Справа №667/354/15-ц
27 березня 2015 року Комсомольський районний суд м. Херсона у складі:
головуючого судді Радченко Г.А.
при секретарі Рушелюк О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Херсона цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління державної міграційної служби України в Херсонській області, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просив визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.
В обґрунтування позову посилався на те, що він є власником житлового будинку та земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Вказане майно він отримав у спадщину, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно серії ЕАВ № 842550 від 14.03.2013 року, витягом про державну реєстрацію прав серії СЕІ № 720367 та державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 20.08.2007 року. Відповідно до копії домової книги відповідачі прописані у його будинку, однак там не проживають, що підтверджується довідкою Комишанської селищної ради м. Херсона від 25.12.2014 року № 1268. Той факт, що в будинку досі зареєстровані особи, які в ньому не проживають, заважає йому повноцінно ним користуватись, адже він не зобов'язаний узгоджувати з ними в майбутньому угоди щодо користування та розпоряджання будинком. Окрім того, не виключено, що через певний час відповідачі повернуться у будинок та можуть вимагати надати їм місце для проживання.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги зменшив, заявив про відмову від позовних вимог в частині визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житлом. Ухвалою суду від 27.03.2015 року закрито провадження по справі в частині позовних вимог про визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житлом. Решту позовних вимог позивач підтримав, просив їх задовольнити, з заявлених у позові підстав. Пояснив, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 від народження. Відповідач ОСОБА_4 у вказаному будинку ніколи не проживав, йому навіть не було відомо про факт реєстрації відповідача за даною адресою. Відповідачка ОСОБА_2 є колишньою дружиною його покійного батька, від якого він успадкував будинок. Проте, у 2010 році шлюб між ними було розірвано і відповідачка виїхала з вказаного будинку. На даний час вона мешкає у м. Москва РФ.
Відповідачі в судове засідання не з'явилися, причини не явки суду не пояснили, про час і місце слухання справи повідомлялися оголошенням у друкованих засобах масової інформації.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ч. 1-2 ст. 224 та ч. 1 ст. 225 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, свідків, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Водночас, відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запису органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.
Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, зокрема, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм цивільного та житлового законодавства.
Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку за адресою: м. Херсон, смт. Комишани, вул. Богдана Хмельницького, 1, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав.
Згідно домової книги, оригінал якої було досліджено в судовому засіданні, та довідок ВАДР УДМС України в Херсонській області від 27.01.2015 року та 28.01.2015 року відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідно до довідки-підтвердження № 1268 від 25.12.2014 року, що видана Виконавчим комітетом Комишанської селищної ради Комсомольського району м. Херсона, відповідачі за вищезазначеною адресою прописані, але не проживають.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що з 05.03.2011 року він одружений з матір'ю позивача, а з літа 2012 року проживає з нею та позивачем за адресою: АДРЕСА_1. Будинок був успадкований позивачем після смерті батька і при оформленні документів стало відомо, що у будинку зареєстровані відповідачі. Хто такий ОСОБА_4 ні йому, ні позивачу, ні його матері не відомо, а ОСОБА_2 - це колишня дружина батька позивача. З моменту його (свідка) переїзду до будинку він відповідачів жодного разу не бачив і їх речі у будинку відсутні.
Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що він є другом позивача та часто буває у нього в гостях. Раніше позивач проживав у будинку разом із батьком, а після його смерті у 2012 році, до позивача переїхала його мама. За життя батько ОСОБА_1 проживав із жінкою на ім'я ОСОБА_2, однак з 2011 року вона у будинку не мешкає. Відповідач ОСОБА_4 йому не знайомий.
Реєстрація особи у житловому приміщенні передбачає право такої особи на користування житлом. Проте, оскільки відповідач ОСОБА_4 не є членом сім"ї власника будинку, то його право на користування спірним житлом пов"язано з його наймом.
Відповідно до ч. 1 ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача за ним зберігається займане житлове приміщення у випадках і в межах строків, встановлених частиною 1, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача та членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Що стосується реєстрації відповідачки ОСОБА_2, то вона була прописана у будинку позивача, як член сім"ї його колишнього власника, а саме померлого батька позивача.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Таким чином, відповідачка ОСОБА_2 не проживає у спірному будинку з 2011 року, а відповідач ОСОБА_4 не є членом сім'ї власника житла, тобто позивача ОСОБА_1 та взагалі ніколи не проживав у будинку, натомість їх реєстрація у вказаному будинку створює позивачу перешкоди у здійсненні ним права власності, що є підставою для усунення вказаної перешкоди, шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування вказаним житлом.
Судові витрати понесені позивачем на оплату судового збору в розмірі 243,60 грн. підлягають стягненню з відповідачів на підставі ст. 88 ЦПК України, по 121,80 грн. з кожного.
На підставі ст. ст. 391, 405 ЦК України, ст. ст. 71, 163 ЖК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 74, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління державної міграційної служби України в Херсонській області, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням - задовольнити.
Усунути ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні права власності будинком АДРЕСА_1, шляхом визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування будинком за адресою: АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати по 121,80 грн. з кожного.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк, на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом десяти днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Херсонської області через Комсомольський районний суд м. Херсона. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.
Суддя: