АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа 666/2889/15-ц Головуючий в І інстанції Біла-Кисельова А.А.
Провадження №22-ц/791/2318/15 Доповідач: Ігнатенко П.Я.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року серпня місяця 12 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Ігнатенко П.Я.
Суддів:Воронцової Л.П.
Стародубця М.П.
При секретарі:Цулукіані І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Херсона від 17 червня 2015 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_5 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Херсоні,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Херсоні (далі - ВДВС Дніпровського РУЮ у м.Херсоні), посилаючись на те, що заочним рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 22 травня 2012 року стягнуто з нього на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 214822,62 грн. На підставі виконавчого листа №2110/2581/12 від 19 червня 2012 року постановою державного виконавця Дніпровського РУЮ у м.Херсоні Троцан А.О. від 20 березня 2015 року відкрито виконавче провадження. В подальшому в межах даного виконавчого провадження державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якої накладено арешт на квартиру 5 в буд.6 по Бериславському шосе в м.Херсоні, що перебуває в іпотеці ПАТ «Укрсоцбанк».

Дії державного виконавця, на думку скаржника, суперечать чинному законодавству, оскільки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виключно на підставі рішення суду, яке судом ухвалено не було, а тому державний виконавець не мав права здійснювати будь-які дії щодо предмета іпотеки. Крім того, нотаріусом при укладенні договору іпотеки накладено заборону на відчуження іпотечного майна і чинне законодавство не наділяє виконавчу службу правом самостійно знімати заборону на відчуження.

Враховуючи викладене, ОСОБА_5 просив суд визнати протиправними дії державного виконавця по опису та арешту іпотечного майна, зобов'язати державного виконавця винести постанову про повернення стягувачеві виконавчого документа та повернути виконавчий документ з мотивів відсутності у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Херсона від 17 червня 2015 року відмовлено ОСОБА_5 в задоволенні скарги на дії державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м.Херсоні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати зазначену ухвалу та постановити нову про задоволення скарги у повному обсязі.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши відповідність ухвали вимогам закону, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

За приписами ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження»

Згідно ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.47 цього ж Закону виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

З матеріалів справи вбачається, що 20 березня 2015 року державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ у м.Херсоні Беккер О.М. відкрито виконавче провадження №46884561 за виконавчим листом №2110/2581/12, виданим 19 червня 2012 року Дніпровським районним судом м.Херсона про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Укрсобанк» боргу у розмірі 214822,62 грн.(а.с.61).

В матеріалах зазначеного виконавчого провадження №46884561 постанова про опис та арешт нерухомого майна боржника відсутня.

Арешт на нерухоме майно ОСОБА_5 накладено в межах іншого виконавчого провадження №30583791 постановою від 06.12.2011 року державним виконавцем Лісовим В.В., чиї дії не є предметом розгляду даної скарги (а.с.58).

За таких обставин, судом першої інстанції правильно встановлено, що в межах предмета оскарження в ході виконавчого провадження №46884561 державним виконавцем не вчинялось дій щодо накладення арешту на майно ОСОБА_5 за виконавчим листом від 19.06.2012 року про стягнення з нього на користь ПАТ «Укрсобанк» боргу у розмірі 214822,62 грн.

Окрім того, вимоги щодо зобов'язання державного виконавця винести постанову про повернення стягувачеві зазначеного вище виконавчого документу та повернути виконавчий лист на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» в зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, не доведені належними і допустимими доказами як в суді першої, так і апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_5 на дії державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м.Херсоні в межах виконавчого провадження №46884561.

Посилання апелянта на те, що державним виконавцем в ході зазначеного вище виконавчого провадження за виконавчим документом про стягнення боргу у розмірі 214822,62 грн., в порушення вимог ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про іпотеку», звернуто стягнення на майно, яке передано в іпотеку, колегією суддів до уваги не приймаються, як такі, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Інші доводи апеляційної скарги позбавлені правового обґрунтування та не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність постановленої у справі ухвали, а тому підлягають відхиленню.

Оскільки порушень норм матеріального і процесуального права, що можуть слугувати підставою для скасування чи зміни судової ухвали, колегією суддів не встановлено, а перевірені доводи апелянта висновків суду не спростовують, тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Враховуючи викладене та згідно вимог ст. 312 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5,- відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Херсона від 17 червня 2015 року, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: