АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2015 м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Височанської Н. К.

суддів: Литвинюк І.М., Міцнея В.Ф.

секретар: Шерівська Ю.А.

за участю: представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_1, в інтересах та за довіреністю якої діє ОСОБА_2, на заочне рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 16 травня 2011 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2011 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Посилався на те, що 15.08.2007 року між ПАТ «Промінвестбанк» та відповідачем ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №2148, відповідно до якого останній отримав кредитну лінію в розмірі 35 000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,5% річних, строком до 14 серпня 2017 року.

Зобов'язання за вказаним договором було забезпечено договором іпотеки, укладеним 15.08.2007 року з відповідачем ОСОБА_1, предметом якого є будинок загальною площею 85,10 кв.м. та земельна ділянка площею 0,0660 га., які розташовані в АДРЕСА_1.

Договором №194 від 15.02.2008 року про внесення змін до кредитного договору №2148 від 15.08.2007 року розмір кредиту був збільшений до 50000 доларів США.

Договором №1 про внесення змін до Договору іпотеки від 15.02.2008 року була збільшена заборгованість по кредитній лінії у розмірі 50 000 доларів США.

Згідно до умов договору відповідач ОСОБА_3 зобов'язаний щомісячно погашати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом, однак належним чином умови договору не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 27 січня 2011 року в розмірі 42308,92 доларів США та 1000 грн., що складається із заборгованості за кредитом в розмірі 40253,67 доларів США, простроченої заборгованості по сплаті відсотків в розмірі 1077,85 доларів США, простроченої заборгованості по сплаті комісії в розмірі 800 грн., відсотків за користування кредитом за період з 28.12.2010 року по 27.01.2011 року в розмірі 467,54 доларів США та комісійної винагороди в розмірі 200 грн., пені за несвоєчасну сплату кредиту в розмірі 509,86 доларів США.

Просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором.

Заочним рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 16 травня 2011 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 336509 грн. 74 коп.

Стягнуто солідарно ОСОБА_3, ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» судовий збір в сумі 1700 грн. 00 коп., а також 120 грн. витрат з іформаційно - технічного забезпечення розгляду справи.

На дане рішення суду ОСОБА_1, в інтересах якої за довіреністю діє ОСОБА_2, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду щодо солідарного стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 336509 гривень та судового збору в сумі 1700, а також 120 грн. витрат з іформаційно - технічного забезпечення розгляду справи та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Посилається на те, що вона не була належним чином повідомлена про слухання справи та судом безпідставно стягнуто заборгованість в солідарному порядку з неї та боржника, оскільки вона є майновим поручителем, чим порушені норми матеріального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши пояснення представника відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду в частині вирішення позовних вимог щодо ОСОБА_1 - скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову щодо неї. При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Рішення суду оскаржується в частині вирішення позовних вимог щодо відповідачки ОСОБА_1, в іншій частині рішення суду не оскаржується.

Задовольняючи позовні вимоги банку, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_3 умови кредитного договору належним чином не виконував, що призвело до утворення заборгованості по кредиту, а тому стягнув солідарно з боржника та поручителя заборгованість за кредитним договором.

Однак, такий висновок суду є помилковим.

Судом встановлено, що 15.08.2007 року між ПАТ «Промінвестбанк» та відповідачем ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №2148, відповідно до якого останній отримав кредитну лінію в розмірі 35 000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,5% річних, строком до 14 серпня 2017 року.

Зобов'язання за вказаним договором було забезпечено договором іпотеки, укладеним 15.08.2007 року з відповідачем ОСОБА_1, предметом якого є будинок загальною площею 85,10 кв.м. та земельна ділянка площею 0,0660 га., які розташовані в АДРЕСА_1.

Договором №194 від 15.02.2008 року про внесення змін до кредитного договору №2148 від 15.08.2007 року розмір кредиту був збільшений до 50000 доларів США.

Договором №1 про внесення змін до Договору іпотеки від 15.02.2008 року була збільшена заборгованість по кредитній лінії у розмірі 50 000 доларів США.

ОСОБА_3 належним чином умови кредитного договору не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість.

Відповідно до вимог ч.1 ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Частиною 1 статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Крім цього, суд першої інстанції залишив поза увагою п. 23 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», яким передбачено, що при вирішенні спорів за участю майнових поручителів суди мають виходити з того, що відповідно до статті 11 Закону України «Про заставу», статей 1, 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель є заставодавцем або іпотекодавцем.

Відповідно до статті 546 ЦК застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (статті 553-559 ЦК) не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставо/іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов'язання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки. У зв'язку із цим солідарна відповідальність боржника та майнового поручителя нормами ЦК не передбачена.

Отже, порука та іпотека є самостійними видами забезпечення виконання зобов'язання. При цьому законодавець не виключає можливості забезпечення виконання зобов'язання як одним, так одночасно і кількома видами забезпечення.

В разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. При невиконанні або неналежному виконанні боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

На підставі наведеного, суд першої інстанції помилково дійшов до висновку про стягнення у солідарному порядку з відповідачів заборгованості за кредитним договором, оскільки солідарна відповідальність боржника та майнового поручителя діючим законодавством не передбачена.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з майнового поручителя ОСОБА_1 підлягає скасуванню, з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах та за довіреністю якої діє ОСОБА_2, задовольнити.

Заочне рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 16 травня 2011 року в частині задоволення позовних вимог публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та в частині стягнення судових витрат з ОСОБА_1 скасувати.

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 910 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту вступу його в законну силу.

Головуючий: підпис

Судді: підписи