Крижопільський районний суд Вінницької області
Справа № 134/265/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 липня 2015 року Крижопільський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого-судді: Зарічанський В. Г.

з участю секретаря:ОСОБА_1

представника позивача:ОСОБА_2

та представника відповідача:ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Крижопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання договору позики від 25 листопада 2010 року не укладеним,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_5 про стягнення боргу. На підтвердження позовних вимог вона зазначає, що 25 листопада 2010 року вона позичила ОСОБА_5 8000,0 доларів США зі строком повернення на протязі двох років.

На підтвердження отримання грошей відповідач надав власноручно написану розписку. Станом на день звернення до суду відповідач борг не повернув, чим не виконав взятого на себе зобовязання.

Позивачка просить стягнути з відповідача на її користь борг в сумі 175680,0 гривень, що еквівалентно 8000,0 доларів США відповідно до офіційного курсу валют, встановленого НБУ станом на 14.07.2015 року.

В судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_4 підтримав, надав суду пояснення, які ідентичні поясненням викладеним в позовній заяві, просив позов задоволити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_5 та його представник адвокат ОСОБА_3 визнали факт написання розписки від 25.11.2010 року ОСОБА_5, але позов не визнали та заявили, що видана ОСОБА_5 розписка про отримання ним 8000,0 доларів США від ОСОБА_4 є безгрошовою,так як він цієї суми не отримував, а розписку написав через те, що ОСОБА_4 довіреностями від 06.08.2010 року та 25.11.2010 року уповноважувала його правом управління автомобілем «Вольво 960», який являється її власністю і перебуває у користуванні її батька ОСОБА_6 При цьому ОСОБА_5 заявив зустрічний позов про визнання договору позики від 25.11.2010 року, який підтверджено розпискою від 25.11.2010 року, не укладеним. Представник відповідача просив в задоволенні позову ОСОБА_4О відмовити та задоволити зустрічний позов ОСОБА_5.

Заслухавши сторони, свідків, проаналізувавши матеріали справи суд вважає, що позов ОСОБА_4 підлягає задоволенню із наступних підстав:

Так, згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК.

Судом встановлено, що 25 листопада 2010 року ОСОБА_5 позичив у ОСОБА_4 8000,0 доларів США із терміном повернення боргу протягом двох років, про що власноручно написав розписку, оригінал якої оглянуто в судовому засіданні.

Позивачка виконала своє зобовязання належним чином, надавши відповідачеві в борг 25.11.2010 року 8000,0 доларів США зі строком повернення боргу на протязі двох років.

Однак, станом на день звернення із позовом та розгляду справи відповідач, в порушення взятих на себе зобовязань, борг в сумі 8000,0 доларів США по розписці від 25.11.2010 року, не повернув.

Правовідносини, що виникли між сторонами з договору позики є зобовязальними, тому при вирішенні спору суд застосовує норми глави 48,51,71 ЦК України.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно із ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо в зобовязанні встановлений строк(термін) його виконання,то воно підлягає виконанню у цей строк(термін).

В ст. 629 ЦК України зазначено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст..16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є примусове виконання обовязку в натурі.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягнення із відповідача ,на користь позивачки, судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу в сумі 2000,0 гривень та витрат по сплаті судового збору в сумі 1758,0 гр.

За інтернет-довідкою НБУ , станом на 14.07.2015 року офіційний курс гривні до долара США складає 2196,3753 гривні за 100 доларів США.

Відповідно до ст..1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані в меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5, оскільки його вимоги про не отримання коштів нічим не доведено та спростовуються іншими доказами в справі, а саме: самою розпискою та показами свідків.

Допитаний в судовому засіданні, свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що у нього та ОСОБА_5 були бізнесові інтереси, та проекти на заснування бізнесу у Крижопільському районі. Оскільки для вирішення питань бізнесу необхідно було здійснювати поїздки, а в ОСОБА_5 не було транспортного засобу, на його прохання донька видавала довіреності на право управління ОСОБА_5 автомобілем «Вольво», який був її власністю і перебував у його користуванні. На час видачі довіреностей на управління автомобілем у нього вже був власний автомобіль, тому він вирішив, що маючи в користуванні автомобіль ОСОБА_5 буде більш ефективно працювати в питанні організації спільного бізнесу. Довіреності донька оформляла на його прохання, а він передавав їх ОСОБА_5, жодного відношення довіреності на право управління автомобілем до запозичення ОСОБА_5 8000,0 доларів США не мають. Коли із вівцеферми в с. Красному,Крижопільського району, де він вирощував овець, везли вівці в м.Одесу ОСОБА_5 кілька разів загружав в автомобіль для нього 3-4 метри дров, як він пояснював, що це вдячність за користування автомобілем. Щодо запозичення у ОСОБА_4 8000,0 доларів США пояснив, що це відбувалось в його присутності. Донька займається бізнесом в м.Одесі і на прохання ОСОБА_5 він просив її позичити йому гроші, викладене в розписці відповідає дійсності.

Допитаний свідок ОСОБА_7 пояснив суду, що в 2010-2011 роках автомобілем ОСОБА_6 здійснював перевозки із с.Красного Крижопільського району в м.Одесу, де мешкає ОСОБА_6, і ОСОБА_5 передавав через нього для ОСОБА_6 дрова, зерно, садженці дерев, це були якісь взаєморозрахунки, у які він не вникав.

Оглянувши довіреності від 06 серпня 2010 року та 25 листопада 2010 року, якими позивачка уповноважує відповідача на керування автомобілем «Вольво 960» суд вважає,що вони не стосуються предмету спору і тому не можуть бути прийнятими до уваги. Пояснення ОСОБА_5 та його представника щодо безгрошівності розписки від 25 листопада 2010 року спростовуються текстом цієї розписки, в якій відповідач власноручно зазначив про отримання від ОСОБА_4 8000,0 доларів США та зобовязався їх повернути протягом двох років.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.526, 530,629,1046,1047 ЦК України, ст.ст.10,11,16,60,88,209,212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задоволити. Стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 суму боргу за договором позики від 25 листопада 2010 року станом на 14 липня 2015 року в розмірі 175680,0 (сто сімдесят пять тисяч шістсот вісімдесят) гривень, а також 3758,0 ( три тисячі сімсот пятдесят вісім) гривень судових витрат.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання договору позики від 25 листопада 2010 року не укладеним відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Вінницької області протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: