АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Доповідач - Ратнікова В.М.
№ 22-ц/796/5362/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- ГаращенкаД.Р.

при секретарі - Кутц А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м.Києва Вітюк ОлениСергіївни на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11 лютого 2015 року в цивільній справі за позовом Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11 лютого 2015 року позов Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на користь Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва заборгованість за квартплату та плату за житлово-комунальні послуги у розмірі 584,74 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва судовий збір в сумі 48 грн. 72 коп.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва судовий збір в сумі 48 грн. 72 коп.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва судовий збір в сумі 48 грн. 72 коп.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва судовий збір в сумі 48 гін. 72 коп.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва судовий збір в сумі 48 грн. 72 коп.

В апеляційній скарзі представник позивача Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м.Києва Вітюк Олена Сергіївна просить скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11 лютого 2015 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м.Києва.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення суду першої інстанції ухвалене судом з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що, задовольняючи позов лише частково і, стягуючи з відповідачів солідарно заборгованість по оплаті за отримані житлово-комунальні послуги в сумі 584,74 грн. за період з липня 2011 року по жовтень 2011 року та, відмовляючи у стягненні заборгованості за період з 01.01.2002 року по 01.07.2011 року у зв»язку з пропуском позивачем трирічного строку позовної давності для звернення до суду з вказаними позовними вимогами , суд першої інстанції не врахував здійсненні відповідачами платежі у більших розмірах, ніж нарахування за спожиті комунальні послуги в період з 2003 року по листопад 2009 року, що свідчить про переривання строку позовної давності. Застосовуючи строки позовної давності, суд в рішенні не вказав розмір суми заборгованості, що підлягає стягненню солідарно з відповідачів та зробив невірний розрахунок заборгованості навіть із застосуванням строків позовної давності. Вказує також на порушення судом першої інстанції ст. 209 ЦПК України, так як судом не було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

В судовому засіданні представник Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м.Києва Боката Анна Валеріївна повністю підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_4 просила відхилити доводи апеляційної скарги, так як вони є безпідставними.

Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 в судове засідання не з»явились, про день та час слухання справи судом повідомлялись в установленому законом порядку, причину неявки суду не повідомили, а тому, колегія суддів вважає можливим слухати справу в їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги та, стягуючи солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на користь Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва заборгованість по квартплаті та плату за житлово-комунальні послуги у розмірі 584,74 грн., суд першої інстанції посилався на те, що заборгованість відповідачів за житлово- комунальні послуги в сумі 12767,04 грн. виникла за період з 01 січня 2002 року по 01 червень 2011 року включно, позивачем не заявлено клопотання про подовження строку позовної давності із зазначенням причини поважності його пропуску, відповідач ОСОБА_5 подала заяву про застосування строку позовної давності до правовідносин, що складись між сторонами, тому позов в цій частині задоволенню не підлягає у зв'язку з пропуском позивачем позовної давності для звернення із вказаною вимогою до суду. Разом з тим, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів солідарно заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг за період з липня 2011 року по жовтень 2011 року в сумі 584,74 грн.

Проте, з такими висновками суду 1-ї інстанції колегія суддів повністю погодитись не може з огляду на наступне.

Так, згідно п. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, власники приватизованого житла в багатоквартирних будинках (до них належать і власники квартир у кооперативних будинках та викуплених квартир) є співвласниками всіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і повинні сплачувати свою частку витрат у загальних витратах на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі.

Відповідно до положень частини 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно ст. 156, 162 ЖК України, власник та члени його сім'ї зобов'язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки.

Відповідно до вимог ст. 179 ЖК України, користування будниками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до вимог пункту 5 частини 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов» язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки , встановлені договором або законом.

Частиною 3 статті 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», передбачено, що органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі не нижче економічно обгрунтованих витрат на їх виробництво ( надання).

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 є співвласниками квартири АДРЕСА_1, проживають в цій квартирі та є споживачами житлово-комунальних послуг.

Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району м.Києва є балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1, надавало послуги для задоволення потреб відповідачів щодо обслуговування будинку та прибудинкової території та житлово-комунальні послуги.

Відповідно до наданого Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Дніпровського району м.Києва розрахунку та уточнень до вказаного розрахунку, поданих до апеляційного суду м.Києва, заборгованість відповідачів по оплаті послуг на утримання будинку та прибудинкової території та наданих житлово-комунальних послуг за період з 01.01.2002 року по 01.11.2011 року становить 12 699,26 грн.

Згідно з ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до вимог ч.3, ч. 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З досліджених судом доказів та наданих представником позивач до Апеляційного суду м.Києва уточнень до розрахунку достовірно встановлено, що заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг у відповідачів виникла за період з 01.01.2002 року по 01.11.2011 року і становить 12 699,26 грн., з позовом до суду позивач звернувся 23 вересня 2014 року, відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали заяви про застосування позовної давності, а тому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про застосування до позовних вимог Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м.Києва позовної давності.

Проте, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції припустився помилки при визначенні періоду, на який поширюється позовна давність, з урахуванням заявлених позивачем позовних вимог, і доводи апеляційної скарги про неправильність розрахунків суду першої інстанції в цій частині є обгрунтованими. Так, позивач просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в сумі 12 702, 90 грн. за період з 01.01.2002 року по 01.11.2011 року, з позовом до суду звернувся 23.09.2014 року, а тому в межах строку позовної давності знаходиться заборгованість за період з 23.09.2011 року по 01.11.2011 року, яка становить 220,19 гривень, а не заборгованість за період з липня 2011 року по 01.11.2011 року в сумі 584,74 грн., як зазначив суд першої інстанції в своєму рішенні.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 11 лютого 2015 року необхідно змінити, зменшивши розмір заборгованості за житлово-комунальні послуги, що підлягає солідарному стягненню з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на користь Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва з 584,74 гривень до 220,19 гривень

Доводи апеляційної скарги про те, що, відмовляючи у стягненні з відповідачів на користь позивача заборгованості за період з 01.01.2002 року по 01.07.2011 року у зв»язку з пропуском позивачем трирічного строку позовної давності для звернення до суду з вказаними позовними вимогами, суд першої інстанції не врахував здійсненні відповідачами платежі у більших розмірах, ніж нарахування за спожиті комунальні послуги в період з 2003 року по листопад 2009 року, що свідчить про переривання строку позовної давності, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки останній платіж, який перервав строк позовної давності було здійснено відповідачами у листопаді 2009 року, а з позовом до суду позивач звернувся 23 вересня 2014 року, тобто, з пропуском встановленого законом трирічного строку позовної давності за період з 01.01.2002 року по 23.09.2011 року.

Не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і доводи апеляційної скарги про те, що, в порушенні вимог ст. 209 ЦПК України, судом не було проголошено вступну та резолютивну частину рішення. В матеріалах справи є тільки повний текст рішення, з журналу судового засідання не вбачається, що судом проголошувалась вступна та резолютивна частина рішення, а технічний запис судового засідання до справи судом першої інстанції не долучався та до апеляційного суду м.Києва не направлявся.

Судові витрати стягнуті судом першої інстанції у відповідності з вимогами ст.. 88 ЦПК України і рішення суду в цій частині є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.. 162 ЖК України, Законом України « Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 257, 267 ЦК України, ст.ст. 303, 307, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника позивача Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м.Києва Вітюк Олени Сергіївни задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11 лютого 2015 року змінити в частині стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, зменшивши розмір заборгованості за житлово-комунальні послуги, що підлягає солідарному стягненню з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на користь Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва з 584,74 гривень до 220,19 гривень

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: