АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________
Справа №638/4357/14. Головуючий 1 інст.: - ОСОБА_1
Провадження №22-ц/790/4882/15. Суддя-доповідач: - ОСОБА_2 Категорія: договірні.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2015 року. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді: - ОСОБА_2,

суддів: - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

при секретарі: - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - ОСОБА_6 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 травня 2014 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус» в особі філії товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус» у Дзержинському районі м. Харкова, ОСОБА_7 - про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог зазначало, що 26 липня 2006 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_7 уклали кредитний договір №DNH4KP66930403, за умовами якого банк надав останньому кредит у сумі 2 476 грн. 50 коп. на строк до 26 липня 2007 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 28,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

На забезпечення виконання зобовязань за вказаним договором 1 вересня 2009 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» в особі філії ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» у Дзержинському районі м. Харкова уклало договір поруки, за умовами якого останнє поручилося перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за виконання ОСОБА_7 свого обовязку за кредитним договором у розмірі 10 000 грн.

Позичальник ОСОБА_7 умови кредитного договору не виконує та станом 20 січня 2014 року має заборгованість за кредитом у розмірі 35 760 грн. 50 грн., з яких: 10 118 грн. 51 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом: 23 462 грн. 92 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1679 грн. 07 коп. - штраф (процентна складова).

Посилаючись на вказані обставини та ст. ст. 259, 526, 527, 530, 554, 610 ЦК України, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з ОСОБА_7 на його користь заборгованість за кредитним договором №DNH4KP66930403 від 26 липня 2006 року у розмірі 25 760 грн. 50 коп.

Стягнути солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус» в особі філії товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус» у Дзержинському районі м. Харкова, ОСОБА_7 на його користь заборгованість за кредитним договором №DNH4KP66930403 від 26 липня 2006 року у розмірі 10 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» понесені ним судові витрати.

Представник ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» в особі філії ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» у Дзержинському районі м. Харкова в судове засідання не зявився.

Згідно заяви поданої до суду, просив розглянути справу за його відсутності. Проти задоволення позову не заперечував.

Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання не зявився.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 травня 2014 року позов задавлено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ПАИ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 26 липня 2006 року у розмірі 5177 грн. 77 коп.

Стягнуто солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус» в особі філії товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус» у Дзержинському районі м. Харкова та ОСОБА_7 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 10 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» витрати по оплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп.

В іншій частині позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк» - ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині зменшення суми заборгованості та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково позов, суд виходив з того, що розмір неустойки за кредитним договором підлягає зменшенню, оскільки він значно перевищує розмір збитків за кредитним договором.

Такий висновок суду відповідає нормам матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певних дій, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема договорів та інших правочинів ( ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі.

За змістом ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу звязку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

З матеріалів справи вбачається, що 26 липня 2006 року ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_7 уклали кредитний договір №DNH4KP66930403, за умовами якого банк надав ОСОБА_7 споживчий кредит в розмірі 2 476 грн. 50 коп. грн. 64 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2,09 % у місяць на суму залишку заборгованості за кредитним договором, з кінцевим терміном повернення кредиту до 26 липня 2007 року.

За умовами договору він складався із заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт).

Свою згоду з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт) позичальник ОСОБА_7 висловив в заяві від 26 липня 2006 року, яку власноруч підписав (а. с. 9).

За умовами вказаного договору погашення кредиту здійснюється у наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з 21 по 28 число кожного місяця, позичальник повинен надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 235 грн. 89 коп. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інших витрат згідно Умов надання споживчого кредиту фізичним особам.

Відповідно до пунктів 5.1, 5.3, 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт) при порушенні позичальником будь-яких зобовязань, передбачених заявою та п. 3.2.2, 3.2.3 даних Умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожний день прострочки платежу. При порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більше ніж на 30 днів, позивальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості. Терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років (а. с. 11-14).

На забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 1 вересня 2010 року ПАТ КБ «Приват Банк» та ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» в особі Харківської філії ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» у Комінтернівському районі м. Харкова уклали договір поруки, за умовами якого останнє поручилося перед ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідати солідарно за виконання ОСОБА_7 своїх зобовязань за кредитним договором №DNH4KP66930403 від 26 липня 2006 року у розмірі 10 000 грн. (а. с. 7, 8).

ПАТ КБ «ПриватБанк» виконало умови кредитного договору та 26 липня 2006 року за дорученням ОСОБА_7 перерахувало кредитні кошти у сумі 1 905 грн. на поточний рахунок ФОП ОСОБА_8 для оплати придбаного позичальником телефону, а також комісію компанії, зазначену в п. 2.2 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам (а. с. 9-10).

26 липня 2006 року продавець ФОП ОСОБА_8 та покупець ОСОБА_7 склали акт прийому передачі товару № DNH4KP66930403, згідно з яким продавцем передав, а покупець прийняв мобільний телефон Nokia, вартістю 2 105 грн. (а. с. 12).

Позичальник ОСОБА_7 не виконав свої зобовязання за кредитним договором та згідно розрахунку ПАТ КБ «ПриватБанк» станом 20 січня 2014 року має заборгованість за кредитом у розмірі 35 760 грн. 50 грн., з яких: 10 118 грн. 51 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом: 23 462 грн. 92 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1679 грн. 07 коп. - штраф (процентна складова) ( а. с. 5-6).

Зважаючи на те, що позичальник та його поручитель не виконали свої зобовязання за кредитним договором та договором поруки, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув солідарно з ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» в особі Харківської філії ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» у Комінтернівському районі м. Харкова та ОСОБА_7 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №DNH4KP66930403 від 26 липня 2006 року у розмірі 10 000 грн.

Згідно ч. 1 ст. 546 ст. 549 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже, ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Встановивши, що розмір неустойки значно перевищує розмір заборгованості по процентам за користування кредитом, суд першої інстанції обґрунтовано зменшив розмір неустойки з 25 641 грн. 99 коп. до 5 177 грн. 77 коп., та правомірно стягнув з ОСОБА_7 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором №DNH4KP66930403 від 26 липня 2006 року у розмірі 5 177 грн. 77 коп. та судові витрати.

Вирішуючи спір, суд зясував дійсні обставини справи, перевірив доводи позивача, дослідив надані ним докази, дав їм належну оцінку та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги представника ПАТ КБ «ПриватБанк» - ОСОБА_6, не є суттєвими та висновків суду першої інстанції в оскаржуваній частині не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313, п. 1 ч.1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - ОСОБА_6 - відхилити.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 травня 2014 року в оскаржуваній частині - залишити без змін.

В іншій частині рішення суду сторонами не оскаржене та колегією суддів не переглядалося.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання н им законної сили.

Головуючий:

Судді: