Малиновський районний суд м.Одеси
Справа №2-915/2010
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2010 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі: головуючого - судді Вербицької Н.В. при секретарі ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про усунення перешкод у здійснені права користування та розпорядження власністю шляхом виселення з домоволодіння та за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання частково недійсним свідоцтв про право на спадщину за законом, визнання права власності на житловий будинок, -

ВСТАНОВИВ;

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Топор'Ірини Олександрівни, ОСОБА_8 про усунення перешкод у здійснені права користування та розпорядження власністю шляхом виселення з домоволодіння 3 по Третьому Скляному провулку в м.Одесі. Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що вони є власниками в рівних частках зазначеного домоволодіння, яке складається х двох житлових будинків літ. «А», «Б» та всіх надвірних споруд на підставі свідоцтв про право на спадщину після смерті ОСОБА_10, виданих 13.01.2009 року Пятою Одеською державною нотаріальною конторою. В житловому будинку літ. «А» проживає родина ОСОБА_5 та займає частин' надвірних споруд. Цю частину домоволодіння ОСОБА_5 займають ще з 31.05.1984 року, колі батько ОСОБА_5 - ОСОБА_11 уклад договір піднайму. Згодом вони отримали квартиру, але ОСОБА_5 залишився проживати в частині спірного домоволодіння. На неодноразові прохання ОСОБА_10 та його спадкоємців - позивачів по справі звільнити займану частину домоволодіння відповідачі відмовляються виселятися. Враховуючи, що відповідачі не мають жодного права на проживання в цьому будинку, позивачі просили їх вимоги задовольнити.

Позивачі та представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_12 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Відповідачі позовні вимоги не визнали, посилаючись на те, що з 80-х років проживають в частині домоволодіння 3 по Третьому Скляному провулку в м.Одесі, за свій рахунок підтримували житловий будинок літ. «А», прибудови до нього та надвірні споруди в належному стані, провели газ, оплачують комунальні послуги. Вважаючи, що вони мають право на проживання в цьому домоволодінні, просили у позові відмовити.

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 25.02.2010 року в одне провадження з цією справою обєднаний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання частково недійсним свідоцтв про право на спадщину за законом, визнання права власності на житловий будинок (а.с.67-68, 87-ТЗ). У позові ОСОБА_9 посилається на те, що 20.12.1962 року її чоловік ОСОБА_11 придбав у ОСОБА_13, ОСОБА_14 частину домоволодіння по Третьому Скляному провулку в м.Одесі, яка складалась з житлового будинку літ. «А». З 1962 року гіо і 987 рік вони всією сімєю проживали ь цій частині домоволодіння, родина ОСОБА_3 - в житловому будинку літ. «Б». За спільні кошти її та її чоловіка ОСОБА_11 вони провели реконструкцію житлового будинку літ. «А». В 1987 році вона, її чоловік ОСОБА_11 та їх молодший син ОСОБА_8 переїхали до іншого місця, в будинку залишився проживати їх старший син ОСОБА_5 разом зі своєю сімєю. Ніколи родина ОСОБА_3 не заявляла вимог щодо виселення її сина із сімєю. Той факт, що ОСОБА_10 на підставі ухвали Малиновського районного суду м.Одеси від 15.04.2003 року визнав за собою право власності на

Махновського районного суду м.Одеси від 15.04.2003 року визнав за собою право власності на домоволодіння 14 (в теперішній час № Зі по Третьому Скляному провулку в м.Одесі, не дає йому праве, власності на житловий будинок, в якому проживає родина ОСОБА_5, оскільки в ухвалі не зазначено, з чого складається домоволодіння. Із матеріалів цивільної справи за 2003 рік вбачається, що домоволодіння по Третьому Скляному провулку, 3, що виділялась ОСОБА_10 складається з одного житлового будинку, житловою площею 25 кв.м., та надвірних споруд, тому спадкоємці ОСОБА_10 незаконно оформили право власності на житловий будинок літ. «А». На підставі наведеного ОСОБА_9 просила визнати частково недійсними свідоцтва про право на спадщину за ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в частині визнання за ними права власності на житловий будинок літ. «А» у складі житлових приміщень та надвірних споруд по Третьому Скляному провулку,3 в м.Одесі, та просила визнати за собою право власності на житловий будинок літ, «А».

Вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, а також витребувані документи, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_2 та інших підлягає задоволенню, у позові ОСОБА_9 слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 є співвласниками в рівних частках домоволодіння № 3 по Третьому Скляному провулку в м.Одесі, що складається з двох черепашкових житлових будинків під літ. «А» і «Б», житловою площею 37,4 кв.м., загальною 85,7 кв.м., та надвірних споруд, розташованих на земельній ділянці площею 444 кв.м., на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_10, виданих 13.01.2009 року державним нотаріусом Пятої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_15 Право власності позивачів на домоволодіння зареєстровано 13.02.2009 року в КП «ОМБТІ таРОН» (а с.19-24).

Відповідачі доводили, та позивачами не заперечувався той факт, що з 60-х років минулого ¦століття родина ОСОБА_9 займала приміщення житлового будинку літ. «А» по Третьому Скляному -фозулку 14 (в теперішній час № 3) в м.Одесі. Розпорядженням Іллічівської районної адміністрації Одеської міської ради від 01.06.2000 року затверджена нова нумерація будинків селища «Сахарний» та будинку № 14 по Третьому Скляному провулку в м.Одесі наданий номер 3 (а.с.14).

31.05.1984 року ОСОБА_11 (із складом сімї 4 особи) уклав з ОСОБА_13 договір піднайму по Третьому Скляному провулку 14 в м.Одесі. Зазначені обставини стали підставою для постановки родини ОСОБА_11С, складом сімї 4 особи на квартирний облік (а.с.4-5).

В іншій частині житлового будинку 3 (колишній № 14) по Третьому Скляному провулку в м.Одесі проживала та була зареєстрована родина ОСОБА_10.

Рішенням Жовтневого виконкому м.Одеси № 57 від 20.02.1987 року ОСОБА_11 була надана трикімнатна квартира в ЖБК <Вимпел-16» № 100 по вул.Ак.Корольова, 21 в /і.Одесі, житловою площею 38,58 кв.м. Квартира надана на склад сімї 4 особи: він, його дружина ОСОБА_9, сини ОСОБА_5, ОСОБА_16, що підтверджується копією ордер' (а.с.46).

З додатку до рішення виконкому вбачається, що ОСОБА_11 разом з сімєю надана квартира, як проживаючому наймачем в двох кімнатах, площею 22 кв.м. по Третьому Скляному провулку 14 в м.Одесі, та після отримання квартири він здає займану площу.

Проте, з пояснень сторін вбачається, що після надання квартири родині ОСОБА_11 е жит. ювому будинку 3 по Третьому Скляному провулку в м.Одесі залишився проживати відповідач ОСОБА_5 разом з дружиною.

Відповідачі ОСОБА_5 з 15.04.1987 року, його доньки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - з часу народження, зареєстровані в кв.ЮО будинку 21 по вул.Ак.Ксрольова в м.Одесі. ОСОБА_17 останнім часом, до 29.03.2005 року, була зареєстрована в гуртожитку по вул.Запорізькій, 19 в м.Одесі, на теперішній час ніде не зареєстрована (а.с.55 зв.,78). Квартира 100 по вул ОСОБА_18, 21 в м.Одесі належить ОСОБА_19 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_11 та свідоцтва про право власност:, виданих 29.03.2010 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_20 (а.с.47-50).

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, беручі до уваги факт постійної реєстрації відповідачів за адресою вул.Корольова, 2/, кв.ЮО, суд зважає, що зони не мають права на зайняття

приміщень житлового будинку 3 по Третьому Скляному провулку в м.Одесі, оскільки втратили його при наданні їм на весь склад сімї іншого житла,

Як зазначали позивачі, на неодноразові звернення ще ОСОБА_10, спадкоємцями якого вони є, так і на їх звернення до родини ОСОБА_11 про добровільне звільнення частини домоволодіння, вони отримували відмову.

Відповідно до ч.І ст.99 ЖК України піднаймач самостійного права на займане житло не набуває незалежно від тривалості проживання. Згідно ч.З цієї ж статті Піднаймач або члени його родини, а також тимчасові мешканці зобовязані негайно звільнити займане житлове приміщення. У випадку відмови вони підлягають виселенню в су домову порядку без надання іншого житлового приміщення.

Враховуючи наведене, а також факт укладання 31.05.1984 року ОСОБА_11, складом сімї 4 особи, договору піднайму приміщень житлового будинку 14 (в теп.час № 3) по Третьому Скляному провулку в м.Одесі, останній від тривалості проживання не може набути самостійного права на займані приміщення. Не можуть набути такого права ані члени його родини - інші відповідачі по справі, ані позивач за обєднаним позовом ОСОБА_9

Наявність письмового договору від 20.12.1962 року, укладеного між ОСОБА_21 та ОСОБА_22, про передачу в користування останньому та його дружині Ємельяновій Ф Ф. квартири по Третьому Скляному провулку в м.Одесі не дає право вважати його договором купівлі-продажу нерухомого майна та не може бути підставою для визнання за ОСОБА_9 права власності на частину домоволодіння 3 (14) по Третьому С кляному провулку в м.Одесі. Більш того, ОСОБА_23 ніколи не був власником спірного житлового будинку ні в цілому, ні його частки, а тому не міг здійснити таке відчуження. На користь цього висновку свідчить посилання в договорі від 20.12.1962 року про передачу квартири саме в користування, а не у власність, а також посилання в договорі від 31.05.1984 року про укладання саме договору піднайму, а не найму, який укладається із власником будинку.

Крім того, ОСОБА_9 пропустила строк позовної давності для предявлення такого позову, не просила його поновити, що є самостійною п дставою для відмови у позові.

Оскільки ОСОБА_9 не має права власності на частку в житловому будинку 3 по Третьому Скляному провулку в м.Одесі, вона не має права вимоги щодо визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину, виданих позивачам після смерті ОСОБА_10. якими будь-яке право ОСОБА_9Ф на частку в спірному домоволодіння, в т.ч. право власності, не порушувалось.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи надані позивачами свідоцтва про право на спадщин, відповідно до яких вони є належними власниками всього домоволодіння 3 по Третьому Скляному провулку в м.Одесі, в т.ч. тієї частки, яку займають відповідачі ОСОБА_9, суд вважає вимоги щодо усунення їм перешкоди в користуванні належним їм майном шляхом виселення відповідачів, які проживають в частині спірного домоволодіння без належних правових підстав, законними та обґрунтованими.

Керуючись ст.ст.16,391 ЦК України, ст.99 ЖК України, ст.ст. 10,11,60,209,213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Усунути ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_10 -ни перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю - домоволодіння м 3 по Третьому Скляному провулку в м.Одесі шляхом виселення ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 із зазначеного домоволодіння.

У позові ОСОБА_9 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання частково недійсним свідоцтв про право на спадщину за законом, визнання права власності на житловий будинок - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Матиновський районний суд м.Одеси шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення, та подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня подання заяви про апеляційне оскарження або в порядку ч.4 сі .295 ЦПК України.

ОСОБА_24