Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання дій неправомірними та зобов'язання знести самочинно встановлений паркан, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Чернігівської області від 27 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати неправомірними дії ОСОБА_4 та зобов'язати її за власний рахунок знести самочинно встановлений паркан по АДРЕСА_1. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказував, що відповідачка самовільно обгородила парканом частину земельної ділянки біля багатоквартирного будинку, чим позбавила його можливості доступу до посаджених ним плодових дерев.

Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 18 листопада 2014 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено Новгород-Сіверську міську раду.

Рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 10 грудня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено частково, зобов'язано ОСОБА_4 знести за власний рахунок самочинно збудований сітчастий паркан довжиною 10 м та висотою 1,3 м, розташований по АДРЕСА_1. В задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 27 січня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині зобов'язання ОСОБА_4 знести за власний рахунок самочинно збудований сітчастий паркан довжиною 10 м та висотою 1,3 м, розташований по АДРЕСА_1, та відмовлено у задоволенні цих вимог. В іншій частині рішення залишено без змін. Вирішено питання судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та просить залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що під час встановлення огорожі ОСОБА_4 правил благоустрою та державних будівельних норм не порушила, огорожа перешкод співвласникам будинку по АДРЕСА_1 не створює, а тому відсутні підстави стверджувати про порушення з боку ОСОБА_4 прав та інтересів позивача ОСОБА_3

Проте з такими висновками суду апеляційної інстанцій погодитися не можна.

Установлено, що позивач ОСОБА_5 є власником квартири АДРЕСА_1. Власником квартири НОМЕР_1 в цьому ж будинку є ОСОБА_4 та ОСОБА_6

Рішенням Новгород-Сіверської міської ради від 29 листопада 2011 року затверджено схему розподілу земельної ділянки прибудинкової території по АДРЕСА_1, а саме ОСОБА_4 виділено 366 кв. м, ОСОБА_3 - 367 кв. м. Цим же рішенням рекомендовано мешканцям будинку АДРЕСА_1 виготовити проекти землеустрою щодо відведення зазначених земельних ділянок в оренду згідно з розподілом (а.с.30).

Рішенням Новгород-Сіверської міської ради від 27 листопада 2012 року ОСОБА_4 надано дозвіл на виготовлення технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право оренди на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_5 посилався на те, що відповідач ОСОБА_4 самовільно обгородила парканом частину земельної ділянки біля багатоквартирного житлового будинку, чим створила перешкоди у користуванні йому плодовими деревами, які розташовані на цій земельній ділянці та посаджені ним особисто у період, коли йому рішенням виконавчого комітету Новгород-Сіверської міської ради було надано у користування частину земельної ділянки.

Відповідно до частин першої та другої статті 42 ЗК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_276/ed_2014_09_06/pravo1/T012768.html?pravo=1> земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об'єднанню власників.

Згідно частини третьої статті 42 ЗК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_276/ed_2014_09_06/pravo1/T012768.html?pravo=1> порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.

Виходячи зі змісту статті 42 ЗК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_276/ed_2014_09_06/pravo1/T012768.html?pravo=1>, в системному взаємозв'язку зі статтею 88 ЗК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_539/ed_2014_09_06/pravo1/T012768.html?pravo=1> земельна ділянка, на якій розташований багатоквартирний житловий будинок, може бути передана об'єднанню власників багатоквартирного житлового будинку у спільну часткову власність, як єдиний об'єкт права власності, при цьому поділ такої земельної ділянки чи виділ з неї окремої частини законодавством не передбачений. Порядок володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній часткові власності, визначено положеннями статті 88 ЗК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_539/ed_2014_09_06/pravo1/T012768.html?pravo=1> і у разі виникнення між співвласниками спору, такий спір згідно статті 158 ЗК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1011/ed_2014_09_06/pravo1/T012768.html?pravo=1> підлягає вирішенню в судовому порядку.

За правилом частини 1 статті 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Відповідно до статті 391 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843425/ed_2014_10_30/pravo1/T030435.html?pravo=1> власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що право власності чи користування виникає лише з моменту державної реєстрації цих прав. Судом було встановлено, що земельна ділянка, яка є прибудинковою територією і на якій розташований спірний паркан, не перебуває у власності чи користуванні співвласників будинку, тому самовільне встановлення відповідачкою паркану перешкоджає іншим співвласникам, в тому числі і позивачу, вільно користуватися прибудинковою територією, а тому позовні вимоги в частині знесення паркану є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Таким чином, за наслідками розгляду справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормою матеріального права, яка підлягає застосуванню, повно, всебічно та обґрунтовано встановив обставини справи, дав належну оцінку наявним у справі доказам, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 213, 214 ЦПК України.

Безпідставно скасувавши законне й обґрунтоване рішення суду першої інстанції, апеляційний суд припустився помилки в застосуванні матеріального та процесуального закону.

Згідно зі ст. 339 ЦПК України суд касаційної інстанції, установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, ухвалене згідно з законом, скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

Враховуючи зазначене, рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і матеріалам справи, тому підстави для його зміни або скасування відсутні.

Керуючись статтями 336 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2128/ed_2012_05_24/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 339, 345 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2130/ed_2012_05_24/pravo1/T041618.html?pravo=1>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 27 січня 2015 року скасувати, рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 10 грудня 2014 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова

І.М. Фаловська