн. - заборгованість за платою за управління кредитом, 4 387,82 грн. - заборгованість за пенею.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині стягнення з нього заборгованості за пенею та ухвалення в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову, в звязку з пропуском строку позовної давності. Зокрема, суд першої інстанції не взяв до уваги, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах позовної давності за основною вимогою. На його думку, суду необхідно було не зменшувати суму пені у звязку з невідповідністю її розміру сумі боргу, а застосувати річних строк позовної давності і відмовити у позові в частині стягнення пені. Крім того, у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту строк давності якого минув, тому позовна давність застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі.

У запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» зазначає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи відповідача є безпідставними, тому просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду - залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_3, який підтримав доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно з вимогами частини 1 статті 303 ЦПК України і зважаючи на роз'яснення, викладені в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 р., - під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, а тому колегією суддів не перевіряється правильність висновків суду та законність рішення суду в частині задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за основною сумою боргу, заборгованості за відсотками та заборгованості за платою за управління кредитом, оскільки дані висновки суду не були оскаржені.

Судом встановлено, що 08 травня 2012 року, між TOB «ФК «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 575172558, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 8 200,00 грн., під 0,01% річних, строком на 36 місяців. При цьому умовами договору передбачена плата за надання кредиту в розмірі 0,00 грн., щомісячна плата за управління кредитом у розмірі 3,90% від суми кредиту, що становило 319,80 грн., та визначено розмір пені у разі прострочення платежів в розмірі 1% від суми прострочення за кожен день прострочення, яка сплачується позичальником за повне або часткове прострочення кредиту та/або внесення плати за кредитом. Умови повернення кредиту та внесення плати за ним здійснюється щомісячно, що обумовлено графіком. (а.с.4-5)

В порушення умов вказаного договору ОСОБА_2 у повному обсязі взяті на себе зобовязання не виконував, у звязку з чим утворилась заборгованість, в загальному розмірі складає 19 025,89 грн., з яких: 7 018,52 грн. заборгованість за кредитом; 0,72 грн. заборгованість за відсотками; 3 806,65 грн. заборгованість по платі за управління кредитом, 8 200 грн. заборгованість за пенею, що підтверджується розрахунком заборгованості наданим TOB «ФК «Центр фінансових рішень». (а.с.17)

28 березня 2014 року між TOB «ФК «Центр фінансових рішень» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір відступлення права вимоги №37/14-ФНКю, відповідно до якого, первісний кредитор - TOB «ФК «Центр фінансових рішень» відступив позивачу право вимоги до відповідача коштів включаючи суму основного зобов'язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за річною процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов'язань та інші платежі, право на одержання яких належить первісному кредитору. (а.с.22-23)

Відповідно до Додатку № 1 до Договору відступлення права вимоги №37/14-ФНКю від 28.03.2014 року (РЕЄСТРУ БОРЖНИКІВ) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 19 025,89 грн., з яких: 7 018,52 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 0,72 грн. - заборгованість за відсотками; 3 806,65 грн. - заборгованість за платою за управління кредитом; 8 200 грн. - заборгованість за пенею. (а.с.21)

На виконання п.1.3. Договору відступлення права вимоги №37/14-ФНКю від 28.03.2014 року, згідно вимог ст. ст. 512 - 514, 516 ЦК України, ОСОБА_2 направлено повідомлення про відступлення права грошової вимоги до TOB ФК Європейська агенція з повернення боргів.(а.с.18-20)

Частково задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення пені, суд першої інстанції дійшов висновку розмір пені значно перевищує загальний розмір заподіяних позивачеві збитків, тому сума пені за несвоєчасність виконання зобовязань за кредитом підлягає зменшенню до 4 387,82 грн.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Положеннями ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Положеннями ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За правилами ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

Умовами кредитного договору від 08.05.2012 року передбачено, що у разі повного або часткового прострочення повернення кредиту та/або внесення плати за кредитом позичальником сплачується пеня у розмірі 1% від суми прострочення за кожний день прострочення. Як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.17) відповідач ОСОБА_2 має заборгованість за пенею по кредитному договору № 575172558 від 08 травня 2015 року у розмірі 8 200 грн., яку позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просив суд стягнути на його користь.

Разом з тим, ч.3 ст.551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже, ч.3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4 ст. 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Аналогічний правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року (справа №6-100цс14) і в силу ст.214, 360-7 ЦПК Україну він має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при виборі та застосуванні правової норми до спірних правовідносин.

Таким чином, установивши, що розмір неустойки значно більший від розміру боргового зобовязання, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про застосування до спірних правовідносин норми ч.3 ст. 551 ЦК України та зменшив розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 з 8 200 грн. до 4 387,82 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах позовної давності за основною вимогою та про те, що суду необхідно було не зменшувати суму пені у звязку з невідповідністю її розміру сумі боргу, а застосувати річних строк позовної давності і відмовити у позові в частині стягнення пені, колегія суддів не може взяти до уваги виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Тобто протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого цивільного права чи інтересу судом.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Чинне цивільне законодавство передбачає два види позовної давності загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Спеціальна позовна давність встановлена законом для окремих видів вимог. Так, спеціальна позовна давність тривалістю в один рік передбачена, зокрема, для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) п.1 ч.2 ст.258 ЦК України.

Нормою ч.3 ст. 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Тлумачення ч.3 ст.267 ЦК України, положення якої сформульовано із застосуванням слова "лише" (аналог "тільки", "виключно"), та відсутність будь-якого іншого нормативно-правового акта, який би встановлював інше правило застосування позовної давності, дає підстави для твердження про те, що із цього положення виплаває безумовний висновок, відповідно до якого за відсутності заяви сторони у спорі позовна давність судом не застосовується.

Тобто цією нормою встановлені субєктивні межі застосування позовної давності, а саме передбачені випадки, до яких позовна давність не застосовується судом у звязку з відсутністю відповідної заяви сторони у спорі. Таким чином, позовна давність, як загальна, так і спеціальна є диспозитивною, а не імперативною в застосуванні.

Виходячи з основних засад цивільного права, які характеризуються загальним підходом до певної групи цивільних правовідносин, принципу рівності правового регулювання окремого виду правовідносин і аналізуючи норми розділу V ЦК України "Строки та терміни. Позовна давність" у їх сукупності, слід дійти висновку про поширення норми ч.3 ст. 267 ЦК України як на загальну, так і спеціальну позовну давність.

Отже, без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності повязана лише з наявністю про це заяви сторони. Таким чином, суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність.

Аналогічний правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду України від 18 березня 2015 року (справа №6-25цс15) і в силу ст.214, 360-7 ЦПК Україну він має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при виборі та застосуванні правової норми до спірних правовідносин.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 із заявою про сплив позовної давності і застосування наслідків її спливу до суду першої інстанції не звертався. За таких обставин, з урахуванням положень ч.3 ст.267 ЦК України, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для застосування позовної давності у даній справі.

Посилання відповідача на ту обставину, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту строк давності якого минув, тому позовна давність застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі, не можуть бути взяті колегією суддів до уваги, оскільки п.7 ч.11 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки указана частина ст. 11 Закону стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту.

Враховуючи викладене, що колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обовязки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, та дійшов правильно висновку про зменшення суми пені за несвоєчасність виконання зобовязань за кредитним договором та стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості з пені у розмірі 4 387,82 грн. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: