АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів: Махлай Л.Д., Мазурик О.Ф.

при секретарі - Перевузнику П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Генеральної прокуратури України на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 13 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України, треті особи: ОСОБА_2, Міністерство внутрішніх справ України про зняття арешту з майна, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, уточнивши який зазначила, що 24 січня 2012 року накладений арешт на квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль Lexus LS 460L, 2007 року випуску кузов № НОМЕР_1, р/н НОМЕР_2 постановою слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України радника юстиції Котець Є.А. з метою забезпечення заявленого в кримінальній справі цивільного позову, порушеній відносно ОСОБА_2

Вказане майно належить позивачці на підставі рішення Апеляційного суду міста Києва від 03 липня 2014 року.

Зазначаючи про порушення прав власника вищевказаної квартири і автомобіля та посилаючись на положення ст.ст. 41,47 Конституції України, ст.ст. 316, 319, 321, 391 ЦК України, просила ухвалити рішення яким усунути позивачці перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном та зняти арешт накладений на квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль LexusLS460L, 2007 року випуску кузов № НОМЕР_1, р/н НОМЕР_2 постановою слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України радника юстиції Котець Є.А.(а.с. 1-4)

Відповідач проти позову заперечував, зазначав, що справа у провадженні слідчого не перебуває, тому не є належним відповідачем.(а.с. 50-51)

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 13 січня 2015 року позовні вимоги задоволено, усунуто ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження належними їй на праві власності квартирою АДРЕСА_1 та автомобілем Lexus LS 460L, 2007 р.в., № кузова НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2, знято арешт накладений постановою від 24 січня 2012 року старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України радника юстиції Котець Є.А. з квартири АДРЕСА_1, а також знято арешт з автомобіля Lexus LS 460L, 2007 р.в., № кузова НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2, накладений постановою від 24 січня 2012 року старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України радника юстиції Котець Є.А. (а.с.54, 56-58)

В апеляційній скарзі відповідач посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. На обґрунтування скарги зазначив, що суд не звернув уваги на обставини та докази, якими обґрунтовані заперечення роти заявленого позову і дійшов помилкового висновку про його задоволення.(а.с. 63-65)

В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_4 підтримав скаргу і просив її задовольнити.

Інші особи до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином про що у справі є докази. ОСОБА_1 була сповіщена шляхом вручення повістки її представнику ОСОБА_5 Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 подала письмові заперечення проти скарги, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_7 просила відкласти розгляд справи посилаючись на відрядження. (а.с.102-106, 151, 159-166)

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 76, ст. 77, ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. В порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна.

Така правова позиція висловлена і в постанові Верховного Суду України від 15 травня 2013 року № 6-26цс13, яка з огляду на положення ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування судами України.

Відповідні роз'яснення містяться і в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" від 27 серпня 1976 року N 6 (в редакції від 30 червня 1978 року N 5), за змістом яких відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.

У тих випадках, коли опис проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач притягується відповідна державна податкова інспекція.

Судом встановлено, що 16 грудня 2011 року стосовно ОСОБА_2 порушено кримінальну справу за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 366 та ч. 2 ст. 366 КК України та в рамках вказаного кримінального провадження постановами слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України радника юстиції Котець Є.А. від 27 грудня 2011 року та від 24 січня 2012 року накладений арешт на квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль Lexus LS 460L, 2007 року випуску кузов № НОМЕР_1, р/н НОМЕР_2 з метою забезпечення заявленого в кримінальній справі цивільного позову. (а.с.14-15, 143-148)

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивачка ОСОБА_1 зазначала, що вищевказані квартира АДРЕСА_1 та автомобіль LexusLS460L, 2007 року випуску кузов № НОМЕР_1, р/н НОМЕР_2 належить їй на праві власності на підставі рішення Апеляційного суду міста Києва від 03 липня 2014 року. (а.с.6-13)

Колегія суддів перевірила вказані доводи і встановила, що станом на час розгляду вказаної справи апеляційним судом, ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 березня 2015 року було зупинено виконання рішення апеляційного суду міста Києва від 03 липня 2014 року до закінчення касаційного провадження. (а.с.110)

У зв'язку з цим апеляційне провадження у цій справі було зупинене ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 23 квітня 2015 року. (а.с.112-114)

26 жовтня 2015 року до Апеляційного суду міста Києва надійшла належно завірена копія ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 червня 2015 року за якою рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 31 січня 2014 року та рішення Апеляційного суду міста Києва від 03 липня 2014 року скасовані та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. (а.с.127-148)

Вказані обставини не були відомі районному суду, тому і останній не міг їх врахувати.

Проте на час розгляду справи апеляційним судом рішення Апеляційного суду міста Києва від 03 липня 2014 року скасоване і зазначена позивачкою ОСОБА_1 єдина правова підстава належності їй на праві власності вищевказаного арештованого майна, на яку посилався і районний суд в оскаржуваному рішенні, - відсутня.

Позовних вимог про зняття арешту з належної ОСОБА_1 частки рухомого та нерухомого майна, що є об'єктом права спільної сумісної (часткової) власності подружжя у цьому провадженні позивачка ОСОБА_1 не заявляла.

Тому, відсутні і підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1, оскаржуване рішення підлягає скасуванню із ухваленням нового про відмову у задоволенні позову до Генеральної прокуратури України.

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Генеральної прокуратури України - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 13 січня 2015 року - скасувати, ухвалити нове.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України, треті особи: ОСОБА_2, Міністерство внутрішніх справ України про зняття арешту з майна.

Рішення набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

Л.Д.Махлай

О.Ф.Мазурик

Справа № 22-ц/796/3913/2015

Унікальний номер 761/28411/14-ц

Головуючий у першій інстанції - Волокітіна Н.Б.

Доповідач Левенець Б.Б.