Справа № 367/2338/15 Головуючий у І інстанції Чернов Д. Є.
Провадження № 22-ц/780/4093/15 Доповідач у 2 інстанції Савченко С. І.
Категорія 1 23.07.2015
У Х В А Л А

іменем України

23 липня 2015 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Даценко Л.М., Білоконь О.В.,

при секретарі Токар Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 8 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ПП «Мжкоблбуд», третя особа Іпотечний центр у м. Києві та Київській області державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» про визнання права власності на житло,-

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним вище позовом, який мотивувала тим, що 30 січня 2003 року між Регіональним відділенням Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву в Київській області, нею та ПП Фірма «ІСА» був укладений договір № 21/02 про дольову участь в будівництві житла. Згідно умов вказаного договору державний фонд вносить інвестиції у будівництво квартири за рахунок її коштів, а забудовник передає квартиру за затвердженою специфікацією, а саме квартиру АДРЕСА_1. Пізніше номер квартири було змінено на АДРЕСА_1. Зазначає, що 3 лютого 2003 року між нею і Фондом укладено кредитну угоду №19/1, за умовами якої Фонд від імені Держави надав їй прямий адресний (цільовий) кредит у сумі 64679 грн. на будівництво житла загальною площею 53,01 кв.м., згідно з проектом за адресою: АДРЕСА_1, терміном повернення 30 років. Зазначає, що квартира АДРЕСА_1, Договір №21/26 про дольову участь в будівництві житла від 20.06.2003 року, профінансовано в сумі 98 421 грн. Загальна вартість квартири складає 117 078 грн. Зазначає, що вона 27 серпня 2014 року звернулася до директора ПП «Мжкоблбуд» з проханням повідомити їй розрахунковий рахунок ПП «Мжкоблбуд» з метою остаточного розрахунку за житло, але відповіді досі не отримала. У зв'язку з наведеним, посилаючись на ст.392 ЦК України, просила визнати за нею право власності на майно, а саме на квартиру, за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 8 червня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із таким рішенням, позивачка ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким її вимоги задоволити в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення і неправильне застосування судом норм матеріального права. Зокрема вказує на те, що відповідач ПП «Мжкоблбуд» не був належним чином повідомлений про час розгляду справи, а тому вона була позбавлена можливості заявити клопотання про отримання в судовому засіданні від відповідача його розрахункових рахунків з метою остаточного розрахунку за житло, чим порушено її права.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та її представник апеляційну скаргу підтримали, просили скасувати рішення суду першоїх інстанції та ухвалити нове, яким її вимоги задоволити у повному обсязі.

Представник третьої особи Іпотечного центру у м. Києві та Київській області державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» проти задоволення апеляційної скарги не заперечував.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що ОСОБА_2 не надала суду доказів виникнення у неї в установленому законом порядку права власності на спірну квартиру АДРЕСА_1, а відтак відсутні підстави для визнання за нею права власності на підставі ст.392 ЦК України.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Згідно ч.2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. Способом захисту права та інтересу є, зокрема, визнання права.

Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.392 ЦК України).

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 27 січня 2003 року між Регіональним відділенням Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву в Київській області(правонаступник Іпотечний центр у м. Києві та Київській області державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву») та ПП Фірма «Іса» була укладена Інвестиційна угода № 17/1, згідно якої Державний фонд зобов'язався внести інвестиції в будівництво будинку по АДРЕСА_1, а ПП Фірма «Іса» зобов'язалася побудувати вказаний будинок, здати його в експлуатацію та передати житло фонду.

30 січня 2003 року між Регіональним відділенням Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву в Київській області, ОСОБА_2 і ПП Фірма «Іса» був укладений договір № 21/02 про дольову участь в будівництві житла, згідно якого Державний фонд вносить інвестиції у будівництво квартири коштами ОСОБА_2, а ПП Фірма «Іса» передає квартиру у двоповерховому 46-ти квартирному житловому будинку по АДРЕСА_1. Квартира відповідає затвердженій у договорі специфікації: будівельний номер квартири АДРЕСА_1, кількість кімнат 2, поверх 2, загальна площа 53,01 кв.м., житлова площа 29,76 кв.м., вартість будівництва 67 482 грн., плановий термін здачі будинку в експлуатацію ІV квартал 2004 року (а.с.8-11).

Також, судом встановлено, що вищезазначені Інвестиційну угоду № 17/1 від 27 січня 2003 року та договір про дольову участь № 21/02 від 30 січня 2003 року, укладені із ПП Фірма «Іса», було розірвано.

3 лютого 2003 року між Регіональним відділенням Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву в Київській області (правонаступник Іпотечний центр у м. Києві та Київській області державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву») і ОСОБА_2 згідно Положення про порядок надання пільгових довготермінових кредитів молодим сім'ям, затвердженим постановою КМУ № 584 від 29 травня 2001 року укладено Кредитну угоду № 19/1 (з послідуючими додатковими угодами), за умовами якої Державний фонд надає ОСОБА_2 прямий адресний (цільовий) кредит у сумі 136211 грн. на будівництво житла, а саме: квартири АДРЕСА_1 із терміном повернення 30 років. Розрахунок розміру кредиту здійснений виходячи із вартості 1 кв.м. будівництва в розмірі 2600 грн. та загальної вартості квартири 142064 грн. (додаток № 1 до кредитної угоди).

Згідно п.п.2.1-2.2,4.1.1 кредитної угоди ОСОБА_2 зобов'язалася вносити кошти на оплату лише на рахунок в банку-агенті, з яким Державний фонд уклав угоду про надання і обслуговування кредиту. Цими коштами, які включають як попередній внесок, так і кошти за понаднормову площу та/або суму перевищення розрахункової вартості будівництва житла, розпоряджається Державний фонд. Згідно п.4.2.1 після введення житла в експлуатацію позичальник зобов'язується разом із фондом за власний рахунок оформити свідоцтво про право власнсоті на збудоване житло.

3 червня 2003 року між Регіональним відділенням Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву в Київській областіта ПП «Мжкоблбуд» була укладена Інвестиційна угода № 17/5 про будівництво житла, за умовами якої Державний фонд зобов'язався внести інвестиції в будівництво двоповерхового 48-ми квартирного будинку по АДРЕСА_1, а ПП «Мжкоблбуд» зобов'язалося побудувати вказаний будинок, здати його в експлуатацію до І кварталу 2005 року та передати житло фонду і позичальникам згідно акту прийому-передачі протягом місяця після підписання акту державної комісії. Порядок передачі квартир визначений розділом 5 Інвестиційної угоди. Додатковими угодами № 1 і № 2 до Інвестиційної угоди № 17/5 продовжено термін здачі будинку в експлуатацію до І кварталу 2007 року.

20 червня 2003 року між Регіональним відділенням Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву в Київській області, ОСОБА_2 і ПП «Мжкоблбуд» укладено договір № 21/26 про дольову участь в будівництві житла, за умовами якого Державний фонд вносить інвестиції у будівництво квартири коштами ОСОБА_2, а ПП «Мжкоблбуд» передає квартиру у двоповерховому житловому будинку по АДРЕСА_1. Квартира відповідає затвердженій у договорі специфікації: будівельний номер квартири АДРЕСА_1, кількість кімнат 2, поверх 2, загальна площа 53,01 кв.м., житлова площа 29,76 кв.м., вартість будівництва 67482 грн.

До вказаного договору про дольову участь № 21/26 були внесені зміни додатковими угодами від 5 серпня 2003 року, від 9 вересня 2003 року, від 23 грудня 2004 року та від 11 вересня 2006 року, якими змінено специфікацію квартири, а саме: номер квартири 19, кількість кімнат 2, поверх 1, загальна площа 54,64 кв.м та встановлено вартість її будівництва, яка відповідає 142064 грн.

Крім того, судом встановлено, що будівництво квартири АДРЕСА_1 профінансовано в розмірі 98421 грн. Загальна вартість квартири складає 117078 грн., що підтверджується довідкою ПП «Мжкоблбуд» № 15/03 від 15 счня 2009 року (а.с.19).

Будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1 завершено, проте будинок не уведений в експлуатацію.

27 серпня 2014 року ОСОБА_2 звернулася до директора ПП «Мжкоблбуд» із заявою з проханням повідомити їй розрахунковий рахунок приватного підприємства з метою остаточного розрахунку за житло, яка залишена без реагування (а.с.20, 23-24).

Відповідно до положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Стаття 331 ЦК України встановила загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

На час укладення сторонами інвестиційної угоди від 3 червня 2003 року та договору про дольову участь у будівництві житла від 20 червня 2003 року щодо залучення коштів фізичних осіб з метою фінансування будівництва регулювалися законами України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» та «Про інвестиційну діяльність».

Виникнення права власності на новостворений об'єкт нерухомості на підставі судового рішення зазначеними нормами та нормою статті 331 ЦК України не передбачено.

Указаними правовими актами визначено порядок оформлення права власності (здійснення державної реєстрації права власності) на об'єкт інвестування після прийняття такого об'єкта до експлуатації.

Аналогічний правовий висновок зробив Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 24 червня 2015 року при розгляді справи № 6-318 цс 15, предметом якої був спір про визнання права власності на інвестоване житло у новозведеному багатоквартирному будинку. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого виникнення права власності на новостворений об'єкт нерухомості на підставі судового рішення за нормами ст.ст.328, 331 та 392 ЦК України не передбачено.

Такий же правовий висновок викладено в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 лютого 2015 року у справі № 6-244цс14.

За таких обставин з урахуванням того, що будинок не введений в експлуатацію і квартира не передавалася Державному фонду і позивачці за актом прийому-передачі згідно умов інвестиційної угоди і договору про дольову участь, а також враховуючи, що визнання права власності на новостворений об'єкт нерухомості на підставі судового рішення за нормами ст.ст.328, 331 та 392 ЦК України не передбачено, суд обгрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач ПП «Мжкоблбуд» не був належним чином повідомлений про час розгляду справи, а тому позивачка була позбавлена можливості заявити клопотання про отримання в судовому засіданні від відповідача його розрахункових рахунків з метою остаточного розрахунку за житло, чим порушено її права колегія суддів не приймає до уваги як необгрунтовані. Відповідно до положень ст.ст.3,15 ЦПК України, на суд покладено вирішення спорів, а не сприяння стороні у виконанні зобов'язань за договором, в тому числі сприяння в отриманні розрахункових рахунків для виконання умов договору.

Доводи апеляційної скарги про те, що право власності на об'єкт інвестування у позивачки виникло і підлягає захисту на підставі ст.392 ЦК України, необгрунтовані, бо як вище вказувалося згідно вимог вказаної норми з позовом про визнання права власності може звернутися тільки власник такого майна, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності.

Як вбачається з матеріалів справи Державний фонд і позивачка не сплатили повну вартість квартири і відповідно у них не виникли навіть майнові права (обумовлене право набуття в майбутньому прав власності на нерухоме майно) на це майно, бо майнові права виникають лише з моменту повної сплати обумовлених довогором коштів (правовий висновок Верховного Суду України від 18 лютого 2015 року у справі № 6-21цс13).

Крім того, будинок, де розташована спірна квартира, не прийнято в експлуатацію, а сама квартира не передана за атом приймання-передачі. Порядок оформлення права власності позичальника (в даному випадку ОСОБА_2.) на новозведене майно визначено як Положенням про порядок надання пільгових довготермінових кредитів молодим сім'ям, затвердженим постановою КМУ № 584 від 29 травня 2001 року, так і укладеними між сторонами інвестиційною угодою 17/5 від 3 червня 2003 року та договором про дольову участь 21/26 від 20 червня 2003 року, які передбачають прийняття новозведеного будинку в есплуатацію, повідомлення забудовника про це, огляд позичальником і Державним фондом квартири, складання акту прийому-передачі та послідуюче оформлення позичальником права власності. В даному випадку дотримання вказаних обставин судом не встановлено.

Інших доводів незаконності судового рішення апеляційна скарга не містить.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 8 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: