Справа №591/7423/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Сибільов О. В.
Номер провадження 22-ц/788/519/15 Суддя-доповідач - Криворотенко В. І.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

25 березня 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Дубровної В. В. , Семеній Л. І. ,

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 02 лютого 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа - Комунальне підприємство «Сумижитло» Сумської міської ради, про встановлення порядку користування житлом

та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя шляхом визнання права власності та скасування державної реєстрації права власності на частку майна дружини,-

в с т а н о в и л а:

Звертаючись з позовом ОСОБА_5 просила встановити між нею та ОСОБА_3 порядок користування спірною квартирою АДРЕСА_1,житловою площею 36,1 кв.м., виділивши їй в користування житлову кімнату 4 площею 19, 6 кв.м, відповідачеві - кімнату 3 площею 16, 5 кв.м, усі підсобні приміщення - кухню 5 площею 11 кв.м, коридор 1 площею 22 кв.м, ванну 7 площею 5, 6 кв.м, туалет 6 площею 1, 6 кв.м, кладову 2 площею 3 кв.м, лоджію 1 площею 4 кв. м залишити в спільному користуванні, а також відкрити особовий рахунок на жиле приміщення спірної квартири у відповідності з правом власності на 1/2 частину, уклавши з нею договір на 1 кімнату 4 площею 19, 6 кв.м (т.1, а.с. 3-4).

Звертаючись з зустрічним позовом ОСОБА_3 просив поділити їх спільне майно з ОСОБА_5 шляхом визнання за ним права власності на спірну квартиру, право власності на кожну 1/2 частину якої зареєстроване окремо за кожним з подружжя у КП "Сумське МБТІ" за реєстраційним номером 30649231; скасувати державну реєстрацію права власності на 1/2 частину квартири, що зареєстрована в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер 30649231 за ОСОБА_5 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу ВРД №391776 від 6 грудня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Канівець Л.О. за № 3081 (а.с.78-82, т.1).

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 02 лютого 2015 року позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1, виділивши ОСОБА_5 кімнату площею 19,6 м2, а ОСОБА_3 кімнату площею 16,5 м2. Коридор, кладову, кухню, ванну кімнату, туалет та лоджію - залишено у спільному користуванні.

В задоволенні інших вимог ОСОБА_5 відмовлено, в зв'язку з їх необґрунтованістю.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено у зв'язку з необґрунтованістю вимог. Вирішено питання щодо судового збору.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати ухваливши нове, яким у задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції сторони з 25 вересня 2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний 19 серпня 2014 року Ковпаківським ВРАЦС Сумського МУЮ, про що складено актовий запис № 102 (а.с. 7-10, т.1).

15 листопада 2010 року між ВАТ «Сумбуд» і ОСОБА_3 був укладений попередній договір № 15/11, відповідно до умов якого останні зобов'язалися у строк не пізніше 30 листопада 2010 року укласти договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, на суму, що на день підписання попереднього договору становить 399840 грн., в тому числі ПДВ. На підтвердження дійсних намірів про наступне укладення договору купівлі-продажу ОСОБА_3 зобов'язався сплатити 399840 грн., в тому числі ПДВ, в термін: до 15 листопада 2010 року - 331550 грн., до 22 листопада 2010 року - 68290 грн. Зазначена сума розцінюється сторонами як повна сплата в рахунок наступного договору купівлі-продажу та підтверджується довідкою про сплату (а.с. 91-92, т.1).

З копій меморіальних ордерів № 208-70-К від 16 листопада 2010 року і № 208-179-К від 15 листопада 2010 року, оформлених від імені ОСОБА_3, вбачається, що він вніс на оплату за спірну квартиру, відповідно 68290 грн. і 331550 грн. (а.с.93, т.1).

16 листопада 2010 року ВАТ «Сумбуд» видало ОСОБА_3 довідку про те, що він придбав спірну квартиру (а.с.94, т.1).

6 грудня 2010 року був укладений нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, згідно якого сторони придбали за 391510 грн. у ВАТ «Сумбуд» у спільну часткову власність в рівних частинах по 1/2 частині двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, розташовану на 4-му поверсі 10-поверхового будинку, житловою площею 36,1 кв.м, загальною площею 83,3 кв.м. 16 грудня 2010 року вони зареєстрували право власності в КП «Сумське міське БТІ» - по 1/2 частині за кожним.

З п. 11 вказаного договору вбачається, що сторони свідчать, що у тексті цього договору зафіксовано всі істотні умови, що стосуються купівлі-продажу квартири. Будь-які попередні домовленості, які мали місце до укладення цього договору і не відображені у його тексті, після підписання договору не матимуть правового значення.

Згідно п. 12 договору, цей правочин вчиняється зі згоди дружини покупця ОСОБА_5 та чоловіка покупця ОСОБА_3, посвідчених нотаріусом 6 грудня 2010 року за реєстровим №,№ 3079, 3080 (а.с.14 -18, 95-98, 184-215, т.1).

6 грудня 2010 року були нотаріально посвідчені заяви про надання сторонами як подружжям одне одному згоди на придбання іншим з подружжя 1/2 частини спірної квартири з підтвердженням того, що придбане нерухоме майно буде об'єктом права спільної сумісної власності як таке, що набувається ними за час шлюбу, та про те, що договір купівлі-продажу укладається іншим з подружжя в інтересах сім'ї на умовах, які вони попередньо обговорили і вважають вигідними для них і укладання цього договору відповідає їх спільному волевиявленню (а.с. 199-200, т.1).

З матеріалів інвентаризаційної справи та копії технічного паспорту на спірну квартиру квартири АДРЕСА_1, складеного 16 листопада 2009 року, вбачається, що вона складається з двох кімнат житловою площею 36, 1 кв.м, 1 кімната - площею19, 6 кв.м, 2 кімната - 16, 5 кв.м, кухня - 11 кв.м, коридор - 22 кв.м, ванна - 5, 6 кв.м, туалет - 1, 6 кв.м, кладова - 3 кв.м; обладнана заскленою лоджією - 4 кв.м. Загальна площа квартири складає 79, 3 кв.м + 4 кв. м = 83, 3 кв.м, має інвентаризаційну вартість станом на 24 листопада 2010 року 348217 гр. (а.с. 11-14, 127-128, т.1).

З довідки ВАТ «Сумбуд» вбачається, що на момент передачі спірної квартири власнику ОСОБА_3 в квартирі були виконані загально-будівельні роботи, встановлені металеві вхідні двері, металопластикові вікна, балконні двері, рами балконів та лоджій, виконана штукатурка всіх приміщень, цементна стяжка під чистову підлогу, встановлені системи опалення, каналізації, водопостачання електрозабезпечення та лічильники (а.с. 151, т. 1).

Балансова вартість квартири на час її продажу становила 391510 гр. (а.с. 204, т.1).

Згідно звітів про незалежну оцінку майна від 29 вересня 2014 року і 11 листопада 2014 року, ринкова вартість квартири складає, відповідно, на дату оцінки 757300 гр. і 840910 гр. (а.с. 19-20, 108-156, т.1).

Сторони зареєстровані за іншими різними адресами в м. Суми, не заперечують, що проживали разом до розлучення в спірній квартирі, на час розгляду справи судом відповідач чинить перешкоди позивачці в проживанні в квартирі (а.с. 7-8, 23, 85-88, т.1), як і не спростував відповідач за первісним позовом, що на час проживання в спірній квартирі позивачка користувалась саме кімнатою площею 19,6 кв.м.

Спільне проживання в квартирі підтвердив відповідач в письмових поясненнях (а.с.13-16, т. 3), пояснивши, що проживали там з позивачкою з липня 2011 року до припинення шлюбних відносин в серпні 2014 року. Підтвердив він і те, що позивачка працювала торгівельним агентом, проте отримувала невелику заробітну плату.

Вказані факти з достатньою повнотою встановлені судом першої інстанції на підставі належним чином зібраних, досліджених та оцінених доказів.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Суд першої інстанції вірно з'ясував спірні правовідносини, повно, всебічно встановив обставини, що мають значення для справи у відповідності з ч.1 ст.212 ЦПК України, проаналізувавши матеріали справи, пояснення учасників процесу, керуючись положеннями норм ЦК України, СК України, роз'яснень постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» дійшов правильного висновку, що ОСОБА_3 не доведено факту придбання спірної квартири АДРЕСА_1 за кошти, які не були спільними коштами подружжя, належали йому особисто та з врахуванням принципу непорушності (недоторканності) права власності, дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність вимог останнього щодо оспорення права власності його дружини ОСОБА_5 на частину спірної квартири.

Наявні у справі правовстановлюючі документи, зокрема договір купівлі-продажу квартири, не містять в собі умов придбання спільного майна за рахунок майна чи коштів, що є особистою приватною власністю дружини або чоловіка, і місцевим судом не встановлено інших обставин, передбачених ст. 57 СК України, на яких би наполягали сторони.

Не можуть бути підставою для задоволення зустрічного позову і посилання апелянта на те, що попередній договір укладений саме ним, від його імені внесені кошти за квартиру, оскільки ОСОБА_3 діяв в інтересах сім'ї, за погодженням з дружиною ОСОБА_5 та з метою придбання квартири в спільну власність. Що і знайшло своє відображення в договорі купівлі-продажу, який на сьогодні не скасований і є дійсним.

Наявні в матеріалах справи розписки про позику ОСОБА_3 коштів у своїх батьків в період купівлі-продажу квартири, на які посилається апелянт, були предметом розгляду в суді першої інстанції. Проте місцевий суд дослідивши зібрані по справі докази та врахувавши ту обставину, що апелянтом не спростований факт надання допомоги сторонам на придбання і облаштування квартири батьками позивачки ОСОБА_5, обґрунтовано не поклав їх в основу рішення та дійшов до вірного висновку, що дані розписки не спростовують правовий статус придбаної квартири, як спільного майна подружжя.

Відповідно до положень статей 16, 386,391 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права.

Під час розгляду справи знайшла підтвердження та обставина, що після розлучення ОСОБА_3, заперечуючи право власності позивачки на квартиру, створює їй перешкоди у користуванні нею, що змушує її ставити питання про встановлення порядку користування квартирою. Така технічна можливість встановлена місцевим судом, тому останній обґрунтовано задовольнив позов ОСОБА_5 в цій частині, визначений судом варіант порядку користування квартирою не завдає шкоди сторонам, як співвласникам квартири та не призведе до штучного погіршення житлових умов жодної з сторін.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують, фактично зводяться до переоцінки доказів і обставин справи у суб'єктивному розумінні, які в повній мірі оцінені та досліджені судом першої інстанції, а тому підстав для зміни чи скасування обґрунтованого рішення суду колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, коли суд ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 02 лютого 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -