МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1 ___________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 2-1110/2010
08 лютого 2010 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого - судді Жуган Л.В.,
при секретарі судового засідання Луньовій В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
Позивач ОСОБА_2 та його представник за ордером - ОСОБА_4О у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили провести розгляд справи в заочному порядку.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання повторно не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки суд не повідомив, заяву про розгляду справи за його відсутності суду не надав. Суд, у звязку з неявкою відповідача та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача та представника позивача, ухвалює заочне рішення по справі, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником автомобілю марки «Nissan Аlmera», д/н ВН6243ВН, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, виданого РЕВ-2 ДАІ м. Одеси УДАІ ГУМВС України в Одеській області.
Відповідно до ст. 61 ЦПК України постанова по справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чим мали місце ці дії та чи вчинені вони цією з особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню.
Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Суд враховуючи наявність причинно-наслідкового звязку, між винними діями відповідача порушенням вимог п.п. 10,1, 10,2 Правил дорожнього руху України та нанесеною позивачу шкодою, вбачає наявність цивільно-правового делікту.
Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди.
Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Разом з тим, суд вважає, безпідставними доводи представника позивача, щодо стягнення суми матеріальної шкоди з врахуванням зміни курсу долару США, оскільки вартість деталей та відновлювальних робіт відповідно до експертного дослідження приватного науково-виробничого підприємства «ЕКОД» від 04.11.2008 року зазначена в гривневому еквіваленті.
Постановою Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», визначено, що слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну на неї особу обовязку надати річ того з роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натур, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовують в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.
Судом встановлено, що після дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 звертався до міської клінічної лікарні № 11, де йому був встановлений діагноз забиття голови, що підтверджується відповіддю КУ «ОСОБА_1 клінічна лікарня № 11» від 26.11.2009 року № 1226.
Згідно ч.1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. На підставі ч.2 даної норми ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та страждання, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо членів її сімї чи близьких родичів; а також на ряду з іншим, у душевних стражданнях, яких фізична оcоба зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно ч.3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується, зокрема, грішми. Як регламентує ч.4 вказаної статті ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування.
Враховуючи наведені обставини, порушення нормальних життєвих звязків позивача, які полягали в витрачанні додаткових грошових коштів для відновлення негативних наслідків протиправних дії відповідача суд вважає, що позивач має право на компенсацію за спричинення моральної шкоди, однак враховуючи принцип розумності і справедливості, вважає, що розмір компенсації повинен становити 4000 гривень.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До судових витрат згідно зі ст. 79 ЦПК України відносяться судовий збір та витрати, пов'язані з розглядом справи, зокрема, витрати на інформаційно-технічне забезпечення.
Керуючись ст.ст.10,11,60,209,212-215,218,224-226 ЦПК України, ст.ст. 1166, 1167, 1187, 1192 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, суд, -
Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя Л.В. Жуган