У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 01 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 24 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в :

У липні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 17 січня 2012 року між ним та ОСОБА_3 укладено договір безвідсоткової позики, за яким відповідач отримав грошові кошти в розмірі 76 000 грн. Відповідно до п. 2.1 договору, сторони погодили, що підписання даного договору свідчить про надання позикодавцем позичальнику грошових коштів в зазначеній сумі. ОСОБА_3 згідно п. 2.2 договору зобов'язаний був повернути суму позики не пізніше 17 лютого 2012 року, однак у вказаний строк позика не повернута, чим відповідач порушив взяті на себе договірні зобов'язання. Станом на 15 червня 2012 року борг відповідача становив 76 000 грн. Позивач зазначав, що п. 4.1 договору встановлено, що у разі прострочення терміну повернення позики позикодавець має право вимагати від позичальника крім суми основної заборгованості пеню, що визначається у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день протермінування строку повернення позики від суми заборгованості. Враховуючи викладене позивач просив стягнути на його користь суму боргу за договором безвідсоткової позики від 17 січня 2012 року у розмірі 76 000 грн, 3% річних від простроченої суми за весь період прострочення в розмірі 743 грн 34 коп, пеню за прострочення виконання зобов'язання в розмірі 3 741 грн 86 коп.

Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 01 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 24 червня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення першої й апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що договір позики підписаний не відповідачем, а іншою особою, що підтверджується висновком судово-почеркознавчої експертизи, а тому позовні вимоги є безпідставними та недоведеними.

Ухвалюючи рішення у справі, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалили законні й обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, за касаційною скаргою на рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 01 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 24 червня 2015 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак