Справа № 346/1899/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

у складі:головуючої-судді Беркещук Б.Б.

секретаря Матушевської Г.Д.,

з участю прокурора Ланик А.М., Тарасенко В.М.,

позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Коломия справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним позовом, підтримуючи котрого пояснив, що 30 вересня 2005 року близько 19 год.30 хв. на 66 км+46 м автодороги Київ-Чоп Макарівського району Київської області , водій відповідач по справі ОСОБА_3 , керуючи на підставі шляхового листа, технічно справним автомобілем «Камаз 5410» д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом «Одаз» д.н. НОМЕР_2 рухався зі швидкістю 5 км/год в напрямку м. Житомир та під час виконання маневру повороту на смуги руху в напрямку м. Київ порушив ПДР України , а саме невірно оцінив дорожню обстановку , проявив неуважність , не переконався перед початком руху, перестроюванням та іншою зміною напрямку руху, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руху, не надав дорогу автомобілю Фольцваген Гольф, д.н. НОМЕР_5під його керуванням, котрого він, позивач купив та керував на підставі довіреності, який рухався в попутному напрямку, внаслідок чого допустив зіткнення з ним. В результаті чого, він, позивач отримав тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку; забійної рани голови; забій грудної клітки; закритого перелому великоберцової кістки лівої голені з гемартрозом лівого коліна, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Під час розгляду кримінальної справи підсудний відповідач по справі ОСОБА_3 винним себе визнав повністю . Оскільки злочин було вчинено у 2005 році , тобто з моменту його вчинення і до дня розгляду справи минуло більше трьох років, то кримінальну справу було закрито, а відповідача ОСОБА_3 звільнили від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності. Вказує, що цивільний позов на той час не розглядався так як відповідач ОСОБА_3 пообіцяв відшкодувати йому матеріальні збитки в добровільному порядку на протязі трьох років.

Однак, протягом тривалого часу відповідач уникає з ним, позивачем, зустрічі, добровільно відшкодувати шкоду відмовляється . Вказує, що надіявся на порядність відповідача так як останній обіцяв добровільно відшкодувати завдані збитки. Однак з часу скоєння відповідачем злочину минуло майже десять років, і останній з метою уникнення від відповідальності навмисне затягував цивільний процес, чим і продовжує наносити йому моральну шкоду . Він, позивач не має повноцінної можливості займатися роботою, так як вимушений доказувати відповідачеві очевидне.

Уточнивши позовні вимоги просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 матеріальну шкоду, завдану злочином та ушкодженням здоров'я у розмірі 78 600 грн.

Крім того, вказує, що в результаті ДТП йому завдано моральну шкоду, яка виражається в тому, що йому заподіяно небезпечні для життя ушкодження. Хід у його житті був повністю порушений, він перебував на порозі життя і смерті. Під час лікування в результаті отриманих травм переніс дуже сильні болі і страх за своє життя. Моральну шкоду оцінює в 121 400 грн.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав, подав до суду письмове заперечення, якого підтримав у судовому засіданні та пояснив, що 30 вересня 2005 року дійсно мало місце ДТП , під час якої автомобіль марки Камаз 5410 з напівпричепом під його керуванням зіткнувся з автомобілем марки Фольцваген під керуванням ОСОБА_2

Вказує, що на той час він, відповідач ОСОБА_3 був працевлаштований і працював водієм в ТОВ «Ромбудкерам», якому належав автомобіль Камаз-5410 та напівпричеп Одаз, що підтверджується записом в його трудовій книжці. Даний автомобіль та причеп були застраховані в страховій компанії «Оранта», поліс ВА № 3265282 від 21.07.2005 р. обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Після ДТП він звернувся до Макарівського відділення страхової компанії Оранта, де подав заяву , копію протоколу огляду місця події і схему до неї, фотографії місця події та пошкодження транспортних засобів, ксерокопії документів .

Посилається на ч. 2 ст. 1187 ЦК України , відповідно до якої шкода , завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т.ін.).

Згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховиком відшкодовується потерпілому майнова шкоду, передбачена п.1 ч. 2 ст. 22 ЦК України і моральна шкода передбачена п.п.1,2 ч.2 ст. 23 ЦК України. Вказує, що відшкодувати майнову та моральну шкоду, заподіяну ОСОБА_2 в результаті ДТП , яка мала місце 30.09.2005 року повинні ТОВ «Ромбудкерам» та Страхова компанія «Оранта». Доказів, що автомобіль застраховано в страховій компанії "Оранта" відсутні так як він звертався до страхової компанії «Оранта», але страхова компанія на його звернення не реагує. Вважає себе неналежним відповідачем у даній цивільній справі та просить у задоволенні позову відмовити.

Крім того пояснив, що добровільно не відшкодовував завдану внаслідок ДТП майнову та моральну шкоду із-за відсутності коштів, однак згідний відшкодувати позивачеві по 5 000 грн. завданої моральної та майнової шкоди

Прокурор у судовому засіданні не заперечив щодо задоволення позову з врахуванням досліджених матеріалів справи

Враховуючи пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задоволити частково з таких підстав..

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом встановлено, що 14 квітня 2011 року постановою Бородянського районного суду Київської області обвинуваченого він же відповідач по справі ОСОБА_3, у здійсненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України звільнили від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності.(а.с.5) В даній постанові зазначено, що 30 вересня 2005 року близько 19 год.30 хв. на 66 км+46 м автодороги Київ-Чоп Макарівського району Київської області , ОСОБА_3, керуючи на підставі шляхового листа технічно справним автомобілем «Камаз 5410» д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом «Одаз» д.н. НОМЕР_2 рухався зі швидкістю 5 км/год в напрямку м. Житомир та під час виконання маневру повороту на смуги руху в напрямку м. Київ порушив ПДР України , а саме невірно оцінив дорожню обстановку , проявив неуважність , не переконався перед початком руху, перестроюванням та іншою зміною напрямку руху, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руху, не надав дорогу автомобілю Volkswagen Golf д.н. НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку, внаслідок чого допустив зіткнення з ним, в результаті чого, водій автомобіля Volkswagen Golf ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження: закриту черепно-мозкову травму у виді струсу головного мозку, забійну рану голови, забій грудної клітки, закритий перелом великоберцової кістки лівої голені з гемартрозом лівого коліна, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні винним себе визнав повністю.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанова суду, з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Позивач ОСОБА_2 просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 матеріальну шкоду, завдану злочином та ушкодженням здоров'я у розмірі 78 600 грн. та представив відповідно суду документи, зокрема: висновки експерта, фото таблицю (а.с.49-54), копії листка непрацездатності (а.с.85), фіксальні чеки (а.с.88-91), медичні документи (а.с.98-106).

Однак, відповідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності , інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т.ін.).

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 на час вчинення ДТП - 30 вересня 2005 року , перебував у трудових відносинах з ТОВ «Ромбудкерам», що підтверджується копією трудової книжки (а.с.40)

В постанові Бородянського районного суду Київської області від 14 квітня 2011 року встановлено, що дійсно 30 вересня 2005 року близько 19 год.30 хв. на 66 км+46 м автодороги Київ-Чоп Макарівського району Київської області мала місце вищезгадана ДТП, обвинувачений він же відповідач по справі ОСОБА_3 керував на підставі шляхового листа автомобілем Камаз 5410 д.н. НОМЕР_1 з напівпричепом «Одаз» і згадане ДТП сталася з вини відповідача.(а.с.5).

Позивач у справі ОСОБА_2 в судовому засіданні відмовився про заміну неналежного відповідача на ТОВ «Ромбудкерам», страхової компанії, посилаючись на те, що винним у ДТП в судовому порядку визнано відповідача ОСОБА_3 і останній зобов язаний відшкодувати йому завдані злочином майнову та моральну шкоди.

Пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 надані в судовому засіданні підтверджують факт отримання позивачем ОСОБА_2 тілесних ушкоджень внаслідок ДТП, котра мала місце 30 вересня 2005 року з вини відповідача ОСОБА_3, що позивач проходив лікування стаціонарно на котре витратив значні кошти.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що поскільки відповідач ОСОБА_3 не являвлявся володільцем джерела підвищеної небезпеки, а тому не несе відповідальності за завдану злочином шкоду перед потерпілим він же позивачем ОСОБА_2, який у судовому засіданні відмовився від заміни неналежного відповідача, тому позовна вимога про відшкодування відповідачем матеріальної шкоди в розмірі 78 600 грн. на користь позивача не підлягає задоволенню.

Як визначено у ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі ст.. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до положень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги конкретні обставини справи, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 10 000 грн.

Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому слід стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн. , а в решті позову слід відмовити.

На підставі ст.ст. 23,1166-1168, 1172,1187,1192 ЦК України, Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року , керуючись ст..ст.88,214-216,218 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Романіни Славутського району Хмельницької області , жителя АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, жителя АДРЕСА_1 - 10 000 (десять тисяч) гривень моральної шкоди .

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір у сумі 243,60 грн. в дохід держави .

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення встановлених строків апеляційного оскарження.

Суддя Беркещук Б. Б.