Справа № 204/9406/14-ц
Провадження № 2-з/204/102/15 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬК
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

27 липня 2015 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» про забезпечення позову по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

24 липня 2015 року до суду надійшла заява від Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» про забезпечення позову, в якій банк просив накласти арешт у межах суми заборгованості за кредитом в розмірі 55152,15 грн. на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1, в тому числі автомобіль: модель MG 350, 2013 року випуску, колір чорний, номер кузова, LSJA16E32DG071655, державний номер НОМЕР_1, шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження. В обґрунтування заяви вказав на те, що відповідачка на протязі тривалого часу не виконує взяті на себе зобовязання - не здійснює щомісячних погашень кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість. У банку відсутні підстави вважати, що відповідачкою будуть припинені недобросовісні дії щодо виконання обовязків перед кредитором. Найчастіше за порушенням зобовязань перед банком відбувається вчинення відповідачем всіх можливих заходів щодо позбавлення банку можливості задовольнити свої вимоги за рахунок належного відповідачу майна й коштів. Це виражається у передачі третім особам права власності на майно й кошти або його переховування від банку й державної виконавчої служби, а також проведенні інших операцій з майном та коштами щодо позбавлення банку можливості задовольнити свої вимоги за його рахунок. З огляду на зазначене банк вважає, що неприйняття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду.

Заява передана судді Самсоновій В.В. 27 липня 2015 року цивільною канцелярією суду.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що дана заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» згідно із п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України - позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб. Згідно із п.4 цієї ж Постанови розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивачів, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до п.5.6.1 Інструкції про проведення виконавчих дій арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмеженні права користування майном або його вилученні в боржника та передачі на зберігання іншим особам.

Розглянувши дану заяву та матеріали справи, враховуючи обставини справи, суд прийшов до висновку, що між сторонами дійсно виник спір, але заявником не надано доказів того, що ОСОБА_1, на момент звернення до суду з даною заявою, належить будь-яке майно чи рахунки, на які міг би бути накладений арешт, а крім того, вказані заявником обставини, а саме те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, ґрунтуються на самих припущеннях та не мають відповідних доказів. А також, заявником зовсім не обґрунтований обраний ним вид забезпечення позову, а саме накладення арешту на майно відповідача, при тому, що такий вид забезпечення позову може порушувати права та інтереси інших осіб, у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, суд вважає необхідним відмовити Публічному акціонерному товариству комерційний банк «Приват Банк» в задоволенні його заяви про забезпечення даного позову.

На підставі викладеного, керуючись п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст. ст. 151-153, 168, 209 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» про забезпечення позову по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Самсонова