Справа № 361/6544/14ц Головуючий у І інстанції Петришин Н.М.
Провадження № 22-ц/780/1365/15 Доповідач у 2 інстанції Таргоній
Категорія 51 25.03.2015
УХВАЛА

Іменем України

25 березня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Таргоній Д.О.,

суддів: Березовенко Р.В., Приходька К.П.,

за участю секретаря: Черепинець А.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Чорнобаївської районної державної адміністрації Черкаської області на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2014 року у справі за позовом Чорнобаївської районної державної адміністрації Черкаської області в інтересах малолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування Броварської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів,

ВСТАНОВИЛА :

У серпні 2014 року Чорнобаївська районна державна адміністрація Черкаської області звернулася із позовом до ОСОБА_2 про позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування вимог посилається на те, що ОСОБА_2 є батьком малолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, однак ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків.

04 червня 2014 року до служби у справах дітей Чорнобаївської райдержадміністрації надійшло повідомлення від органу опіки та піклування Хрестителівської сільської ради щодо смерті громадянки ОСОБА_3, матері малолітнього ОСОБА_1. Також, із заявою про позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_1 до служби у справах дітей звернулася ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, сестра дитини.

27 червня 214 року на засідання комісії з питань захисту прав дитини ОСОБА_2 був запрошений та на засідання не з'явився, мотивуючи тим, що немає такої можливості, одночасно не заперечував щодо позбавлення його батьківських прав, про що і надав відповідну заяву.

На даний час малолітній ОСОБА_1 проживає у АДРЕСА_1 разом зі своєю сестрою ОСОБА_4

Позивач вважає, що відповідач злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до свого сина ОСОБА_1, тому має бути позбавлений батьківських прав. Крім того, позивач просив суд вирішити питання про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_1 у розмірі 1/4 частки заробітку та доходів відповідача до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму дитини відповідного віку.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Чорнобаївська РДА просить змінити рішення суду першої інстанції в частині позбавлення батьківських прав та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_1. Посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що при розгляді справи суд не вислухав думку дитини та його сестри ОСОБА_4, у якої проживає неповнолітній. Також судом встановлено обставини, які відповідачем не були доведені належним чином, а саме факт того, що він спілкувався з сином та надавав йому матеріальну допомогу.

Крім того, посилається на те, що судом безпідставно не взято до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та довідку Хрестителівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Чорнобаївської райради Черкаської області № 70 від 16.06.2014 року, в якій вказано, що відповідач на протязі семи років не брав участі у вихованні та навчанні свого сина. Вважає, що позивачем надано достатньо доказів, які підтверджують ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов'язків щодо неповнолітнього ОСОБА_1

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, народився у селі Хрестителево Чорнобаївського району Черкаської області, батьком в свідоцтві про його народження вказаний - ОСОБА_2, матір'ю - ОСОБА_3.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_3.

На даний час малолітній ОСОБА_1 проживає разом зі своєю сестрою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у АДРЕСА_1.

Згідно довідки № 70, виданої 16 червня 2014 року загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів Чорнобаївської районної ради Черкаської області, ОСОБА_1, 2000 року народження, навчається у 7-му класі Хрестителівського НВК Чорнобаївського району Черкаської області.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Чорнобаївської районної державної адміністрації від 06.08.2014 року за № 352 визнано за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 стосовно сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів в обгрунтування позовних вимог, а також доказів винної поведінки ОСОБА_2 чи свідомого нехтування останнім своїми батьківськими обов'язками, жорстоко поводження з дитиною, чи зловживання відповідачем алкоголю або наркотиків, вдавання до будь-яких видів експлуатації дитини, примушувань її до жебракування та бродяжництва. Крім того, відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що має бажання спілкуватися та брати участь у вихованні дитини.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Згідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

У п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснено, що позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач не надав достатніх доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність в діях відповідача винної поведінки або свідомого нехтування своїми обов'язками, або жорстокого поводження з дитиною та наявність у відповідача таких хронічних хвороб, як алкоголізм або наркоманія; не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач вдавався до будь-яких видів експлуатації дитини, примушував дитину до жебракування та бродяжництва тощо.

Суд першої інстанції правомірно не взяв до уваги висновок органу опіки та піклування Чорнобаївської районної державної адміністрації від 06.08.2014 року за № 352 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно сина ОСОБА_1, оскільки він не містить даних про свідоме нехтування відповідачем батьківськими обов'язками. Крім того, висновок складений без участі самого відповідача, який в судовому засіданні посилався на те, що від виконання своїх батьківських обов'язків не ухилявся, неодноразово спілкувався з сином, надавав матеріальну допомогу.

Доводів, які спростовували б законність і обґрунтованість постановленого судом рішення, апеляційна скарга не містить, а фактично зводиться до переоцінки доказів, щодо яких суд першої інстанції зробив свої висновки.

За таких обставин рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Чорнобаївської районної державної адміністрації Черкаської області - відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: