Справа № 667/2550/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 р.

Комсомольський районний суд м. Херсона у складі:

головуючого судді Черниш О.Л.

при секретарі Собчук Є.В.

за участю позивачки ОСОБА_1. представника позивачки ОСОБА_2, представника відповідачів ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідачів про відвід судді по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання майна спільним сумісним майном подружжя, -

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою, у якій просить: визнати житловий будинок №9 по провулку Лікарняному у м. Херсоні обєктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_4, визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку.

Справу суддею отримано в порядку, визначеному ст.11-1 ЦПК України, 07.04.2015 року.

Після отримання довідки про місце реєстрації відповідачів 15 квітня 2015 року відкрито провадження у справі і на 06 травня 2015 року призначено судове засідання. 15 квітня 2015 року суд відклав розгляд справи у звязку з неявкою відповідача.

У судовому засіданні 19 травня 2015 року представник відповідачів надала заяву про відвід судді.

На обґрунтування заяви зазначено такі обставини:

Позовна заява подана до суду із численними порушеннями ст.119 ЦПК України, проте прийнята судом , незважаючи на порушення. В даному випадку є рішення суду, ухвалене по справі №667/4939/14-ц між тими ж сторонами відносно того ж предмета - визнання права ОСОБА_1 на 1/2 частку будинку за адресою:м. Херсон, провулок Лікарняний,9. Суддя Черниш О.Л. не взяла до уваги наявність рішення апеляційного суду Херсонської області від 16.03.2015 року, яким було відмовлено ОСОБА_1 у визнанні права на частку зазначеного будинку, жодних інших доказів, які б могли довести ті обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, до суду не надано.

В силу приюдиціального рішення право власності відповідача ОСОБА_5 вже не можна оспорювати і суд мав би застосувати правило, встановлене п.2 ч.2 ст.122 ЦПК України, про відмову у відкритті судової справи між тими ж сторонами з того ж предмету і на тих же підставах.

Крім того, суддею Черниш О.Л. задоволено заяву позивача про забезпечення позову, хоча вона суперечить приписам ст.ст.151,152 ЦПК України. Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд обмежився тільки посиланням на предявлені позовні вимоги без жодної вказівки на мотиви, з яких суд дійшов до висновку про те, що існує реальна загроза невиконання та утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову без вжиття заходів забезпечення позову. Жодних загроз невиконання можливого рішення суду про забезпечення позову не наведено.

Задоволення заяви про забезпечення позову порушує право власності відповідача ОСОБА_5, яке доведено в суді. В ухвалі про забезпечення позову зазначено, що спірний будинок належить відповідачу ОСОБА_4, а тому арешт має бути накладений на будинок без зазначення його власника.

Заслухавши думку сторін, суд прийшов до висновку, що заява необґрунтована і задоволенню не підлягає.

До такого висновку суд дійшов з наступних підстав.

Підстави відводу судді визначені ст.20 ЦПК України.

Підстави для відводу судді, визначених статтею 20 ЦПК України, представник відповідачів не зазначила, а ті обставини, на які вона послалася, є безпідставні, надуманими, що підтверджується наступним.

Представник вважає, що позовна заява не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України і ця невідповідність полягає в тому, що є рішення суду між тими є сторонами відносно того ж предмета визнання права ОСОБА_1 на ? частку будинку за адресою: м. Херсон, провулок Лікарняний,9, і жодних інших доказів, які б могли довести ті обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, до суду не надано.

Суддею при відкритті провадження у справі було встановлено, що позовна заява відповідає вимогам ст.119 ЦПК України.

Стаття 119ПК України не визначає такої вимоги як перевірка суддею наявності чи відсутності рішення суду між тими сторонами і з того ж предмету, що повинно було здійснено , на думку представника відповідачів.

Щодо наявності доказів при подачі позовної заяви, то у п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції зазначено, що подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

З урахуванням зазначеної позиції Верховного Суду України суддя при відкритті провадження не повинна вимагати доказів на підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зобовязана прийняти позовну заяву до провадження.

На думку представника відповідачів суд при відкритті провадження повинен був проаналізувати рішення апеляційного суду Херсонської області від 16.03.2015 року, яким позивачці було відмовлено у визнанні права на частку зазначеного будинку, і відмовити у відкритті провадження за позовною заявою.

При відкритті провадження у справі ЦПК України не передбачено аналізувати додані копії наявних рішень у спорах між сторонами, визначати чи з того предмету та тих же підстав вони ухвалені. Відмова у відкритті провадження з цих підстав є передчасною.

Пункт 2 ч.2 ст.122 ЦПК України визначає, що може бути відмовлено у відкритті провадження, в разі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі у звязку з відмовою позивача від позову або укладення мирової угоди сторін у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і тих самих підстав

Щодо рішення суду між тими самими сторонами. про той самий предмет і тих же підстав Верховний Суд України у постанові у справі №6-79ц с 15 формував правову позицію, визначивши, що наявність рішення в іншій справі між тими сторонами, про той самий предмет із тих підстав, означає, що в обох справах є тотожними одночасно сторони, підстави і предмет позову.

Із доданих до позовної заяви копії рішень Комсомольського районного суду м.Херсона від 11 лютого 2015 року та апеляційного суду Херсонської області від 16 березня 2015 року вбачається, що підстави позовної заяви та предмет є різними, а тому відмовляти у відкритті провадженні підстав не було.

Крім того, чи є тотожними одночасно три умови сторони, підстави та предмет спору можливо зясувати тільки під час розгляду справи.

У судовому засіданні представник позивачки пояснила, що підстави даного позову є відмінними від тих, за яким ухвалене рішення апеляційного суду.

Накладенням арешту на спірний будинок жодним чином не порушується право власника на користування будинком, а лише тимчасово на час розгляду справи, обмежено його право на відчуження спірного будинку.

Спосіб забезпечення позову, вжитий судом, є співмірний заявленим вимогам

Та обставина, що відповідач власник будинку дуже обурений ухвалою про накладення арешту на спірний будинок, підтверджує доводи позивача, що відповідач має намір продати будинок.

В судді Черниш О.Л. немає жодної упередженості відносно осіб, які беруть участь у справі, чи зацікавленості у справі, а тому підстави для відводу відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.20,24 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Заяву представника відповідачів про відвід судді відхилити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Черниш О.Л.