АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Перепелюк Л. М.

суддів: Винту Ю.М., Одинака О.О.

секретар Паучек І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, інтереси якого представляє за довіреністю ОСОБА_2, на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 06 лютого 2015 року у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

встановила:

ТОВ «Кей-Колект» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В позовній заяві посилалося на те, що 21.11.2006 року між ОСОБА_1 та АКІБ «Укрсиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 (далі - кредитний договір 1), на підставі якого відповідач отримав кредит в розмірі 175000 доларів США. 27 грудня 2006 року сторонами укладено Додаткову угоду № 1 до Кредитного договору 1, відповідно до умов якої розмір кредиту було збільшено до 250000 доларів США.

13.02.2012 року між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу № 2, відповідно до якого права вимоги заборгованості (включаючи суму наданого кредиту, проценти, комісії, штрафні санкції та інші можливі платежі) за Кредитним договором 1 відступлені ТОВ «Кей-Колект». Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

№22-ц/794/482/15 Головуючий у 1 інстанції Волошина С.О. Категорія 19/27 Доповідач Перепелюк Л.М.

Таким чином, на даний час усі права кредитора за Кредитним договором 1 належать ТОВ «Кей-Колект».

Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобов'язувався сплачувати заборгованість щомісяця рівними частками та щомісяця сплачувати проценти за користування кредитними коштами в розмірі 12,3 % річних і повернути кредит не пізніше 21 листопада 2017 року.

Проте відповідач не виконує взятих на себе зобов'язань згідно договору № 0 та станом на 20.11.2014 року має заборгованість в розмірі 333 988,78 доларів США, що за курсом НБУ 15,1461 за 1 долар США, становить 5 058 616,44 грн., з яких: заборгованість за кредитом 203 107,91 доларів США, що за курсом НБУ 15,1461 за 1 долар США, становить 3 076 286,01 грн.; заборгованість за процентами 130 880,87 доларів США, що за курсом НБУ 15,1461 за 1 долар США, становить 1 982 330,43 грн.

З метою забезпечення виконання зобов'язання Відповідача за Кредитним договором 1 21.11.2006 року між ОСОБА_1 та АКІБ «Укрсиббанк» укладено договір іпотеки № 31098, відповідно до умов якого Відповідач передав в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: житловий будинок з належними до нього надвірними спорудами загальною площею 527,8 кв. м., житловою площею 159,1 кв. м., криниця - літ. А, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1; земельну ділянку площею 0,1 га кадастровий номер :20:002:0096, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

13 лютого 2012 року між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» був укладений договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки. Відповідно до умов цього договору до ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» перейшли права вимоги за Договором іпотеки 1.

Таким чином, на даний час усі права іпотекодержателя за Договором іпотеки 1 належать ТОВ «Кей-Колект».

29.11.2007 року між ОСОБА_1 та АКІБ «Укрсиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 (далі - кредитний договір 2), на підставі якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 303 000,00 гривень.

Відповідно до договору факторингу № 2 укладеного 13 лютого 2012 року між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект», на даний час усі права кредитора за Кредитним договором 2 належать ТОВ «Кей-Колект».

Згідно кредитного договору 2 відповідач зобов'язувався сплачувати заборгованість щомісяця рівними частками та щомісяця сплачувати проценти за користування кредитними коштами в розмірі 11,9 % річних і повернути кредит не пізніше 28 листопада 2016 року.

Проте, відповідач не виконує взятих на себе зобов'язань згідно договору № 0 від 28.11.2006 року та станом на 20.11.2014 року має заборгованість в розмірі 443 093,69 грн., з яких: заборгованість за кредитом 254 418,76 грн.; заборгованість за процентами 188 674,93 грн.

З метою забезпечення виконання зобов'язання відповідача за Кредитним договором 2 29.11.2007 року між ОСОБА_1 та АКІБ «Укрсиббанк» укладено договір іпотеки № 31098/1, відповідно до умов якого Відповідач передав в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме житловий будинок з належними до нього надвірними спорудами загальною площею 527,8 кв. м., житловою площею 159,1 кв. м., криниця - літ. А, що знаходяться за адресою: м.Чернівці вул.Ясенева,11; земельну ділянку площею 0,1 га кадастровий номер :20:002:0096, що знаходяться за адресою: м.Чернівці вул.Ясенева,11.

13 лютого 2012 року між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» був укладений договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки. Відповідно до умов цього договору до ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» перейшли права вимоги за Договором іпотеки 2.

Таким чином, на даний час усі права іпотекодержателя за Договором іпотеки 2 також належать ТОВ «Кей-Колект».

Оскільки, до даного часу заборгованість за кредитними договорами не сплачена, а відповідач, ухиляючись від виконання зобов'язань, продовжує користуватись предметом іпотеки, 28 жовтня 2014 року позивач направив відповідачу вимогу про усунення порушення, з вимогою сплатити заборгованість за кредитними договорами і попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки, проте дана вимога була залишена без задоволення. Заперечень проти вимоги відповідач не направляв.

Позивач має вищий пріоритет на задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки. Інших кредиторів, чиї вимоги забезпечуються даною іпотекою, немає. 19 квітня 2012 року було здійснено зміни в запис в Державному реєстрі іпотек, відповідно до якого, як новий іпотекодержателель зареєстроване ТОВ «Кей-Колект».

Позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1, перед ТОВ «Кей-Колект» в сумі 5 501 710 гривень 13 копійок, з яких: заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 21.11.2006 року - 5058616 гривень 44 копійки; заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 29.11.2007 року - 443 093 гривні 69 копійок звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок з належними до нього надвірними спорудами загальною площею 527,8 кв. м., житловою площею 159,1 кв. м., криниця - літ. А, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1 га кадастровий номер :20:002:0096, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_1 шляхом його продажу на прилюдних торгах встановивши початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 06 лютого 2015 року позов задоволено.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) перед ТОВ «Кей-Колект» в сумі 5 501 710 (п'ять мільйонів п'ятсот одна тисяча сімсот десять) гривень 13 копійок, з яких: заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 21.11.2006 року - 5 058 616 (п'ять мільйонів п'ятдесят вісім тисяч шістсот шістнадцять) гривень 44 копійки; заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 29.11.2007 року - 443 093 (чотириста сорок три тисячі дев'яносто три) гривні 69 копійок звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок з належними до нього надвірними спорудами загальною площею 527,8 кв. м., житловою площею 159,1 кв. м., криниця - літ. А, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, та земельну ділянку площею 0,1 га кадастровий номер :20:002:0096, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_1, шляхом його продажу на прилюдних торгах встановивши початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Вирішено питання про судовий збір.

На дане рішення ОСОБА_1 подалв апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду постановлене з порушенням норм матеріального права, недоведеністю обставин, що мають значення для справи та невідповідності висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційних скарг, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Задовольняючи позов ТОВ «Кей-Колект» про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції прийшов до правильного та обґрунтованого висновку про звернення стягнення на житловий будинок з належними до нього надвірними спорудами та земельну ділянку, що належать на праві власності відповідачу ОСОБА_1

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідно до договору факторингу №2, укладеного 13.02.2012 року між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» та договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки, укладеного 13.02.2012 року між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект», АТ «Укрсиббанк» у відповідності до ст.ст. 512, 514, 1077-1079, 1082, 1084 ЦК України відступило, а ТОВ «Кей-Колект» прийняло право вимоги, в тому числі за кредитними договорами №0 від 21.11.2006року, № 0 від 29.11.2007 року, договором іпотеки №31098 від 21.11.2006 року, договором іпотеки №31098/1 від 29.11.2007 року, укладеним між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1

21.11.2006 року між ОСОБА_1 та АКІБ «Укрсиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, на підставі якого відповідач отримав кредит в розмірі 175000 доларів США. 27 грудня 2006 року сторонами укладено Додаткову угоду № 1 до Кредитного договору 1, відповідно до умов якої розмір кредиту було збільшено до 250000 доларів США.

Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобов'язувався сплачувати заборгованість щомісяця рівними частками та щомісяця сплачувати проценти за користування кредитними коштами в розмірі 12,3 % річних і повернути кредит не пізніше 21 листопада 2017 року.

Проте відповідач не виконує взятих на себе зобов'язань згідно договору № 0 та станом на 20.11.2014 року має заборгованість в розмірі 333 988,78 доларів США, що за курсом НБУ 15,1461 за 1 долар США, становить 5 058 616,44 грн., з яких: заборгованість за кредитом 203 107,91 доларів США, що за курсом НБУ 15,1461 за 1 долар США, становить 3 076 286,01 грн.; заборгованість за процентами 130 880,87 доларів США, що за курсом НБУ 15,1461 за 1 долар США, становить 1 982 330,43 грн.

З метою забезпечення виконання зобов'язання Відповідача за Кредитним договором 1 21.11.2006 року між ОСОБА_1 та АКІБ «Укрсиббанк» укладено договір іпотеки № 31098, відповідно до умов якого Відповідач передав в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: житловий будинок з належними до нього надвірними спорудами загальною площею 527,8 кв. м., житловою площею 159,1 кв. м., криниця - літ. А, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1; земельну ділянку площею 0,1 га кадастровий номер :20:002:0096, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Оскільки, позичальник зобов'язання за кредитним договором не виконував, відповідно до розрахунку банку утворилась заборгованість у розмірі 5501710 грн.13 коп.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно частини 1 статті 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до частин 1, 3 статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Згідно ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Відповідно до п.40 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при зверненні стягнення на будівлю (споруду) чи об'єкт незавершеного будівництва при наведених вище умовах підлягає звернення стягнення й на земельну ділянку, на якій розташовано об'єкт нерухомості.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов правильного по суті висновку про задоволення вимог ТОВ «Кей-Колект» про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки через порушення боржником основного зобов'язання, банк в силу ст. ст. 33, 39 Закону України «Про іпотеку» має право задовольнити свої вимоги щодо стягнення кредитної заборгованості шляхом звернення стягнення на іпотечне майно.

Статтею 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», передбачено, що протягом дії цього Закону: не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку про те , що дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не розповсюджується на дані правовідносини, оскільки згідно договорів іпотеки загальна площа житлового будинку, який переданий в іпотеку, складає 527,80 кв.м. та відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідач ОСОБА_1 є власником іншого житлового приміщення.

Відповідно до ч. 1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції не дослідив відсутність у позивача доказів надіслання письмової вимоги про порушення основного зобов'язання за трьома кредитними договорами і тільки після невиконання вимоги іпотеко держателя у строк, встановлений законом, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки то вони є необґрунтованими і недоведеними, спростовуються наявними на а.с. 54-56 вимогою позивача до ОСОБА_1 та списком відправленої позивачем кореспонденції.

Апелянт не надав суду належних та допустимих доказів на спростування зазначених обставин.

Твердження апеляційної скарги щодо неповноти та необ'єктивності дослідження судом першої інстанції наявних у справі матеріалів та доказів, є безпідставними, оскільки суд повно та об'єктивно встановив обставини справи, дослідив та перевірив надані сторонами докази, дав їм відповідну правову оцінку.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно до ст.131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Докази подаються у строк, встановлений судом з урахуванням часу, необхідного для подання доказів. Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин.

Усупереч вимогам ст.ст. 60, 131 ЦПК України, апелянт не надав суду належні та допустимі докази на спростування висновків суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення на підставі повно з'ясованих обставин справи, із додержанням норм матеріального права, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, інтереси якого представляє за довіреністю ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 06 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту вступу її в законну силу.

Головуючий:

Судді: