АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22-ц/790/4535/15 Головуючий 1 інст.: Олізаренко С.М.
Справа №646/1011/15-ц Доповідач: Кіпенко І.С.
УХВАЛА

Іменем України

4 серпня 2015 року Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді Кіпенка І.С.,

суддів Котелевець А.В., Шаповал Н.М.,

за участі секретаря Таран В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, - представника позивача ОСОБА_2 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 квітня 2015 року за заявою ОСОБА_1, - представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ньюз Тревел», ОСОБА_3 про внесення змін до договорів, стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

28 січня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ТОВ «Ньюз Тревел», ОСОБА_3 про внесення змін до договорів, стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову вказував, що 27.11.2014 року між ОСОБА_2М та відповідачами було укладено договір на туристичне обслуговування № 159/н., замовлено у туроператора ТОВ «Ньюз Тревел» за посередництвом тур агента ОСОБА_3 надання туристичних послуг вартість яких становить 2626 дол. СІІІА та додатково 70 дол. США на оплату туристичних віз.

Позивачем було сплачено, а тур агентом отримано в повному обсязі вартість туристичних послуг, однак з 17.01.2015 року туроператор відмовив у наданні туристичних послуг, але грошей не повернув.

28 квітня 2015року ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову, просила :

- накласти арешт на грошові кошти ТОВ «Ньюз Тревел» (),( адреса: 04210, вул. Героїв Сталінграду,6-А,м. Київ) в межах ціни позову 132 990 ( сто тридцять дві тисячі дев'ятсот дев'яносто гривень 00 коп.) а саме на розрахункові рахунки ТОВ «Ньюз Тревел» та направити до фінансових установ для виконання;

- встановити заборону виплати грошових коштів іншим особам, окрім позивача ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на банківську гарантію виконання зобов'язання № 1162/10-Г від 28 жовтня 2010 року, видану ВАТ «Торговельно-фінансовим банком «Контракт» відповідачу ТОВ «Ньюз Тревел» в межах ціни позову 132 990грн., ухвалу у даній частині направити на виконання до ТОВ «Ньюз Тревел».

- накласти арешт на грошові кошти ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), а саме на розрахунковий рахунок № 7766 в ЗАТ «ОТП Банк», МФО 300528.

- накласти арешт на майно, що належить ОСОБА_3, а саме: Нежитлові приміщення 1-го поверху, № 6-1-:-6-5, загальною площею 56,9 м2 в літ. «А- 1», що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Ганни, буд.9 (місце здійснення підприємницької діяльності). Підстава набуття права власності - рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14.12.2007 року. Житловий будинок з подвірними спорудами , що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Гризодубова, буд.44-а. Підстава набуття права власності - рішення Київського районного суду м. Харкова від 19.11.2007 року.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 квітня 2015 року частково задоволено заяву представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення вищевказаного позову.

Суд наклав арешт на майно відповідача ТОВ «Ньюз Тревел», в межах ціни позову 132999грн. в іншій частині в задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2 посилаючись на порушення норм процесуального права, просить вказану ухвалу суду першої інстанції скасувати, постановити нову ухвалу по суті заявлених вимог.

Відповідно до ст.312 ЦПК України, суд апеляційної інстанції розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Із виділеного матеріалу справи вбачається, що 27 листопада 2014 року між Туроператором ТОВ «Ньюз Тревел», за посередництва Турагента ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір на туристичне обслуговування. ОСОБА_2 повністю сплатив за туристичну послугу, тур на ОСОБА_4 з 26.01.2015р. до 07.02.2015 року, але 17 січня 2015 року ФОП ОСОБА_3 письмово повідомила ОСОБА_2 про відміну усіх турів з 17 січня 2015 року, у зв'язку з відмовою туроператора надавати туристичні послуги. Сплачені ОСОБА_2 кошти не повернуті.

Позивач звернувся до суду з позовом про внесення змін до договору на туристичне обслуговування № 159/н., замовленого ОСОБА_2 у туроператора ТОВ «Ньюз Тревел» за посередництвом тур агента ОСОБА_3, стягнення з відповідачів солідарно грошових коштів, з застосуванням штрафних санкцій в подвійному розмірі вартості тур послуг в сумі 43650грн., та відшкодування моральної шкоди в сумі 43650грн.

Договір, що укладається між тур агентом і туроператором, є підставою реалізації тур агентом туристові комплексу туристичних послуг, сформованих туроператором. При цьому вирішення питання щодо розподілу відповідальності туроператора та тур агента без посередньо залежить від з'ясування юридичного зв'язку між організацією - тур агентом і організацією -туроператором. Тому для вирішення питання розподілу відповідальності туроператора та тур агента перш за все слід визначити модель, за якою будуються їх відносини.

У Законі України «Про туризм» від 15.09.1995 р. зазначається, що права й обов'язки, відповідальність сторін та інші умови договору між туроператором і тур агентом визначаються відповідно до загальних положень про агентський договір, якщо інше не передбачено договором між ними, а також Законом України «Про туризм» (ч. 13 ст. 20).

Закон України «Про туризм» визначає тур агента як юридичну особу, створену згідно із законодавством України, а також фізичну особу суб'єкта підприємницької діяльності, яка здійснює посередницьку діяльність із реалізації туристичного продукту туроператорів і туристичних послуг інших суб'єктів туристичної діяльності, посередницьку діяльність щодо реалізації характерних і супутніх послуг (ст. 5).

Відповідно до ч.1,3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову, передбачені цим Кодексом, забезпечення позову допускається на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття певних заходів утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення.

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову суд першої інстанції обґрунтовано виходив з тих обставин, що позивачем не надано належних та допустимих доказів належності банківських рахунків, на які він прохав накласти арешт, - саме відповідачам.

До того ж даних щодо дійсної і реальної загрози невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду матеріали справи не містять. Не надано таких доказів і суду апеляційної інстанції.

З урахуванням наведеного та обставин справи, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність забезпечення позову та вважає, що обраний вид забезпечення позову, є спів мірним із заявленими позивачем вимогами,

Доводи, викладені в апеляційній скарзі висновків суду не спростовують та не дають підстав для скасування чи зміни зазначеної ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.І ст. 312, ст. ст.315, 319, 324, 218 ЦПК України, судова колегія,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, і оскарженню не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий

Судді