Справа № 758/8101/15-ц
У Х В А Л А

20 липня 2015 року суддя Подільського районного суду м.Києва Васильченко О. В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, публічного акціонерного товариства «Енергобанк», державної організації «Фонд гарантування вкладів фізичних осіб» про визнання права власності та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Подільського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2, ПАТ «Енергобанк», ДО «Фонд гарантування вкладів фізичних осіб» про визнання права власності та стягнення коштів.

Вважаю, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху, на підставі ч. 1 ст. 121 ЦПК України, оскільки подана без додержання вимог ст. 119 ЦПК України з виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Тобто, зазначена норма визначає право на звернення до суду у випадку наявності спору.

У позовній заяві ОСОБА_1 не зазначила, які особисті права порушені з боку кожного з відповідачів, а також не зазначено доказів про наявність спору і не викладено обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Позивач всупереч вимогам п. 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК України в позовній заяві не вказала поштових індексів сторін та номерів засобів зв'язку, якщо такі відомі.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивач просить поділити спільне майно подружжя, однак вимоги про визнання спірного майна спільною сумісною власністю подружжя відсутні.

За вказаних обставин поділ спільного сумісного майна подружжя є неможливим.

Крім того, позивачем не зазначено доказів, що підтверджують кожну обставину, а саме не зазначено доказів щодо стягнення з відповідачів грошових коштів у сумі саме 210000,00 грн.

Таким чином, зміст позовних вимог потребує уточнень.

Позивачем у порушення вимог п.4 ч.2 ст. 119 ЦПК України не зазначено ціну позову.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 80 ЦПК України у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

У відповідності до п.п. 23, 24 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу,визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, вказано, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Разом з тим, позовна заява не містить обґрунтувань розподілу майна та відповідного їх співвідношення до заявлених позовних вимог.

Слід також звернути увагу, що розгляд таких двох позовних вимог, як поділ майна подружжя та стягнення коштів можуть ускладнити та затягнути розгляд справи. А тому позивачу доцільніше буде звернутися до суду окремо з позовною заявою про поділ спільного майна подружжя і позовною заявою про стягнення коштів, оскільки розгляд одних позовних вимог може суттєво вплинути на розгляд інших позовних вимог.

Оскільки, без зазначення наведених вище обставин, вирішити питання про відкриття провадження у справі неможливо, вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху та надати позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви з подачею її до суду в новій редакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтею 119 цього Кодексу, позовна заява вважатиметься поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно з ч. 5 ст. 121 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 119, 120, 121 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, публічного акціонерного товариства «Енергобанк», державної організації «Фонд гарантування вкладів фізичних осіб» про визнання права власності та стягнення коштів, залишити без руху та надати позивачеві строк для усунення недоліків вказаних в ухвалі, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

В разі якщо позивач у вказаний строк не усуне вказані недоліки, позовна заява буде вважатись неподаною та буде повернута позивачу.

СуддяО. В. Васильченко