Категорія 57Доповідач Панасюк О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі: головуючого судді Панасюка О.С., суддів Берегового О.Ю., Іванюка М.В., з участю секретаря Топольської В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення коштів за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28 квітня 2015 року,

встановила:

В грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулась в суд з цим позовом, відповідно до якого, з урахуванням заяв про зміну та збільшення позовних вимог просила стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі ПАТ «Дельта Банк», банк) грошові кошти в сумі 151 915 грн. 41 к. та 10 068 доларів 12 центів США, вказувала, що 26 листопада 2014 року закінчився строк дії договору № 1468 банківського вкладу (депозиту) «8 років разом on-Line» у гривнях укладеного між нею та ПАТ «Дельта Банк», 03 грудня 2014 року закінчився строк дії договору № 6602 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний on-Line» у доларах США на суму вкладу 10 000 доларів США з нарахованими відсотками 68 доларів 12 центів США, а 16 грудня 2014 року закінчився строк дії договору № 0243 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від ОСОБА_4 on-Line» у гривнях, сума вкладу за яким складає 50 000 грн. з нарахованими відсотками в розмірі 401 грн. 71 к.

Про її бажання отримати всі суми вкладів з нарахованими відсотками банк був повідомлений письмовими заявами, однак в порушення умов договорів кошти не виплатив.

Рішенням Вінницького міського суду м. Вінниці від 28 квітня 2015 року позов задоволено, стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 151 915 грн. 41к. та 10 068 доларів та 12 центів США, а також 3 654 грн. судового збору на користь держави.

В апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи, просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у позові.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає, що вона підлягає відхиленню з таких підстав.

Ч. ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції; апеляційний суд досліджує лише ті докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, судова колегія розглядає справу та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що між ОСОБА_5 та ПАТ «Дельта Банк» було укладено три окремих договори банківського вкладу, зокрема: 30 травня 2014 року договір банківського вкладу (депозиту) «8 років разом on-Line» №1468 у гривнях на суму 100 000 грн. строком до 26 листопада 2014 року (включно) під відсоткову ставку 26 % річних (а.с. 2); 04 жовтня 2014 року договір банківського вкладу (депозиту) «Лояльний on-Line» №6602 у доларах США на суму 10 000 доларів США строком по 03 листопада 2014 року (включно) під відсоткову ставку 9,5 % річних (а.с. 32); 11 грудня 2013 року договір банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від ОСОБА_4 on-Line» №0243 у гривнях, на суму 50 000 грн. строком по 16 грудня 2014 року (включно) під відсоткову ставку 22 % річних (а.с. 33).

Згідно із п. 1.10 кожного із договорів, вклад виплачується по закінченню строку розміщення вкладу, зазначеного в п. 1.3. цих договорів, шляхом зарахування на поточні рахунки вкладника відкриті в цьому банку, номери яких зазначені у кожному з укладених договорів, з використанням електронних платіжних засобів.

Відповідно до виписок за операціями по рахунках, кошти по всіх трьох договорах вкладу (депозиту) були зараховані на поточні рахунки ОСОБА_2 (а.с. 4, 36, 37).

По закінченню строку дії цих договорів банківського вкладу (депозиту) ОСОБА_3 звернулась до банку із письмовими заявами (а.с. 3, 33, 35) про забезпечення видачі належних їй грошових коштів та процентів за договорами, проте відповідач у добровільному порядку кошти не повернув.

За змістом ст. ст. 526, 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитись ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, з якого вкладник може зняти кошти або проводити ними розрахунки за допомогою платіжної банківської картки).

Системний аналіз зазначених норм свідчить, що повернення банківського вкладу має відбутись таким чином, щоб вкладник мав реальну можливість отримати вклад. Саме вкладник має право визначатись з тим, яким саме чином він буде розпоряджатись своїми коштами.

У разі перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, але не надання можливості використання цих коштів, зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним.

Така ж правова позиція викладена в Постановах Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року та 03 вересня 2014 року у справах № 6-140цс13 та № 6-100цс14.

ОСОБА_6 не надав позивачці реальної можливості отримати готівкою належні їй грошові кошти (вклад та проценти), то суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність задля захисту права власності позивачки стягнути з відповідача суму вкладів з нарахованими відсотками в примусовому порядку.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що свої зобов'язання перед позивачем ОСОБА_7 виконав, перерахувавши кошти на поточний рахунок та видавши картку, за допомогою якої позивачка може здійснювати безготівкові операції за банківським рахунком, тому що, ч. 3 ст. 1066 ЦК України встановлена заборона на будь-яке обмеження права вкладника розпоряджатися своїми грошовими коштами на власний розсуд.

Запровадження ж у банку тимчасової адміністрації відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та повязані із цим обмеження на здійснення фінансових операцій не може обмежувати права вкладника на судовий захист його порушених прав.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з часу набрання законної сили.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_8

Судді: /підпис/ ОСОБА_9

/підпис/ ОСОБА_4

Згідно з оригіналом: ОСОБА_8