Справа № 462/3732/14 Головуючий у 1 інстанції: Іванюк І.Д.
Провадження № 22-ц/783/1923/15 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Зверхановської Л.Д., Цяцяка Р.П.

при секретарі: Ясиновській Я.М.

з участю: представника КС «Християнська злагода»

Верцімаги О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 27 серпня 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Кредитна спілка "Християнська злагода" звернулось з позовом до ОСОБА_3 про стягнення розмірі 41538,54 грн. заборгованості за кредитним договором №376/07 від 27.09.2007 року.

Оскаржуваним заочним рішенням позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_3 на користь кредитної спіли "Християнська злагода" 41538,54 грн. заборгованості за кредитним договором, а також 243,60 грн. судового збору в користь держави.

Рішення в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_3, вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Покликається на те, що при нарахуванні заборгованості за кредитним договором позивач не врахував того, що нею сплачувались відсотки за кредитним договором значно довший термін, ніж це було передбачено договором, сплата заборгованості здійснювалась за курсом банку, а не курсом Національного Банку України, а тому сума нарахованої заборгованості потребує додаткової перевірки. Також апелянт зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що Кредитна спілка "Християнська злагода" практично два роки не працювала, оскільки було відкрито кримінальне провадження щодо голови правління спілки і відповідно кошти не було куди перераховувати. Крім цього, апелянт вважає, що позивачем порушено строк позовної давності, а підстави для його поновлення відсутні, поважність причин пропуску позивачем не зазначено. З наведених підстав просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити

Заслухавши суддю - доповідача, заперечення представника КС «Християнська злагода» Верцімаги О.М. щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги КС «Християнська злагода», суд першої інстанції виходив з того, що у ОСОБА_3 у зв»язку з невиконанням зобов»язань за кредитним договором по сплаті основного боргу, процентів за користування кредитними коштами склалася заборгованість, а відтак така підлягає стягненню з боржника.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З договору № 376/07про надання кредиту від 27.09.2007 р., укладеного між КС "Християнська злагода" та ОСОБА_3, видаткового касового ордеру, вбачається, що ОСОБА_3 для споживчих цілей отримала кредит у сумі 11882,00 грн. строком на 36 місяців зі сплатою 60 % річних від суми кредиту. Отримання коштів відповідачкою не заперечувалось.

Згідно з п. 3.2.10 кредитного договору позичальник зобов'язався використати кредит, сплачувати проценти за користування ним та інші платежі за договором та повернути його кредитодавцеві в порядку та на умовах, визначених договором.

У зв»язку з невиконання позичальником зобов»язань за кредитним договором по погашенню основного боргу та процентів за користування кредитними коштами, у ОСОБА_3 склалася заборгованість, яка згідно з розрахунком заборгованості, наданим КС «Християнська злагода» станом на 31.12.2013 р. становила 41538,54 грн., з яких 11379,44 грн. - заборгованість по основному боргу, 30159,10 грн. - заборгованість по відсотках.

Враховуючи вищенаведене суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що ОСОБА_3 не виконала своїх зобов'язань перед позивачем за кредитним договором, а тому прийшов до вірного висновку про підставність вимог позивача та необхідність задоволення позову у повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_3 посилається на неправильний розрахунок заборгованості за кредитним договором, наданий в обґрунтування позовних вимог Кредитною спілкою «Християнська злагода».

Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом..

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

Статтями 58, 59 ЦПК України передбачено, що докази мають бути належними та допустимими. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Перевіряючи доводи апелянта про неправильність розрахунку заборгованості, колегія суддів встановила, що заперечуючи щодо розрахунку заборгованості, наданого КС «Християнська злагода», ОСОБА_3, всупереч вимогам ст.ст. 10,60 ЦПК України, в обґрунтування своїх заперечень щодо задоволення позову та на спростування розрахунку КС «Християнська злагода», не надала ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції альтернативного розрахунку заборгованості за кредитним договором, не вказала конкретну суму заборгованості, яка, на її думку, підлягає стягненню з боржника, зазначивши в апеляційній скарзі тільки про те, що така сума, на її думку, має бути меншою з підстав того, що «вона сплачувала відсотки у довший термін, ніж зазначено, крім цього, оплату проводила за одним обмінним курсом гривні до долару США в банку, при наявності іншого курсу Національного банку, а тому при перерахуванні сума сплачених коштів суттєво знижена». Разом з тим вказавши на такі обставини для зменшення суми заборгованості, відповідачка не зазначила, яким чином ці обставини впливали на погашення основного боргу, відсотків за користування кредитними коштами, а відтак і на нарахування розміру заборгованості за кредитним договором.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що апелянтом не спростовано належними та допустимими доказами розрахунку КС «Християнська злагода» заборгованості по сплаті ОСОБА_3 основного боргу та процентів за користування кредитними коштами станом на 13.01.2014 року, а відтак доводи апеляційної скарги про відсутність у неї заборгованості у розмірі, зазначеному КС «Християнська злагода» є необгрунтованими та не спростовують висновки суду першої інстанції про підставність позову.

Відповідно до ст. ст. 256, 257, ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно з роз»ясеннями п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не надано належної оцінки пропуску позивачем строку позовної давності, що на думку апелянта призвело до ухвалення незаконного рішення, оскільки ОСОБА_3 в судові засідання суду першої інстанції не з»являлася, не зверталася до суду з клопотанням про застосування насідків спливу позовної давності, вважала позовні вимоги КС «Християнська злагода» безпідставними та необґрунтованими.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильних висновків суду про підставність позову КС «Християнська злагода».

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції повно та всебічно з»ясував обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення суду.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити

Заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 27 серпня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуюча: Шеремета Н.О.

Судді: Зверхановська Л.Д.

Цяцяк Р.П.