Справа № 362/3505/14 Головуючий у І інстанції Ковбель М.М.
Провадження № 22-ц/780/4057/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 19 16.07.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

16 липня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Поліщука М.А.

суддів: Кулішенка Ю.М., Кашперської Т.Ц.

при секретарі: Лопатюк В.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Фідобанк» на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним,-

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2014 року ПАТ «Фідобанк» звернувся в суд з вказаним позовом і просив визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,60 га, що розташована за адресою: с.Крущинка, вулиця Річна, 19 в межах Крушинської сільської ради Васильківського району, укладений 9 березня 2010 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим №536.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 20 липня 2005 року в забезпечення виконаня зобов'язання за кредитним договором №279 від 07 квітня 2005 року, укладеним між АТ «Ажіо», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», і ТОВ «Стара Фортеця Трейдінг» між позивачем і ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого, ОСОБА_4 передав в іпотеку належний йому на праві власності житловий будинок номер 19 по вулиці Річна в с.Крушинка Васильківського району Київської області загальною площею 284,80 кв.м, розташований на земельній ділянці площею 0,850 га. За заявою ОСОБА_4 здійснено розподіл земельної ділянки площею 0,850га на земельні ділянки площами: 0,60га, 0,20 га та 0,05га.

Посилався на те, що з метою уникнення відповідальності за договором поруки, 12 січня 2010 року ОСОБА_4 уклав із ОСОБА_2 договір дарування земельної ділянки площею 0,60га, який позивач вважає фіктивним у зв»язку з чим до ОСОБА_2 не перейшло право власності на земельну ділянку. Зазначав, що за вказаних обставин також є недійсним з підстав фіктивності і оспорюваний договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,60га.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі публічне акціонерне товариство «Фідобанк» просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на невірне застосування норм матеріального права, а саме положень Цивільного кодексу України щодо спливу позовної давності.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково із наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 07 квітня 2005 року між Акціонерним банком "Ажіо", правонаступником якого є публічне акціонерне товариства «Фідобанк» та ТОВ "Стара Фортеця Трейдінг" укладено договір про відкриття кредитної лінії № 279, за умовами якого позичальнику - ТОВ "Стара Фортеця Трейдінг" було відкрито відновлювальну мультивалютну кредитну лінію з лімітом еквівалентним 660 000 доларів США на ведення статутної діяльності.

20 липня 2005 року між Акціонерним банком "Ажіо" (Іпотекодержатель) та ОСОБА_4 (Іпотекодавець) укладено договір іпотеки, за яким іпотекодавець в забезпечення виконання вимог за договором про відкриття кредитної лінії № 279 від 07.04.2005 року передав в іпотеку належний йому на праві власності житловий будинок№10 по вул..Річна в с.Крушинка Васильківського району Київської області, розташований на земельній ділянці площею 0,850га. (а.с.36).

9 березня 2010 року між ОСОБА_2 (Продавець) і ОСОБА_3 (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, згідно якого ОСОБА_3 придбав у власність земельну ділянку, загальною площею 0,6000 га, що розташована за адресою: Васильківський район, с.Крушинка, вул..Річна, 19, кадастровий номер :02:014:0058 цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства. (а.с.13).

Встановивши вказані обставини, суд першої інстанції виходив із того, що з наступного дня після укладення оспорюваного договору купівлі-продажу, тобто з 10 березня 2010 року розпочався перебіг строку позовної давності, а так як позивач звернувся в суд із позовом у липні 2014 року, тобто після спливу позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем, то в позові необхідно відмовити за пропуском строку позовної давності.

Проте погодитись із цими висновками не можна, так як вони не відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно із ч.ч.3,4 ст..267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Встановлено, що публічне акціонерне товариства «Фідобанк» не було стороною оспорюваного договору купівлі-продажу земельної ділянки від 9 березня 2010 року, а тому висновок суду про те, що для позивача перебіг позовної давності розпочався з 10 березня 2010 року є невірним.

Обгрунтованими є посилання представника ПАТ «Фідобанк» на те, що про існування вказаного договору купівлі-продажу позивач дізнався в травні 2014 року після пред»явлення в суд позову ОСОБА_3 про виключення майна з акту опису та зняття арешту.

Правовивими підставами позовних вимог позивачем визначено положення ст..234 ЦК України, ст.ст.6, 12 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ст..234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Статтею 6 Закону України «Про іпотеку» визначено якщо будівля (споруда), що передається в іпотеку, розташована на земельній ділянці, яка належить іпотекодавцю на праві власності, така будівля (споруда) підлягає передачі в іпотеку разом із земельною ділянкою, на якій вона розташована.

Відповідно до ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як вбачається із матеріалів справи земельна ділянка загальною площею 0,6000 га, що розташована за адресою: Васильківський район, с.Крушинка, вул..Річна, 19, кадастровий номер :02:014:0058 цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства не входила до предмету іпотеки за іпотечним договором від 20 липня 2005 року, укладеним між АБ «Ажіо» і ОСОБА_4

12 січня 2010 року ОСОБА_4 за договором дарування подарував вказану земельну ділянку ОСОБА_6.

В пункті 2.5 Договору дарування вказано, що земельна ділянка вільна від будь-якої капітальної забудови, об»єктів незавершеного будівництва та будівельних матеріалів. (а.с.177-178).

Вказаний договір дарування є оспорюваним правочином і в установленому законом порядку недійсним не визнавався.

Необгрунтованими і недоведеними є посилання позивача на те, що спірна земельна ділянка була передана в іпотеку разом із житловим будинком також з врахуванням тієї обставини, що в договорі купівлі-продажу земельної ділянки від 9 березня 2010 року в пункті 3.2 зазначено, що земельна ділянка вільна від будь-якої капітальної забудови, об»єктів незавершеного будівництва або будівельних матеріалів. Цільове призначення земельної ділянки: для ведення особистого селянського господарства (п.1.5 Договору) (а.с.13.

Позивачем також відповідно до ст..60 ЦПК України не доведено відповідно до ст..234 ЦК України наявність умислу в діях обох сторін договору купівлі-продажу на вчинення правочину без наміру створення правових наслідків, які обумовлені ним.

З врахуванням обставин, встановлених при апеляційному розгляді справи, колегія суддів приходить до висновку, що так як висновки суду про наявність підстав для відмови в позові за спливом позовної давності не відповідають обставинам справи, неправильно застосовано норми матеріального права відповідно до ст..309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення, яким в задоволенні позову відмовити за необґрунтованістю і недоведеністю позовних вимог.

Керуючись ст. 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Фідобанк» - задовольнити частково.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення:

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: