Справа № 388/994/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
23.06.2015 року Долинський районний суд Кіровоградської області
в складі: головуючого судді Баранського Д.М.,
за участю секретаря Іскри А.А.,
розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Долинській цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Дирекція Криворізького гірничо-збагачувального комбінату окислення руд» про стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку,
У червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що 27 грудня 2005 року був призначений на посаду інженера по транспорту в автотранспортний цех Державного підприємства «Дирекція Криворізького гірничо-збагачувального комбінату окислених руд».
У 2006 році позивач ОСОБА_1 був переведений на посаду заступника начальника відділу охорони праці з техногенної безпеки Державного підприємства «Дирекція Криворізького гірничо-збагачувального комбінату окислених руд».
Відповідно до наказу Державного підприємства «Дирекція Криворізького гірничо-збагачувального комбінату окислених руд» від 11 березня 2015 року № 17/08-ос з 16 березня 2015 року ОСОБА_1 звільнено з посади, згідно п. 1 ст. 40 Кодексу Законів про працю України (за скороченням штату).
ОСОБА_1 зазначає, що відповідач зобовязаний був виплатити йому при звільненні вихідну допомогу в розмірі 4420,58 грн, однак цього обовязку не виконав.
Також позивач указує, що за невиконання вищевказаного обовязку на його користь повинно бути стягнуто з відповідача середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. На день предявлення позову така сума становить 8841,16 грн.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав за обставин зазначених у ньому, попросив позов задовольнити, стягнути з відповідача невиплачену вихідну допомогу та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Представник відповідача Державного підприємства «Дирекція Криворізького гірничо-збагачувального комбінату окислених руд» у судове засідання не зявився, однак виконавчий директор надіслав до суду клопотання про відкладення розгляду справи з тих підстав, що відповідальний працівник у обовязки якого входить представництво інтересів підприємства відсутній на роботі цього дня з поважних причин.
Суд уважає неявку представника відповідача Державного підприємства «Дирекція Криворізького гірничо-збагачувального комбінату окислених руд» за обставин зазначених у клопотанні не поважною, оскільки юридичну особу може представляти будь-яка особа, в тому числі її керівник, який підписав відповідне клопотання.
Так як представник відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності в судове засідання не зявився за причин визнаних судом неповажними, суд уважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, позивач не заперечує проти винесення заочного рішення.
Суд заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог частково з таких підстав.
Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті.
Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.
За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом установлено, що наказом Державного підприємства «Дирекція Криворізького гірничо-збагачувального комбінату окислених руд» від 27 грудня 2005 року № 99 ОСОБА_1 було прийнято на посаду інженером по транспорту автотранспортного цеху цього підприємства (а. с. 4).
Наказом Державного підприємства «Дирекція Криворізького гірничо-збагачувального комбінату окислених руд» від 17 липня 2006 року № 159 ОСОБА_1 переведено на посаду заступника начальника охорони праці з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту (а. с. 4).
Наказом Державного підприємства «Дирекція Криворізького гірничо-збагачувального комбінату окислених руд» від 4 травня 2011 року № 116 ОСОБА_1 переведено на посаду заступника начальника відділу з техногенної безпеки відділу з охорони праці (а. с. 4).
Відповідно до наказу № 17/08-ос від 11 березня 2015 року Державного підприємства «Дирекція Криворізького гірничо-збагачувального комбінату окислених руд» ОСОБА_1 звільнено за п. 1 ст. 40 (скороченням штату) Кодексу Законів про працю України (далі КЗпП) з 16 березня 2015 року (а. с. 5, 6).
За змістом ст. 44 КЗпП при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 ст. 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку.
Таким чином, законодавцем у вказаній ст. 44 КЗпП визначені гарантії для працівників при їх звільненні з визначених підстав у вигляді вихідної допомоги, яка крім цього повинна бути виплачена працівникові без будь-який винятків.
Беручи до уваги той факт, що вказану допомогу при звільненні позивача ОСОБА_1 у звязку з скороченням штату (п. 1 ст. 40 КЗпП) ОСОБА_2 підприємством «Дирекція Криворізького гірничо-збагачувального комбінату окислених руд» (колишнім роботодавцем) не виплачено, відповідно така вихідна допомога має бути стягнута на користь позивача в розмірі середньомісячного заробітку, тобто в розмірі 4420,58 грн (а. с. 7).
Відповідно до ст. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.
За змістом ст. 117 КЗпП у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Судом установлено, що позивачеві ОСОБА_1 відповідачем ОСОБА_2 підприємством «Дирекція Криворізького гірничо-збагачувального комбінату окислених руд» не було виплачено при звільненні за п. 1 ст. 40 КЗпП вихідну допомогу, передбачену ст. 44 цього Кодексу, а відповідно з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки по день постановлення цього рішення. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.
За змістом п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (далі Порядок) встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.
Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.
Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку).
Відповідно до вищевказаних положень середній заробіток за час вимушеного прогулу, що має бути стягнений з відповідача Державного підприємства «Дирекція Криворізького гірничо-збагачувального комбінату окислених руд» на користь ОСОБА_1 повинен бути обрахований таким чином.
Вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку у майбутньому задоволенню не підлягають, оскільки захисту підлягає порушене право, а не можливість порушення цього права у майбутньому.
Згідно п. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин.
За змістом ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: позовної заяви майнового характеру 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.
Згідно ст. 8 Закону України «Про ОСОБА_2 бюджет України на 2015 рік», установлена у 2015 році мінімальна заробітна плата, у місячному розмірі з 1 січня 1218 грн.
Таким чином, з відповідача Державного підприємства «Дирекція Криворізького гірничо-збагачувального комбінату окислених руд» підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 243,60 грн, тобто 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, станом на 1 січня 2015 року.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 40, 44, 116, 117 Кодексу Законів про працю України, статями 10, 15, 57-62, 64, 79, 88, 212-215, 218, 224-228, 294 ЦПК України суд,
Задовольнити частково позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Дирекція Криворізького гірничо-збагачувального комбінату окислення руд» про стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Стягнути з Державного підприємства «Дирекція Криворізького гірничо-збагачувального комбінату окислення руд» (ідентифікаційний код 04853709) в дохід держави 243,60 грн (двісті сорок три гривні 60 копійок) судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Кіровоградської області через Долинський районний суд Кіровоградської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Повний текст рішення виготовлений 26 червня 2015 року.
Суддя Долинського районного суду ОСОБА_3