Провадження № 2- 2591/15
В справі № 760/3025/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

при секретарі - Носачову А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Солом»янської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_3, 3-і особи: Орган опіки та піклування Солом»янської районної в м. Києві державної адміністрації,Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом»янського району м. Києва» про визнання недійсним надання прав наймача та незаконною і недійсною зміну договору найму, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом і просить визнати недійсним надання відповідачці прав наймача ізольованої кімнати в квартирі АДРЕСА_1 в період з січня по квітень 2014 року.

Крім того, просить визнати незаконною і недійсною зміну договору найму в період з січня по квітень 2014 року в спірній квартирі.

Посилається в позові на те, що він з відповідачкою та їх спільним сином зареєстровані та проживають з 2005 року в квартирі АДРЕСА_1.

Рішенням Солом»янського районного суду м. Києва від 26 березня 2012 року їх шлюб був розірваний. Від шлюбу з відповідачкою вони мають сина ОСОБА_4, 2002 року народження, який був залишений на утриманні матері та не позбавлений батьківського піклування.

Відповідно до рішення Солом»янського районного суду м. Києва за позовом відповідачки був встановлений порядок користування квартирою, згідно з яким кімната розміром 6,5 кв.м. надана в користування двох осіб: відповідачці та їх сину ОСОБА_4, а кімната 13,2 кв.м. надана в користування йому.

В січні-лютому 2014 року без його відома та згоди договір найму було змінено, внаслідок чого розподілено особовий у квартирі з виділенням кімнати розміром 16,5 кв.м. відповідачці, про що він дізнався з квитанцій на оплату комунальних послуг.

У червні 2014 року на засіданні комісії у справах дітей йому було повідомлено про наявність Розпорядження Солом»янської районної в м. Києві державної адміністрації про зміну договору найму №284 від 15 квітня 2014 року, яким не було внесено до особового рахунку відповідачки їх малолітнього сина ОСОБА_4, який займає кімнату 16,5 кв.м. відповідно до рішення суду.

Вважає, що Розпорядження не відповідає змісту рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 26 березня 2012 року.

Стверджує, що внаслідок цього відповідачка неправомірно отримала права наймача на кімнату 16,5 кв.м., та перевагу по житловій площі порівняно з площею кімнати 13,2 кв.м., чим порушує його права на відповідну житлову частку.

Вважає, що зміна договору найму здійснена з порушенням вимог закону через відсутність дозволу Органу опіки і піклування та його згоди в інтересах дитини на поділ прав найму в спірній квартирі.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Представник відповідача - Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації в судовому засіданні проти позову заперечувала.

Посилається на те, що Розпорядження № №284 від 15 квітня 2014 року було прийнято відповідно до рішення Солом»янського районного суду м. Києва, яке ухвалювалося за участю не тільки сторін у справі, а й представника Органу опіки та піклування, який проти позову не заперечував.

На підставі даного рішення суду відповідачка 07 лютого 2014 року звернулася до ЦОС №1 КП »Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом»янського р-ну м. Києва» з заявою про розподіл особового рахунку квартири відповідно до рішення суду.

На підставі розпорядження Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації від 23 квітня 2014 року про зміну договору найму відповідачку ОСОБА_3 визначено наймачем ізольованої кімнати житловою площею 16,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1.

Зауважила, що розпорядження відповідає як рішенню суду, так і вимогам ст.ст. 103,104 ЖК Української PCP .

Крім того зазначила, що 25 липня 2014 року позивач також звернувся до ЦОС №1 з заявою про визначення його наймачем ізольованої кімнати житловою площею 13,2 кв.м. в спірній квартирі згідно рішення суду.

На підставі розпорядження Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації 11 серпня 2014 року про зміну договору найму позивача визначено наймачем ізольованої кімнати житловою площею 13,2 кв.м. в квартирі.

Дане розпорядження позивач не оскаржував, тим самим погоджуючись на зміну договору найму спірного житла та необхідністю поділу особового рахунку.

Виходячи з цього, просить у позові відмовити.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову також заперечувала.

Посилалася на те, що на підставі рішення суду та Розпоряджень Солом»янської районної в м. Києві державної адміністрації вона та позивач стали наймачами окремих кімнат у квартирі.

Виходячи з того, що кімната розміром 16,5 кв.м. виділена в користування їй з сином, який є малолітнім, наймачем кімнати визначено саме її.

В зв»язку з цим рахунки на оплату комунальних послуг надсилаються їй на дві особи, а позивачу на одну.

Вважає, що порушень закону при визнанні її наймачем кімнати вона не допускала, а тому просить у позові відмовити.

Представник 3-ї особи - Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом»янського району м. Києва» в судовому засіданні проти позову також заперечувала.

Посилалася на те, що рахунки на оплату житлово-комунальних послуг окремо по кімнатах надсилаються позивачу та відповідачці з січня 2014 року відповідно до заяви, поданої відповідачкою 07 лютого 2014 року, до якої було додано рішення суду про визначення порядку користування квартирою.

В подальшому відповідачка Розпорядженнням Солом»янської районної в м. Києві державної адміністрації була визнана наймачем ізольованої кімнати розміром 16,5 кв.м.

Житлово-комунальні послуги за користування кімнатою розміром 16,5 кв.м. проводиться на дві особи: відповідачку та сина сторін, а на кімнату 13, 2 кв.м. - на позивача.

Сам позивач також звернувся з судовим рішенням та заявою 25.07.2014 року про зміну договору найму в квартирі і його заява також була задоволена.

Виходячи з цього, вважає, що права позивача з боку КП »Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом»янського р-ну м. Києва» порушені не були, а тому просить у позові відмовити.

Представник 3 -ї особи - Органу опіки та піклування Солом»янської районної в м. Києві державної адміністрації проти позову також заперечувала.

Вважає, що права дитини рішенням суду від 28 травня 2012 року та виданими Розпорядженнями Солом»янської районної в м. Києві державної адміністрації на його виконання порушені не були, а тому також просить у позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 104 ЖК Української РСР член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу.

У разі відмови членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору, спір може бути вирішено в судовому порядку.

Судом встановлено, що позивач, відповідачка та їх малолітній син ОСОБА_4, 2002 року народження, зареєстровані та проживають у 2-х кімнатній квартирі АДРЕСА_1.

Відповідно до ордера № 3549 від 12 серпня 2005 року, виданого Шевченківською РДА м. Києва, спірна квартира була надана позивачу на сім»ю з 3-х осіб: він, відповідачка та син.

Рішенням Солом»янського районного суду м. Києва від 26 березня 2012 року шлюб сторін розірваний.

/а.с.4; 59 /

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 28 травня 2012 року був визначений порядок користування спірною квартирою.

Виділено в користування відповідачки з сином ізольовану кімнату розміром 16,5 кв.м., а в користування позивача - кімнату розміром 13,2 кв.м.

Підсобні приміщення залишено в загальному користуванні.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23 жовтня 2012 рішення суду залишено без змін, тобто в порядку ст.319 ЦПК України набрало законної сили.

/а.с. 9, 51, 53 - 55/

07 лютого 2014 року відповідачка звернулася ЦОС №1 КП »Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом»янського р-ну м. Києва» з заявою про розподіл особового рахунку в спірній квартирі на підставі рішення суду.

Розпорядженням Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації від 23 квітня 2014 року відповідачку ОСОБА_3 визначено наймачем ізольованої кімнати житловою площею 16,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1.

25 липня 2014 року позивач звернувся до ЦОС №1 з заявою про визначення його наймачем ізольованої кімнати, житловою площею 13,2 кв.м., згідно рішення суду.

Розпорядженням Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації від 11 серпня 2014 року позивача ОСОБА_1 визначено наймачем ізольованої кімнати житловою площею 13,2 кв.м..

Даних Розпоряджень позивач не оскаржував, тобто погодився з ними.

/а.с. 50, 58; 62 /

Після поданої відповідачкою заяви 07 лютого 2014 року нарахування за спожиті житлово-комунальні послуги в спірній квартирі проводяться окремо: на дві особи - відповідачку з сином за користування кімнатою розміром 16,5 кв.м., та на одну особу за користування кімнатою 13,2 кв.м. та направляються два рахунки на оплату житлово-комунальних послуг.

Поняття особового рахунку законом не визначено, однак є підставою для нарахування житлово-комунальних послуг конкретному платнику, який є споживачем житлово-комунальних послуг та вступає в договірні відносини з надавачами цих послуг.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦПК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

В ч.ч.1,2 ст.215 ЦК зазначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Так, позивач та відповідачка Розпорядженнями Солом»янської районної в м. Києві державної адміністрації визнані наймачами окремих кімнат у спірній квартирі на підставі рішення Солом»янського районного суду м. Києва від 28 травня 2012 року про визначення порядку користування квартирою.

З точки зору житлового законодавства договір найму - це договір, за яким наймодавець зобов'язується надати за відповідну плату жиле приміщення у безстрокове користування в будинках державного і громадського житлових фондів для проживання в ньому.

Цей договір забезпечує права не тільки наймача, який отримав ордер, а у випадку зі сторонами це є рішення суду, але й усіх членів його сім'ї.

Договір найму укладається з особою, на ім'я якої видано ордер або на ім'я якої відкрито особистий рахунок.

Договір найму може укладатися лише з повнолітнім громадянином.

Таким чином, Розпорядження Солом»янської районної в м. Києві державної адміністрації, якими позивач та відповідачка визнані наймачами ізольованих кімнат у квартирі, відповідають вимогам закону та не оспорюються сторонами.

Судом встановлено, що рахунки на житлово-комунальні послуги позивачу та відповідачці направляються окремо ЦОС №1 КП »Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом»янського р-ну м. Києва» з січня 2014 року.

Сторонами не заперечується, що підставою для цього була заява відповідачки від 07 лютого 2014 року та рішення Солом»янського районного суду м. Києва від 28 травня 2012 року, додане нею до заяви.

Відповідно до ч.5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Серед основних засад судочинства в Україні, згідно з п.9 ч.3 ст.129 Конституції України, є обов'язковість рішень суду.

На підставі ч.ч.1,2 ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування,підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України - і за її межами.

За таких обставин, рішення Солом»янського районного суду м. Києва від 28 травня 2012 року,заяви відповідачки до ЦОС №1 КП » Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом»янськогор-ну м.Києва», суд вважає, що дії по направленню окремих рахунків позивачу та відповідачці на сплату житлово-комунальних послуг відповідають вимогам закону.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду позивач ні у позові, ні в судовому засіданні не пояснив, якими саме діями кожного з відповідачів порушені його права та в чому саме проявляються такі порушення.

Не заперечував, що Розпорядження Солом»янської районної в м. Києві державної адміністрації, якими він та відповідачка визначені окремими наймачами ізольованих кімнат у квартирі, не оскаржував і погоджується з ними.

Підтвердив, що дані Розпорядження були видані на виконання рішення суду від 28 травня 2012 року та поданих ними заяв.

Так, право відповідачки на відкриття окремого особового рахунку на кімнату розміром 16,5 кв.м. відповідно до рішення суду та внесення плати за житлово-комунальні послуги на виділене їй з сином у користування жиле приміщення, гарантовано визначеною Конституцією України та іншими законодавчими актами обов»язковістю рішення суду.

Визнавши право відповідачки вносити таку плату за виділене їй у користування жиле приміщення, відповідач - Солом»янська районна в м. Києві державна адміністрація,діяв у межах закону.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Таким чином, порушення, невизнання, оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення кожної особи до суду за захистом свого особистого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно із ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Будь-яких доказів, які б свідчили про порушення прав позивача діями відповідачів, вчиненими на виконання рішення суду, позивач не надав.

Та обставина, що між позивачем та відповідачем, як наймачами окремих ізольованих кімнат у квартирі, виник спір з приводу приватизації, не є підставою для висновку про порушення його прав діями, вчиненим на виконання рішення суду.

Таким чином, твердження позивача в обґрунтування своїх вимог, судом не можуть бути прийняті до уваги.

Крім того, при вирішенні спору суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Як встановлено вище, з заявами про розподіл особового рахунку в спірній квартирі на два відповідно до рішення суду сторони зверталися до ЦОС №1 Комунального підприємства »Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом»янського району м. Києва».

Саме даний орган, згідно з наданими сторонами рахунками на сплату житлово-комунальних послуг, виставляє сторонам дані рахунки, в тому числі з січня по квітень 2014 року.

Дії даного органу позивач не оспорює, а подальші Розпорядження Солом»янської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання його та відповідачки наймачами вважає законними.

При цьому будь-яких вимог до даного органу не висуває і відповідачем при зверненні до суду до участі в справі не залучає.

Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного у ст. 11 ЦПК, суд не може замінити неналежного відповідача належним на підставі ст. 33 цього Кодексу за власною ініціативою без відповідного на те клопотання позивача.

Такого клопотання позивач у судовому засіданні не заявив.

На підставі клопотання відповідача - Солом»янської районної в м. Києві державної адміністрації Комунальне підприємство »Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом»янського району м. Києва» залучено до участі в справі в якості 3-ї особи.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що права позивача з боку відповідачів у справі порушені не були, а тому не підлягають захисту.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 50, 63, 103, 104 Житлового кодексу України, ст. ст. 3-4, 10-11,33, 57-61, 88,209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до Солом»янської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_3 про визнання недійсним надання прав наймача та незаконною і недійсною зміну договору найму відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку

для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя: