Справа № 182/9663/14-ц
Провадження № 2/0182/707/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22.06.2015 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого - судді Бабаніної В.А.

При секретарі Нагаєвій Н.О.

З участю представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3

розглянувши увідкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні квартирою та виселення.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відшкодування вартості товарів, послуг та виконаних робіт,

встановив:

ОСОБА_4 звернулась з позовною заявою в якій вказує, що їй на праві власності на підставі договору довічного утримання, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_6 29.04.2005 року, належить квартира АДРЕСА_1.

07.12.2007 року помер її син ОСОБА_7 .

У 2010 році, у її колишньої невістки - ОСОБА_8, склалися важкі матеріальні умови. Вона залишилась сама з неповнолітньою дитиною, яку потрібно було навчати, одягати, годувати. Вона запропонувала ОСОБА_8 (після шлюбу ОСОБА_2) разом з дитиною тимчасово переселитись в належну їй квартиру АДРЕСА_1.

. Невістка погодилась і з березня 2010 року вселилась разом з сином до зазначеної квартири.

При цьому вони досягли домовленості, що відповідач буде сплачувати в повному обсязі квартплату та комунальні платежі за користування водою, газом, електроенергією в квартирі АДРЕСА_2.

Але своїх обіцянок відповідачка не виконала. Вона допустила утворення боргу за послуги ПАТ «Нікопольтеплоенерго» в розмірі 7432 грн.і не сказала їй за борг. Про існування заборгованості вона дізналась, коли з неї була стягнута вказана сума боргу за судовим наказом.

Відповідач відмовилась сплатити допущену заборгованість.

У 2012 році відповідач повторно уклала шлюб з ОСОБА_5 і без дозволу вселила його до належної позивачу квартири. На її вимогу звільнити квартиру вони відмовились.

На її заяву щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_9. 30.09.2014 року їй був направлений лист з Нікопольського МВ (з обслуговування міста Нікополя та Нікопольського району) ГУМВС України за № 21481, яким зазначено, що вирішення цього питання не належить до повноважень міліції та було рекомендовано звернутись до суду.

Позивач просить усунути перешкоди в користуванні квартирою 75 будинку 10-а по пр.. Трубників в м. Нікополі шляхом виселення з зазначеної квартири ОСОБА_2 та ОСОБА_5.

В судовому засіданні Представник позивача позовні вимоги підтримав.

ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала. Звернулась з зустрічною позовною заявою у якій вказала що її колишній свекор ОСОБА_10 та колишня свекруха ОСОБА_4 висловили свою волю про те, що вони бажають, щоб квартира № 75 в будинку№ 10-а по пр Трубників у м. Нікополі належала їх внукові ОСОБА_11. Запропонували їй разом із сином переїхати у цю квартиру, робити там ремонт та коли ОСОБА_11 досягне повноліття - переоформити право власності на квартиру на нього.

Квартира знаходилась у занедбаному стані і вселятися жити у ту квартиру без проведення ремонту було неможливо.

Починаючи з березня 2009 року вона почала закуповувати будівельні матеріали, наймати людей та робити капітальний ремонт у цій квартирі. Ремонт продовжувався до жовтня 2009 року. Після цього вона з сином переїхала жити в квартиру.

За вартість будівельних матеріалів, виконаних послуг та робіт по ремонту зазначеної квартири заплатила власні кошти в розмірі 24911,46 гривень . Кошти зберігала у доларах США та в перерахунку на валюту по офіційному курсу НБУ (800,40 гривень за 100 доларів США) витратила 2965,65 доларів США. На теперішній час станом на 11.03.2015 року по курсу НБУ 2155,29 гривень за 100 доларів США) витрати становлять 63918,36 гривень.

05.06.2012 року вона уклала шлюб з ОСОБА_9 та він переїхав жити до неї в квартиру . З цього моменту відношення із колишньою свекрухою ОСОБА_4 погіршились та вона стала вимагати в неї щоб вона виселялася з квартири разом із ловіком та дитиною, на що вона стала вимагати, щоб ОСОБА_4 сплатила кошти, витрачені нею на ремонт квартири. Добровільно вона сплачувати кошти вімовилася.

На сьогодяшній день разом із своїм чоловіком ОСОБА_9 мешкають у квартирі АДРЕСА_3.

ОСОБА_2 просить стягнути з ОСОБА_4 на її користь оплачену вартість придбаних будівельних матеріалів, послуг та робіт за проведений капітальний ремонт у квартирі АДРЕСА_3 24911 гривень 46 коп.

ОСОБА_4 позовні вимоги ОСОБА_2 не визнала, пославшись на те, що дозволу на ремонт у неї ОСОБА_2 не питала і вона не погоджувала їй ремонт, тому не згодна відшкодовувати ОСОБА_2кошти затрачені на ремонт квартири.

ОСОБА_9 в судове засідання не зявився повторно. Про час і місце слухання справи повідомлений. Відповідно до ч.4 ст.169 суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів .

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 на праві власності на підставі договору довічного утримання, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_6 29.04.2005 року, належить квартира

75 будинку 10-а по проспекту Трубників у м. Нікополі. ( а.с.4-10)

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання членів своєї сімї, інших осіб.

ОСОБА_2 вселилась в квартиру АДРЕСА_4 з дозволу її власника ОСОБА_4 Членом сімї власника вона не була.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В той же час доказів, які б спростовували посилання ОСОБА_4, що вона тимчасово дозволила ОСОБА_2 проживати в належній їй квартирі, ОСОБА_2 не надала.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Про те , що ОСОБА_9 вселився в квартиру без дозволу власника, ОСОБА_2 не заперечувала.

Частина 1 ст.321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Позивач, будучи власником квартири має право відповідно до ст. 391 ЦПК України вимагати усунення перешкод у здійсненні неюправа користування та розпорядження своїм майном.

Тому суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають задоволенню.

В своїй позовній заяві як на підставу позовних вимог, ОСОБА_2 посилається на ст.22 ЦК України, яка передбачає відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди особі, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права.

ОСОБА_4 право ОСОБА_2 не порушила. Договору про витрати на ремонт між ними не було. ОСОБА_2 на свій розсуд зробила ремонт в квартирі яка їй не належала, для поліпшення умов проживання в ній.

Допитані за її клопотанням свідки- Блєдна О.М. і ОСОБА_12 пояснили, що ремонт в квартирі робили на прохання матері ОСОБА_2, вона ж з ними і розраховувалась за роботу . ОСОБА_4 в квартирі не бачили.

Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 з підстав передбачених ст. 22 ЦК України, задоволенню не підлягають. Інших підстав вона не заявляла.

Відповідно до ст. 88 ЦПК з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати сплачений судовий збір -243,60 грн.

Керуючись ст. 10,11, 57, 60, 88, 212,214, 215,218 ЦПК України, на підставі ст.ст. 317, 321, 383, 391 ЦК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_4 задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_4 в користуванні квартирою № 75 будинку № 10-а по проспекту Трубників у м. Нікополі.

Виселити ОСОБА_2, ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_5 без надання іншого житла.

У зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відшкодування вартості товарів, послуг та виконаних робіт, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 і ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судові витрати по 121 грн.80 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення через Нікопольський міськрайонний суд, особи які приймали участь у справі і не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть оскаржити рішення в той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_13