Справа № 466/5966/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2015 року Шевченківський районний суд м.Львова

у складі : головуючого-судді Білінської Г.Б.

при секретарі Дмитришин Н.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,ОСОБА_4 , Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської Ради, відділу приватизації державного житлового фонду Шевченківського району м.Львова , відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Львівської області, третіх осіб ЛКП „Янів 405, Львівської міської Ради про визнання наказу недійсним, визнання права власності на приміщення ,

та зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , Шевченківської районної адміністрації Львівської міської Ради, Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської Ради , відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Львівської області, третіх осіб відділу приватизації державного житлового фонду Шевченківського району м.Львова, ОСОБА_6 про визнання недійсним витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, розпоряджень , договору купівлі-продажу, зобовязання до вчинення дій,

у с т а н о в и в

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом , у якому просить визнати Наказ Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської Ради №1149-Ж-Ш від 12.07.2010 року та свідоцтво про право власності на АДРЕСА_1 від 12.07.2010 р. недійсними в частині включення до складу квартир №8 будинку №1 на вул.. Леонтовича в м.Львові підвалу пл.. 28,7 кв.м.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що йому на підставі витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ,виданого 16.06.2006 р. ОКП ЛОР „БТІ та ЕО,рішення постійно діючого Третейського суду при Львівській Асоціації ринку нерухомості Третейської палати України від 03.05.2006 р. належить на праві власності приміщення підвалу під літ. 1-6, що знаходяться за адресою м.Львів,вул.. Леонтовича 1 загальною площею 101 кв.м., до складу яких, зокрема, входить підвальне приміщення пл.. 28,7 кв.м., яке за поверховим планом підвалу позначене літ. 6. Відповідно до протоколу засідання комісії з питань розподілу не житлових приміщень відділу оренди не житлових приміщень комунального майна м.Львова №11 від 29.03.1994 р. підвальні приміщення у будинку 1 на вул.. Леонтовича загальною площею 92,7 кв.м., в тому числі і спірне приміщення 28,7 кв.м. було передано ТзОВ „Азалія Даний договір оренди був розірваний рішенням Арбітражного суду Львівської області та виселено орендаря у 1998 році. Вказане свідчить про те, що на момет приватизації квартири №8 будинку 1 на вул.. Леонтовича підвал пл.. 28,7 кв.м. перебував в користуванні ТЗОВ „Азалія,а не наймачів квартири №8. Під час укладення договору міни квартири від 31.05.1997 р. спірне приміщення теж було в користуванні ТЗОВ „Азалія,а не у наймачів кв.№8.

24.12.2004р. всі власники квартир та квартиронаймачі в будинку №1 на вул.. Леонтовича, в тому числі і ОСОБА_3 засвідчили свою згоду на переобладнання кв.№1 в буд..1 на вул.. Леонтовича , що належить його дружині ОСОБА_5 шляхом приєднання підвальних приміщень. Розпорядженням №138 від 14.02.2005 р. Шевченківською рай адміністрацією м.Львова надано дозвіл на переобладнання квартир №1 шляхом приєднання частини сходової клітки та підвальних приміщень,а саме підвальних приміщень, що віднесені до квартири №1 пл.45,5 кв.м. та приміщень пл.. 25,7 і 28,7 кв.м., які були вільними, з правом викупу. При цьому , факт оплати за приміщення встановлено в рішення постійно діючого третейського суду при Львівській асоціації ринку нерухомості Третейської палати України від 03.05.2006 р.

12.07.2010 р. Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської Ради на підставі наказу Управління комунальної власності департаменту економічної політики ЛМР від 12.07.2010 р. №1149-Ж-Ш було видано свідоцтво про право власності на квартиру №8 буд. №3 на вул.. Леонтовича, відповідно до якого до даної квартири належить підвал пл.. 28,7 кв.м. Такий наказ та свідоцтво про право власності позивач ОСОБА_1 вважає незаконними та просить скасувати з тих підстав, що 22.08.2005 р. Директором ЛКП „Добробут 401 листом було повідомлено МБТІ про виявлення помилки при складанні технічного паспорта на кв.8, а саме віднесення до цієї квартири підвального приміщення пл.. 28,7 кв.м.ю, що не заперечувала на той час і ОСОБА_7 Проо таку помилку у техдокументації 08.11.2010 р. ОКП ЛОР „БТІ та ЕО повідомило Управління комунальної власності департаменту економічної політики ЛМР та відл приватизації державного житлового фонду Шевченківського району м.Львова. Підвальне приміщення пл.. 28,7 кв.м. було помилково віднесено до складу кв.8 буд. 1 на вул.. Леонтовича , оскільки на той час таке не було в користуванні наймачів кв.8 .

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та дали пояснення, аналогічні змісту позову.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулись до суду із зустрічним позовом, у якому просять визнати незаконними та скасувати розпорядження Шевченківської районної адміністрації м.Львова №138 від 14.02.2005 р. в частині приєднання підвального приміщення пл.. 28,7 кв.м. до кв.1 буд. 1 на вул.. Леонтовича у м.Львові та розпорядження №1436 від 27.11.1998 р. про надання в оренду ОСОБА_5 підвальних приміщень пл.. 45,5 кв.м. в будинку 1 по вул.. Леонтовича ; скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на допоміжне приміщення пл.. 29, 1 кв.м. ; визнати недійсним договір купівлі-продажу підвальних приміщень пл.. 45,5 кв.м. від 01.04.1999 р., укладений між ОСОБА_5 та Управлінням приватизації комунального майна Львівської міської Ради. ; зобовязати ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_7 в користуванні спірним підвальним приміщенням та визнати право власності за ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_3 /Смерека/ Р.В. на комору у підвалі пл.. 28,7 кв.м.

Позивачі за зустрічним позовом свої вимоги мотивують тим, що згідно договору міни від 31.05.1997 р. вони набули право власності на кв. 6 та комору пл.. 289,7 кв.м. у будинку 1 по вул.. Леонтовича у м.Львові . На підставі договору МБТІ 19.06.1997 р. видало реєстраційне посвідчення за реєстровим номером 15597. Згідно технічних паспортів, складених 28.05.1996 р. та 28.02.2005 р. комора у підвалі пл.. 28,7 кв.м. відноситься до кв. 8. Незважаючи на таке , розпорядженням Шевченківської рай адміністрації м.Львова від 14.02.2005 р. було надано дозвіл ОСОБА_5 на приєднання до своєї квартири підвальних приміщень, в тому числі пл.. 28,7 кв. м. В подальшому третейський суд своїм рішенням від 03.05.2006 р. за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 визнав за останнім право власності і спірне приміщення підвалу. Оскільки право власності на спірне приміщення має бути визнано за позивачами по зустрічному позову, відповідача ОСОБА_1 слід зобовязати усунути перешкоди в користуванні цим приміщенням та привести його у попередній стан. Позов ОСОБА_1 вважають безпідставним та просять у його задоволенні відмовити.

У судовому засіданні позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали та дали пояснення, аналогічні змісту позову.

Представник відповідачки за зустрічниим позовом ОСОБА_5 позовні вимоги зустрічного позову заперечив та пояснив, що ОСОБА_5 придбала кв.1 буд 1 на вул.. Леонтовича на підставі договору купівлі-продажу від 17.01.1995 р. та зареєструвала право власності на цю квартиру у ЛМБТІ. Під квартирою знаходились не житлові приміщення пл.. 95, 7 кв.м. / приміщення колишнього бомбосховища/ ,які на той час орендувало ТЗОВ „Азалія Договір оренди був розірваний рішенням арбітражного суду 29.10.1998 р. Розпорядженням Шевченківської рай адміністрації ЛМР №1436 від 27.11.1998 р. ОСОБА_5 було передано в оренду не житлові приміщення пл.. 38,9 кв.м. під господарські потреби. В мотивувальній частині розпорядження №1436 зазначено, що не житлові підвальні приміщення пл.. 93,3 кв.м. орендувались ТЗОВ „Азалія,а ле після розірвання договору оренди рішенням арбіт ражного суду, такі є вільними. Відповідно до договору купівлі-продажу будівлі від 01.04.1999 р. ОСОБА_5 викупила орендовані приміщення та зареєструвала право власності на них на підставі Реєстраційного посвідчення від 26..04.1999 р. В подальшому розпорядженням Шевченківської рай адміністрації ЛМР №138 ОСОБА_5 було надано дозвіл на влаштування балкону, приєднання частини сходової клітки та переобладнання квартири з приєднанням підвальних приміщень. За приєднання підвальних приміщень ОСОБА_5 було сплачено грошові кошти , що свідчить про те, що ОСОБА_5 ці приміщення набула правомірно. Окрім цього, зазначає, що позивачі ОСОБА_3 ніколи не користувались підвальним приміщенням пл.. 28,7 кв.м., оскільки мали в користуванні зовсім інше підвальне приміщення в буд..3 на вул.. Леонтовича , а окрім цього давали свою згоду на приєднання спірного приміщення до квартири ОСОБА_5 .

Представники відповідачів за первісним та зустрічним позовами - Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської Ради, відділу приватизації державного житлового фонду Шевченківського району м.Львова , відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Львівської області та третьої особи ЛКП „Янів 405 у судове засідання не зявились, хоча належним чином були повідомлені про день та час розгляду справи судом.

Представник Шевченківської районної адміністрації ЛМР позовні вимоги за зустрічним позовом заперечив, наголосив, що оскаржувані у зустрічному позові розпорядження винесені відповідно до чинного законодавства,а тому проти їх скасування заперечує.

Представник Львівської міської Ради позовні вимоги за первісним позовом заперечив , за зустрічним підтримав , покликаючись на те, що сімя ОСОБА_3 набула у законний спосіб право власності на квартиру 8 на вул.. Леонтовича 1 у тому числі і на підвал пл.. 28,7 кв.м. Розпорядження Шевченківської райадміністрації м.Львова №803 від 10.06.1996 р. „Про передачу квартир у власність мешканцям району,за яким квартира №8 була приватизованою ОСОБА_8, який в подальшому уклав договір міни із ОСОБА_3 , було первинним документом. Після укладення договору міни жодних право чинів щодо підвалу пл.. 28,7 кв.м. не вчинялось.

Третя особа ОСОБА_6 підтримала зустрічний позов та просить його задовольнити, у задоволенні первісного відмовити.

Зясувавши обставини справи, заслухавши доводи сторін, суд приходить до висновку, що у задоволенні первісного позову слід відмовити, а зустрічний підлягає до задоволення частково з наступних мотивів.

Відповідно до ч.1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Ч. 1, 7 ст. 319 ЦК встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України №20 від 22.12.1995 року судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про визнання недійсними угод про відчуження майна та дійсними - у випадках, передбачених ч.2 ст.47 ЦК, а також про визнання незаконними актів державних органів, органів місцевого самоврядування про неправомірне втручання у здійснення власником правомочностей щодо володіння, користування і розпорядження своїм майном;

Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті З, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Ураховуючи, що згідно зі статтею 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону , не підлягають застосуванню.

У судовому засіданні встановлено , що відповідно до п.14 розпорядження Шевченківської районної адміністрації №803 від 10.06.1996 року «Про передачу квартир у власність мешканцям району» гр.. ОСОБА_9М було передано у приватну власність двокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_2 загальною площею 64,60 кв.м, у тому числі підвал площею 28,7 кв. м.

У свідоцтві про право власності ,виданому 11.06.1996 р. вказано , що ОСОБА_9ОСОБА_10 належить на праві власності квартира №8 буд. 1 на вул.. Леонтовича у м. Львові загальною площею 64,6 кв.м. і комора в підвалі пл.. 28,7 кв.м.

Згідно договору міни квартир від 31.05.1997 року ,посвідченого нотаріально та зареєстрованого у реєстраі за №2945, право власності на вищевказану квартиру та підвал пл.. 28,7 кв.м. перейшло ОСОБА_2Р та ОСОБА_3

Про реєстрацію права власності на вказану квартиру видано реєстраційне посвідчення за №15597 від 19.06.1997 року.

Таким чином ОСОБА_2Р та ОСОБА_3М набули у законний спосіб право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_2 загальною площею 64,60 кв. м, та на підвал площею 28,7 кв. м.

Розпорядженням Шевченківської районної адміністрації №138 від 14.02.2005 р. було надано дозвіл ОСОБА_5І на переобладнання квартири №1 шляхом приєднання частини сходової клітки та підвальних приміщень, що внесені до кв. №1 площею 45,5 кв. м та вільних підвальних приміщень площею 25,7 та 28,7 кв. м. у звязку з згодою усіх власників квартир від 24.12.2004 року.

Однак, як вбачається з письмової згоди мешканців будинку №1 на вул. Леонтовича , яка мається у матеріалах справи, у заяві жодним чином не вказана площа підвальних приміщень, які мали намір приєднати мешканці квартири №1.

Окрім цього, із матеріалів, на підставі яких було прийнято розпорядження №138 від 14.02.2005 р. видно, що при розгляді заяви ОСОБА_5 про приєднання до квартири спірного приміщення підвалу не зясовувалось питання, чи належить вказане приміщення комусь із мешканців на праві власності і чи хтось із мешканців ним користується .

На підставі даного розпорядження було винесено рішення третейського суду від 03.05.2006 року, яким визнано право власності на приміщення підвалу під літ. 1-6 на вул. Леонтовича, 1 загальною площею 101 кв. м, у тому числі і на приміщення підвалу пл. 28,7 кв. м, яке на той час вже належало на праві власності ОСОБА_2Р та ОСОБА_3М . На момент прийняття рішення третейського суду не могло бути оскарженим особами, які не брали участь у справі, незважаючи на те, що третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечували той факт, що тривалий час після набуття права власності на кв. 8 на вул.. Леонтовича 1 у м. Львові ,не користувались належним їм на праві власності підвалом пл.. 28,7 кв.м. , а використовували інше підвальне приміщення.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 12.04.2013 р. по цивільній справі №1238/9857/12 за позовом ОСОБА_11 до ОСОБА_2, ОСОБА_6 , ЛКПЯнів 405 про усунення перешкод в користуванні майном встановлений факт , що ОСОБА_2 належить на праві власності кв. 8 у буд.. №1 на вул.. Леонтовича із підвалом пл.. 28,7 кв.м. , однак вона фактично користувалась підвальним приміщенням у будинку №3 , що належав ОСОБА_11

Відтак, розпорядження Шевченківської районної адміністрації м.Львова №138 від 14.02.2005 р. в частині приєднання вказаного підвального приміщення пл.. 28,7 кв.м. до кв.1 буд. 1 на вул.. Леонтовича суперечить закону і підлягає скасуванню, оскільки всупереч закону позбавляє ОСОБА_2 права власності на належне їй майно.

Покликання ОСОБА_1 та представника ОСОБА_5 на те, що підвальне приміщення пл.. 28,7 кв..м. , яке включено до свідоцтва про право власності на квартиру ОСОБА_2 і приміщення , яке приєднано до квартири ОСОБА_5 є різними приміщеннями , не знайшло свого ствердження у судовому засіданні. Суперечності у нумерації ,присвоєній цьому приміщенню у різних технічних документах , не є підставою вважати, що такі приміщення є різними .

Позивачі за зустрічним позовом просять скасувати розпорядження Шевченківської райадміністрації м.Львова №1436 від 27.11.1998 р. про надання в оренду ОСОБА_5 підвального приміщення пл.. 45,5 кв.м. , скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_1 на приміщення пл.. 29,1 к.м. та визнати недійсним договір купівлі-продажу приміщень пл.. 45,5 кв.м. Такі вимоги до задоволення не підлягають, оскільки не стосуються предмету позову.

Не підлягають до задоволення і вимоги ОСОБА_2 щодо визнання за ними права власності на комору в підвалі пл.. 28,7 кв.м. , оскільки таке зареєстровано ,про що маються у матеріалах справи правовстановлюючі документи.

Оскільки судом встановлено протиправне передання у власність ОСОБА_1 спірного приміщення пл.. 28,7 кв.м. , яке на той час належало на праві власності ОСОБА_2, до задоволення підлягає вимога останніх про приведення такого приміщення у попередній стан.

Вимоги ОСОБА_1 з вищенаведених мотивів суд вважає безпідставними та такими, що до задоволення не підлягають.

Керуючись ст..ст. 10,62,213-215, 218,209 ЦПК України, ст..ст. 316-319 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 про визнання наказу недійсним, визнання права власності на приміщення відмовити.

Зустрічний позов задовольнити частково.

Скасувати розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської Ради від 14 лютого 2005 року №138 у частині приєднання підвального приміщення пл.. 28,7 кв.м. до кв.№1 будинку №1 на вул.. Леонтовича у м.Львові .

Зобовязати ОСОБА_1 привести підвальне приміщення пл.. 28,7 кв.м. у будинку №1 на вул.. Леонтовича у м.Львові у попередній стан.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Львівсвсьокї області через місцевий суд протягом 10 днів.

Суддя ОСОБА_12