Ухвала

іменем україни

06 липня 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кузнєцов В.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в особі ОСОБА_4 на заочне рішення Богунського районного суду Житомирської області від 09 квітня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного Житомирської області від 10 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання договору дарування недійсним,

в с т а н о в и в:

У лютому ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду із вказаним позовом до ОСОБА_5 про визнання договору дарування недійсним, мотивуючи свій вимоги тим, що на травень 2006 року у ОСОБА_2 існувала заборгованість перед банком за укладеним кредитним договором. З метою недопущення звернення стягнення на належну їм на праві власності квартиру АДРЕСА_1, 01 червня 2006 року між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 укладено договір дарування. Позивачі зазначають, що договір дарування був укладений під впливом тяжкої обставини, просять визнати недійсним договір дарування від 01 червня 2006 року укладений між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Заочним рішенням Богунського районного суду Житомирської області від 09 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного Житомирської області від 10 червня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в особі ОСОБА_4 просять ухвалені у справі судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Частиною 1 статті 233 ЦК України встановлено, що правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Згідно статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Суди попередніх інстанцій керуючись ст. ст. 233, 717 ЦК України, дійшли вірного та ґрунтовного висновку про відмову у позові, оскільки метою укладання оспорюваного договору, як слідує і зі змісту касаційної скарги, було ухилення позивачів відповідальності за порушеним зобов'язанням за кредитним договором у вигляді звернення стягнення на предмет іпотеки, що, в свою чергу, не може свідчити про відсутність волевиявлення позивачів при укладенні договору дарування від 01 червня 2006 року.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в особі ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання договору дарування недійсним.

Додані до скарги матеріали повернути заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних В.О. Кузнєцов

і кримінальних справ