АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження 22-ц/796/2325/2015 Доповідач - Музичко С.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Музичко С.Г.,

cуддів: Прокопчук Н.О., Саліхова В.В.,

при секретарі Гладченко Ю.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 - ОСОБА_9 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення коштів,

встановила:

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до ПАТ «Банк Форум», третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення коштів відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, представник позивачів подав апеляційну скаргу, в якій просить суд оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права.

Апелянт у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив суд її задовольнити.

Представник відповідача Сова Н.В.у судовому засіданні апеляційну скаргу не визнав, заперечував проти її задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених в суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідача не будо повідомлено про заміну кредитора у зобов'язаннях укладених між банком та ОСОБА_2

Вказаний висновок суду відповідає вимогам закону.

Відповідно до ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

За змістом ч.1 ст.1, п.4 ч.1 ст.4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", ч.3 ст.47 Закону України "Про банки і банківську діяльність" залучення у вклади (депозити) коштів від юридичних та фізичних осіб, відкриття та ведення поточних рахунків клієнтів є фінансовою послугою.

Правовідносини, що породжуються на підставі договору банківського вкладу виникають на підставі умови, згідно із якою вкладник передає банку вклад, а банк в свою чергу приймає вклад та розміщує його на своїх ресурсах. При цьому, метою вкладу є одержання вкладником прибутку у вигляді процентів від суми вкладу, який використовується банком у процесі своєї господарської діяльності. Тобто, в даних правовідносинах банк, використовуючи свої спроможності у сфері фінансових відносин, надає вкладнику фінансову послугу, результатом якої є прибуток для вкладника та певна вигода для банку.

Судом встановлено, що 14 травня 2013 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Банк Форум» укладено Договір банківського вкладу № 2630/1111/591315, відповідно до умов якого ОСОБА_2 розміщено на відкритому Банком рахунку депозитний вклад в іноземній валюті у розмірі 120000,00 Євро на строк з 14.05.2013 року до 19.05.2014 року включно з процентною ставкою за депозитом - 8,0% (а.с. 66).

Позивачем ОСОБА_2 виконано умови Договору банківського вкладу № 2630/1111/591315 від 14.05.2013 року та внесено на відкритий згідно Договору банківський рахунок депозитні кошти у розмірі 120 000,00 Євро, що підтверджено Квитанцією № від 14.05.2013 року (а.с. 70)

13.03.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підписано Договір купівлі-продажу частини банківського вкладу (депозиту), відповідно до п. 1.1., 1.4. якого ОСОБА_2 передає ОСОБА_3 у власність частину банківського вкладу (депозиту) за договором банківського вкладу № 2630/1111/591315 від 14.05.2013 року, укладеного з ПАТ «Банк Форум», з усіма правами та обов'язками вкладника. Розмір частини Вкладу, що продається за цим Договором, становить 15 130,00 Євро.

Згідно п. 1.5 Договору, продавець визнає, що після укладення цього Договору у нього відсутні жодні права на частину вкладу, вказану у п. 1.4 цього Договору (а.с. 71-72)

13.03.2014 року між ОСОБА_11та ОСОБА_4 підписано Договір купівлі-продажу частини банківського вкладу (депозиту), відповідно до умов якого остання отримала у власність частину банківського вкладу (депозиту) за договором банківського вкладу № 2630/1111/591315 від 14.05.2013 року. Розмір частини Вкладу, що продається за цим Договором, становить 15130,00 Євро. Згідно п. 1.5 Договору, продавець визнає, що після укладення цього Договору у нього відсутні жодні права на частину вкладу, вказану у п. 1.4 цього Договору (а.с. 73-74).

13.03.2014 року між ОСОБА_11та ОСОБА_5 підписано Договір купівлі-продажу частини банківського вкладу (депозиту), на суму 15130,00 Євро. Згідно п. 1.5 Договору, продавець визнає, що після укладення цього Договору у нього відсутні жодні права на частину вкладу, вказану у п. 1.4 цього Договору (а.с. 75-76).

13.03.2014 року між ОСОБА_11та ОСОБА_6, підписано Договір купівлі-продажу частини банківського вкладу (депозиту), що становить 15130,00 Євро. Згідно п. 1.5 Договору, продавець визнає, що після укладення цього Договору у нього відсутні жодні права на частину вкладу, вказану у п. 1.4 цього Договору (а.с. 77-78).

13.03.2014 року між ОСОБА_11та ОСОБА_7 підписано Договір купівлі-продажу частини банківського вкладу (депозиту), на суму 15130,00 Євро. Згідно п. 1.5 Договору, продавець визнає, що після укладення цього Договору у нього відсутні жодні права на частину вкладу, вказану у п. 1.4 цього Договору (а.с. 79-80).

13.03.2014 року між ОСОБА_11та ОСОБА_9 підписано Договір купівлі-продажу частини банківського вкладу (депозиту), що, становить 15130,00 Євро. Згідно п. 1.5 Договору, продавець визнає, що після укладення цього Договору у нього відсутні жодні права на частину вкладу, вказану у п. 1.4 цього Договору (а.с. 81-82).

13.03.2014 року між ОСОБА_2та ОСОБА_8 підписано Договір купівлі-продажу частини банківського вкладу (депозиту), на суму 15130,00 Євро. Згідно п. 1.5 Договору, продавець визнає, що після укладення цього Договору у нього відсутні жодні права на частину вкладу, вказану у п. 1.4 цього Договору (а.с. 83-84).

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 14 від 14.03.2014 рoку ПАТ «Банк Форум» з ринку та здійснення тимчасової адміністрації» вирішено розпочати процедуру виведення ПАТ «Банк Форум» з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 14.03.2014 року по 13.06.2014 року та запроваджена тимчасова адміністрація та призначено уповноважену особу Фонду за тимчасову адміністрацію в АТ «Банк Форум» (а.с. 132-133).

19.05.2014 року та 20.05.2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7ОСОБА_8, ОСОБА_9 звернулися до банку із заявами про повернення банківського вкладу.(а.с.85-92)

Листом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» від 05.06.2014 року, позивачів повідомлено, що Постановою Правління НБУ від 13.06.2014 року № 355 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття того рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. грн.

На виконання ч. 5 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»кошти за вкладом в іноземній валюті банком виплачено позивачу в національній валюті України за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим НБУ на день прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та здійснення тимчасової адміністрації.

Відповідно до положень ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з ч. 2 ст. 516 Цивільного кодексу України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язаннях, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог позивачів, є правильним, оскільки власником банківських рахунків є ОСОБА_2, будь-яких додаткових угод з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, та ОСОБА_9 банк не укладав, а тому з правом звернення про повернення до позивача має тільки ОСОБА_2

З огляду на таке висновок суду, викладений в оскаржуваному рішенні, ґрунтується на вимогах закону і підтверджується встановленими судом обставинами. Передбачених ст. 309 ЦПК України підстав для скасування рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року не встановлено.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-314, 316-317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 - ОСОБА_9 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді