Справа № 265/4976/15-ц
Провадження № 2/265/2125/15
У Х В А Л А

28 липня 2015 року місто Маріуполь

Суддя Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_2, діючої в інтересах ОСОБА_3, на підставі довіреності, до ОСОБА_4 про стягнення суми позики та штрафних санкцій за прострочення виконання грошового зобовязання з повернення позики,-

В С Т А Н О В И В:

27 липня 2015 року ОСОБА_2, діюча в інтересах ОСОБА_3, на підставі довіреності, звернулась із позовом до ОСОБА_4 про стягнення суми позики та штрафних санкцій за прострочення виконання грошового зобовязання з повернення позики.

Проте дана позовна заява подана з порушенням вимог ч. 5 статті 119 ЦПК України, якою встановлено, що до позовної заяви додається документ, який підтверджує сплату судового збору.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі виключно через установи банків чи відділення звязку.

Зокрема, відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано уповноваженою посадовою особою банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення та відміткою про зарахування суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Як вбачається з доданої до позову квитанції, вона є копією, виготовленою з використанням технічних засобів, отже, з урахуванням наведених вище положень, не може бути прийнята судом як доказ сплати судового збору за подання даного позову.

Таким чином, позивачці необхідно надати суду належним чином оформлений документ, який підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 119, 120 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави для залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_2, діючої в інтересах ОСОБА_3, на підставі довіреності, до ОСОБА_4 про стягнення суми позики та штрафних санкцій за прострочення виконання грошового зобовязання з повернення позики - залишити без руху.

Надати позивачці строк для усунення недоліків терміном пять днів з моменту отримання копії ухвали суду і розяснити, що у разі не усунення вказаних недоліків у визначений термін, заява вважатиметься неподаною і буде повернена.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя