№ 2/521/919/15
23 березня 2015 року
Малиновський районний суд м. Одеси в складі
головуючого - судді Тополевої Ю.В.,
за участю секретаря - Борисової Ю.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «СК «Лафорт», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, відшкодування майнової та моральної шкоди,
У судове засідання позивач не з'явився, подав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, підтримання позовних вимог та надав згоду на заочний розгляд справи.
Представник Приватного акціонерного товариства «СК «Лафорт» та ОСОБА_2 у судові засідання не з'являлися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили, заяву про розгляд справи за їх відсутності не подали.
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зі згоди позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази по справі, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково, зважаючи на такі обставини.
Як встановлено в судовому засіданні, згідно з постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 02.10.2013 року, 17.08.2013 року о 15 год. 00 хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «ВМW Х5», державний номер НОМЕР_1, на перехресті вул. Б. Хмельницького та М'ясоїдівської у м. Одесі при повороті ліворуч не надав дорогу транспортному засобу, який рухався в зустрічному напрямку, у результаті чого відбулося зіткнення з автомобілем марки «Audi 100», державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1. Внаслідок цього транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Зазначеною постановою Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.
Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Згідно з довіреністю, виданою 28.08.2013 року, ОСОБА_1 уповноважений розпоряджатися, зняти з обліку в органах Державтоінспекції, продавати, страхувати, здавати в оренду автомобіль марки «Audi 100», державний номер НОМЕР_2.
Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «СК «Лафорт», позивач подав до страхової компанії заяву про виплату страхового відшкодування.
Отже, між сторонами виникли позадоговірні зобов'язання у зв'язку із завданням майнової шкоди, які регулюються главою 82 ЦК України та Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Згідно з ч. 1 ст. 12 зазначеного Закону розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Згідно з п. 36.2 ст. 36 цього Закону страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Таким чином, всупереч зазначеним вимогам страховик свої зобов'язання перед позивачем щодо виплати страхового відшкодування не виконав. Отже, позовні вимоги в цій частині є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, позовні вимоги про стягнення суми франшизи з ОСОБА_2 не можуть бути задоволені через відсутність відомостей про розмір франшизи, та неможливості подвійного стягнення зазначеної суми зі страховика та водночас із заподіювача шкоди.
Стосовно позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 вартості оцінки матеріального збитку в розмірі 500 грн., суд дійшов висновку, що зазначені вимоги не можуть бути задоволені, оскільки позивач не надав суду докази сплати зазначеної суми грошових коштів. Крім того, зазначене експертне дослідження було проведено поза межами судового розгляд справи не на підставі ухвали суду про призначення судової експертизи, у зв'язку з чим ці витрати не є судовими витратами відповідно до ст. ст. 79, 86 ЦПК України.
Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд дійшов до наступних висновків.
Відповідно до ст. 23 ЦК України під моральним збитком закон передбачає фізичний біль та страждання, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, втрати немайнового характеру внаслідок душевних і фізичних страждань, яких фізична особа зазнала у зв'язку, в тому числі із знищенням чи пошкодженням її майна, приниження ділової репутації, чи інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини фізичних і душевних страждань, ступеня вини особи, що заподіяла моральну шкоду, а також інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, що заподіяла її, за наявності її вини.
Відповідно до п. 9, 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зі змінами та доповненнями, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При заподіянні особі моральної шкоди, обов'язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.
Внаслідок ДТП, спричиненої ОСОБА_2, позивачу було завдано моральні страждання у вигляді душевних переживань через пошкодження його автомобілю та відсутність коштів на його ремонт, а також через побутові незручності, пов'язані з відсутністю справного автомобілю, який до цього часу не відремонтований.
Суд, враховуючи вимоги закону щодо розумності і справедливості, вважає, що сума моральної шкоди в розмірі 3 000 грн., заявлена позивачем, відповідає характеру та обсягу його страждань та немайнових втрат, та вважає за необхідне присудити позивачу зазначену суму грошових коштів в якості компенсації завданої відповідачем моральної шкоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 22, 23, 526, 530, 1167, 1188 ЦК України, ст. ст. 12, 22, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «СК «Лафорт», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, відшкодування майнової та моральної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) відшкодування заподіяної моральної шкоди в сумі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «СК «Лафорт» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 156 грн. 74 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 86 грн. 86 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду до апеляційного суду Одеської області через Малиновський районний суд м. Одеси, яка подається протягом 10 днів з дня його проголошення, а особою, яка не була присутня в судовому засіданні, з дня отримання копії заочного рішення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя Ю.В. Тополева