Апеляційний суд Житомирської області
Справа №291/136/15-ц Головуючий у 1-й інст. Грек М. М.
Категорія 50 Доповідач Якухно О. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Якухно О.М.

суддів: Коломієць О.С., Зарицької Г.В.

з участю секретаря

судового засідання: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на навчання дітей за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 12 березня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, які навчаються в Бердичівському професійно-будівельному ліцеї 2 атестаційного рівня на денній формі навчання до 30.06.2016 року та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка навчається в Житомирському агроекологічному університеті 4 рівня акредитації до 30.06. 2015 року, в розмірі ? частини всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину, починаючи з дня подачі позовної заяви і до закінчення навчання.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що внаслідок спільного подружнього життя та укладеного шлюбу із відповідачем, у них народилось четверо дітей, одна з яких неповнолітня. В подальшому, шлюб між ними у 2011 році було розірвано, а діти залишились на утриманні позивачки. На сьогоднішній день троє повнолітніх дітей: ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 навчаються в учбових закладах та потребують матеріальної допомоги з боку батька. Відповідач має стабільний заробіток, та має можливість сплачувати аліменти на навчання дітей.

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 12 березня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на навчання дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, які навчаються в Бердичівському професійно-будівельному ліцеї 2 атестаційного рівня на денній формі навчання до 30.06.2016 року; ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка навчається в Житомирському агроекологічному університеті 4 рівня акредитації до 30.06. 2015 року, в розмірі ? частини всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину, починаючи з дня подачі позовної заяви 05.02.2015 року і до закінчення навчання. Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в сумі 243, 60 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити в задоволенні позовних вимог. На підтвердження доводів апеляційної скарги зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Судом не враховано надані ним докази про розмір заробітної плати, необхідність лікування та сплату аліментів на неповнолітню дитину.

Позивач заперечила у задоволенні скарги і пояснила, що відповідач не лікувався і витрат не ніс, а провів лише обстеження, а тому його доводи є безпідставними.

Розглянувши справу в межах визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд виходив з того, що відповідач має постійний дохід, який дозволяє йому сплачувати аліменти на повнолітніх дітей, що продовжують навчання в розмірі ? частини всіх видів його доходу та не менше 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину.

Колегія суддів частково погоджується з такою думкою суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення суду, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду не відповідає вказаним вимогам.

Згідно із ч.1 ст.199 СК, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані їх утримувати до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України (ч.1 ст.200 СК України)

Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтв про народження серії 1-ТП № 144027, серії 1-ТП № 144028, серії 1-ТП № 144029, батьками ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.6,7,8).

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 17.05.2011 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, було розірвано. Неповнолітніх дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 залишено проживати з матірю (а.с.4-5).

Згідно довідки №538/1 від 18.12.2014 року син відповідача, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, навчається в Бердичівському професійному будівельному ліцеї та знаходиться на неповному державному утриманні. Термін закінчення навчального закладу - 30.06.2016 року (а.с.10).

Згідно довідки №539/1 від 18.12.2014 року син відповідача, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, навчається в Бердичівському професійному будівельному ліцеї та знаходиться на неповному державному утриманні. Термін закінчення навчального закладу - 30.06.2016 року (а.с.11).

Як вбачається зі змісту довідки №08-601 від 10.12.2014 року дочка відповідача, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, навчається в Житомирському національному агроекологічному університеті за контрактом без призначення стипендії на денній формі. Термін закінчення навчального закладу - 30.06.2015 року. Розмір оплати за весь період навчання встановлено в сумі 16000 грн. (а.с.9).

Відповідач у своїх запереченнях (а.с.20-22) та апеляційній скарзі посилався на свій матеріальний стан та стан здоровя, наявність на утриманні іншої неповнолітньої дитини та інші обставини.

Суд першої інстанції не перевірив його доводи та ухвалив рішення на неповно зясованих обставинах.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України.

Твердження відповідача про те, що він потребує значних витрат на власне лікування, а тому не має можливості сплачувати аліменти на навчання дітей, не підтверджено належними доказами.

Надані ним виписки про проходження обстеження після предявлення до суду позову та проходження амбулаторного лікування не містять даних про понесені витрати та їх розмір (а.с.68-71).

Згідно наявних у матеріалах справи довідок (а.с.32, 40) ОСОБА_3 працює з 12.01.2015 року у КП «Господар» і отримує заробітну плату в сумі 1550 грн., а також щорічно йому виплачується орендна плата в розмірі 2642,92 грн., тобто його щомісячний дохід (з відрахуванням податків) становить близько 1500 грн., а тому висновок суду першої інстанції щодо можливості надання відповідачем матеріальної допомоги є правильним.

Однак, судом першої інстанції не враховано, що розмір аліментів на повнолітніх дітей, що навчаються, не може стягуватися однією сумою, а повинен визначатися окремо по кожній дитині, в залежності від її потреб, а також в межах встановленого ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» розміру відрахувань із заробітної плати у разі стягнення аліментів пятдесят відсотків. Крім того, законом не встановлено мінімального розміру аліментів які сплачуються батьками на утримання повнолітніх дітей, що продовжують навчання, а тому застосування ч.2 ст.182 СК України в даних правовідносинах неможливе.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 05.05.2011 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання чотирьох неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частки його заробітку, однак наступним рішенням цього ж суду від 26.07.2012 року за позовом ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, з 14.08.2012 року аліменти стягуються в твердій грошовій сумі по 125 грн. на кожну дитину.

На час розгляду справи рішення виконується щодо однієї неповнолітньої дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, а інші діти, що зазначені у позові, є повнолітніми і навчаються.

За даними Бердичівського професійного будівельного ліцею ОСОБА_5 та ОСОБА_6 отримують стипендію в розмірі 275 грн. та забезпечені безкоштовним гуртожитком. Харчування, придбання одягу та канцтоварів здійснюється за рахунок учнів.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 потребують матеріальної допомоги на період навчання, але розмір допомоги на дітей, що отримують стипендію повинен бути меншим.

Згідно із ч.2 ст.200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків.

Позивач погодилася з тим, що вона може також надавати допомогу, оскільки працює і отримує заробітну плату, а тому суд вважає, що сторони повинні нести рівнозначні витрати на навчання ОСОБА_7, що складають 727,28 грн. на місяць.

Визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню суд виходить з наступного розрахунку: 1500 грн.х50% = 750 грн. 125 грн. = 625 грн., які складають 4/10 від заробітку відповідача.

Отже, з ОСОБА_3 слід стягнути аліменти на період навчання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 по 1/10 частини, а на період навчання ОСОБА_7 1/5 частину заробітку, що буде становити половину від суми щомісячних витрат на оплату її навчання.

На підставі викладеного, рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст.209, 218, 303, 304, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 12 березня 2015 року скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на період навчання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/10 частини всіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з 5.02.2015 року і по 30.06.2016 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на період навчання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/10 частини всіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з 5.02.2015 року і по 30.06.2016 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на період навчання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/5 частини всіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з 5.02.2015 року і по 30.06.2015 року.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 243,6 грн..

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: Судді: